Справа №438/821/19
Провадження № 3/438/284/2019
П О С Т А Н О В А

іменем України

09 серпня 2019 року суддя Бориславського міського суду Львівської області Слиш А.Т., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності, які надійшли з Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області

стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий,

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в :

Водій ОСОБА_1 29 червня 2019 року 12год.30 хв. в м.Бориславі, вул.Дорошенка керував скутером Sanli Foxy без державного номерного знаку з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений в установленому законом порядку, будь-яких заяв від нього не надійшло.

Суд вжив всіх необхідних заходів щодо повідомлення особи про час і місце судового розгляду, однак він не з`явився та доказів про поважність причин своєї неявки до суду не надав. Відповідно до положень ст.268 КУпАП визначний вичерпний перелік справ про адміністративні правопорушення, під час розгляду яких участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою, а справа про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП до таких не відноситься, тому суд вважає можливим проводити розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 . Його право при цьому не порушується, в тому числі і на захист, оскільки будучи повідомленим про розгляд справи він не з`явився, тобто уникає судового розгляду, цим самим має на меті уникнення ним адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення шляхом зволікання з розглядом справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалого судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі. Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» передбачив, що держави учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень п.1 ст. 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку. При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Слід зазначити, що Європейський суд у своїх рішеннях наголошує на тому, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Кожна з сторін, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу цікавитись провадженням у її справі.

Аналіз наведених норм дає суду підстави дійти висновку, що наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може автоматично вважатись порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Тому суд вважає можливим розгляд справи проводити у відсутність правопорушника.

Факт скоєння правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №376590 від 29 червня 2019 року, зокрема поясненнями самого ОСОБА_1 , який в графі протоколу «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» власноручно зазначив, що «випив горілки вчора, вину визнаю. На експертизу їхати не треба, більше керувати в стані алкогольного сп`яніння не буду», що засвідчив своїм особистим підписом.

Будь-яких сумнівів щодо достовірності показів свідків, які зазначені в протоколах у суду не виникає, суд вказані докази приймає до уваги як належні та допустимі.

Протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 відповідає вимогам ст.256 КУпАП щодо їх змісту, оскільки в протоколі зазначено дату його складання, дані про службову особу, яка його склала та особу правопорушника, місце, час вчинення та суть правопорушення, зазначено свідків, маються їх підписи.

Наведені обставини дають суду підстави дійти висновку, що протокол про адміністративне правопорушення складено поліцейським у відповідності до вимог діючого законодавства, зазначені письмові докази, досліджені судом, суд вважає достатньо переконливими, чіткими та такими, що узгоджуються між собою, одержані законним шляхом, а тому у суду не виникло жодних сумнівів щодо доведеності вини ОСОБА_1 в скоєному.

Суд, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що правопорушення мало місце, вина ОСОБА_1 знайшла своє підтвердження у суді.

При призначенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Відповідно до довідки Територіального сервісного центру регіонального сервісного центру МВС України у Львівській області інформація щодо видачі посвідчення водія на ім`я ОСОБА_1 відсутня.

При призначенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, зокрема те, що ОСОБА_1 скоїв грубе порушення правил дорожнього руху, не є водієм, посвідчення водія не має, тому вважає за доцільне застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах санкції статті за вказане правопорушення.

Крім того, відповідно до ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та п. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 36, 40-1, 130, 276, 283 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у дохід держави у розмірі 10 200 гривень (Рахунок: 3001, отримувач: ГУК Львівської області 21081300, код отримувача (ЄДРПОУ): 38008294, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку: 899998, призначення платежу: «штраф по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху»).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір на користь держави в розмірі 384 гривень 20 копійок (Рахунок отримувача: 6001, отримувач: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код за ЄДРПОУ 37993783, банк одержувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030106, призначення платежу: «судовий збір на користь держави»).

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, потерпілим, а також може бути опротестована прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Бориславський міський суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження (опротестування) цієї постанови.

Суддя: А.Т.Слиш