КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/2720/2019 Постанова винесена суддею Комаревцевою Л.В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Павленко О.П., за участю ОСОБА_1 та захисника Харченка С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 18 червня 2019 року в справі про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Харкові, проживає за адресою: АДРЕСА_1

в с т а н о в и в:

Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 18 червня 2019 року в одне провадження об`єднані дві справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1

ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у розмірі 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Як встановив суддя місцевого суду, ОСОБА_1 15 травня 2019 року о 22 год. 24 хв., керуючи транспортним засобом «Geely MR», державний номерний знак НОМЕР_1 , та рухаючись по вул. Є.Харченка-Левадна в м. Києві, в порушення вимог п. 2.4 ПДР України, на вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу, завчасно подану за допомогою проблискових маячків червоного та синього кольору та гучномовця, не зупинився та продовжив рух, при цьому збільшив швидкість, та в подальшому був затриманий шляхом переслідування на патрульному автомобілі «Toyota Prius», державний номерний знак , НОМЕР_3 , по вул. Є. Харченка, 61 в м. Києві.

Крім того, після зупинення працівники поліції виявили у водія ознаки алкогольного сп`яніння, на вимогу працівників поліції ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестеру «Драгер», який зафіксував перевищення алкоголю в крові водія з показником 1.21 ‰.

В апеляційній скарзі з доповненнями захисник Харченко С.В., посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування матеріального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить постанову Дарницького районного суду м. Києва від 18 червня 2019 року скасувати, а провадження в справі щодо ОСОБА_1 про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та ст. 122-2 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

За твердженням захисника матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 керував автомобілем та був зупинений працівниками поліції, а тому він не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених за ч. 1 ст. 130, ст. 122-2 КУпАП.

Захисник звертає увагу на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення відсутній підпис про роз`яснення ОСОБА_1 його прав та обов`язків. Крім того, ОСОБА_1 було позбавлено можливості надати пояснення, ознайомитись з протоколом, підписати та отримати його копію. Не містять матеріали справи також пояснень свідків та направлення водія на проходження огляду на стан сп`яніння.

Зазначає захисник і про те, що працівники поліції, всупереч вимогам ст.ст. 265-2, 266 КУпАП, не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, а його огляд на стан сп`яніння проводили не на місці зупинки транспортного засобу, а за іншою адресою. До того ж, працівники поліції порушили порядок проведення огляду водія на стан сп`яніння, у зв`язку з чим він вважається недійсним.

ОСОБА_1 після перерви у судовому засіданні, будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, клопотання про відкладення розгляду справи не подав, а тому його неявка, з огляду на положення ч. ч. 5, 6 ст. 294 КУпАП, не перешкоджає апеляційному перегляду постанови судді місцевого суду.

Заслухавши пояснення захисника на підтримкуапеляційних вимог, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, доходжу висновку, що апеляційна скарга захисника Харченка С.В. підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Розглядаючи справи про адміністративне правопорушення, суддя, як це визначено у ст. 245 КУпАП, повинен всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати всі обставини справи на основі належно досліджених та оцінених в судовому засіданні доказів та вирішити справу в точній відповідності з законом.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

В силу ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку відповідним органом встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, з огляду на положення ст.ст. 251, 252 КУпАП суддя в постанові повинен навести докази наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винності особи у його вчиненні, а також дати належну оцінку цим доказам у їх сукупності.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність спеціального суб`єкта - водія транспортного засобу настає, зокрема за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Вимогами п. 2.9(а) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому

ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі - Інструкція) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103.

За положеннями ст. 266 КУпАП та підзаконних актів особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, підлягають огляду на стан алкогольного сп`яніння, який проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Диспозицією статті 122-2 КУпАП передбачено відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

Апеляційним переглядом установлено, що висновки судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на доказах. Невиконання водієм ОСОБА_1 вимог п. 2.4 ПДР України доводиться даними: протоколу про адміністративне правопорушення від 15 травня 2019 року, який складений уповноваженою особою, з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП (а.с. 8); відеозаписів з нагрудного відеореєстратора працівника поліції, з яких слідує, що ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції фактично визнав факт керування транспортним засобом та пояснив, що не зупинився на вимогу працівників поліції, оскільки начебто не побачив та не почув таких вимог (а.с. 4).

Отже, доводи захисника щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, є безпідставними.

Разом із цим, перевіркою матеріалів провадження встановлено, що суддя місцевого суду, приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.9(а) ПДР України, належним чином не перевірив дотримання працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП та підзаконних нормативних актів, отже висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, не відповідає фактичним обставинам справи та не підтверджується доказами.

На обґрунтування своїх висновків суддя в постанові послався на протокол про адміністративне правопорушення, акт огляду водія на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, результат тесту, здійсненого за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер», відеозапис з нагрудного відеореєстратора поліцейського та пояснення свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 .

Між тим, в матеріалах справи взагалі відсутні письмові пояснення свідків і безпосередньо в суді свідки не допитувалися.

З метою перевірки доводів апеляційної скарги та з`ясування фактичних обставин справи, апеляційним судом вживались заходи для виклику вказаних у протоколі свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , проте свідки до суду не прибулиі забезпечити їх явку з урахуванням особливостей провадження в справі про адміністративне правопорушення суд позбавлений можливості.

Крім того, як убачається із акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в ньому відсутній підпис ОСОБА_1 в графі: "з результатами згоден", а за змістом протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 відмовився надавати будь-які пояснення та підписувати протокол.

Із досліджених в суді апеляційної інстанції відеозаписів з нагрудної відеокамери працівника поліції слідує, що вони містять лише фрагменти спілкування між поліцейськими та ОСОБА_1 , що унеможливлює перевірити обґрунтованість доводів захисника щодо порушення працівниками поліції порядку огляду на стан сп`яніння, які зводяться до того, що ОСОБА_1 не погоджувався з діями працівників поліції, отже і з результатами огляду на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, тому огляд повинен був проводиться в закладі охорони здоров`я.

При цьому слід зазначити, що за змістом положень Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої Наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 № 100, нагрудна відеокамера (відеореєстратор) повинна активовуватись працівником патрульної служби та знаходитись в режимі відео зйомки при будь-якому контакті з особами.

Однак, долучені до протоколу відеозаписи не містять інформації щодо спілкування поліцейських із ОСОБА_1 від його початку до завершення складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Відсутні в справі також відомості про те, що ОСОБА_1 був відсторонений від керування транспортним засобом після проведення огляду на стан сп`яніння.

В суді апеляційної інстанції захисник, серед іншого, наполягав на тому, що ОСОБА_1 не погоджувався з результатами огляду на стан сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу, проте поліцейський не направив його для огляду до закладу охорони здоров`я, чим порушив вимоги ст. 266 КУпАП, і жодним доказом у справі така позиція захисника не спростована. Навпаки відсутність підпису ОСОБА_4 а акті огляду та його відмова надавати пояснення, про що вказано в протоколі, з урахуванням вимог ст. 62 Конституції України сприймаються судом на користь доводів сторони захисту.

А тому вважаю, що в даному випадку, згідно з ч. 5 ст. 266 КУпАП, результати огляду є недійсними.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки під час розгляду справи в апеляційному суді встановлено, що докази, які б поза розумним сумнівом доводили винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у справі відсутні, доходжу висновку, що постанова судді Дарницького районного суду м. Києва від 18 червня 2019 року підлягає скасуванню в частині рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, із закриттям провадження в справі в указаній частині на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, тобто у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення.

За правилами ст. 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Враховуючи, що суддею місцевого суду на ОСОБА_1 накладено лише остаточне стягнення за правилами ч. 2 ст. 36 КУпАП, а в даному, з огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, він повинен нести відповідальність лише за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, то виходячи з положень ч. 9 ст. 294 КУпАП та санкції ст. 122-2 КУпАП, яка передбачає альтернативні стягнення, слід вважати, що на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 9 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 153 гривні.

За вказаних обставин, апеляційна скарга захисника Харченка С.В. підлягає частковому задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Харченка ОСОБА_5 задовольнити частково.

Постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 18 червня 2019 року в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладення на нього остаточного стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік - скасувати.

Закрити провадження в справі за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу цього правопорушення.

Вважати ОСОБА_1 притягнутим до відповідальності згідно постанови судді Дарницького районного суду м. Києва від 18 червня 2019 року за ст. 122-2 КУпАП із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 9 (дев`яти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 153 (сто п`ятдесят три) гривні.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду О.П. Павленко