Провадження № 3/161/4562/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2019 року суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Кирилюк В.Ф., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ,-

- за ст.130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 21.10.2019 року, о 16 год. 40 хв., по вул. Вокзальній в с. Несвіч Луцького району Волинської області керував транспортним засобом марки «ЗАЗ Таврія», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги, передбачені п.2.9 (а) ПДР України.

Будучи присутнім в судовому засіданні ОСОБА_1 від надання пояснень щодо себе відмовився.

Адвокат Сидорук П.С. в судовому засіданні заперечив факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння 21.10.2019 року саме о 16.40 год. Суду пояснив, що при складанні працівниками поліції адмінматеріалів щодо ОСОБА_1 допущено ряд порушень на які вказав у письмовому клопотанні, наявному в матеріалах справи.

В судовому засіданні поліцейський ОСОБА_2 показав, що ОСОБА_1 21.10.2019 року о 16.40 год. керував транспортним засобом марки «ЗАЗ Таврія» по вул. Вокзальній в с. Несвіч Луцького району, при цьому рухався їм на зустріч на їх смузі руху. Побачивши їх автомобіль, зупинився, не доїхавши до них. На вимогу поліцейського водій відмовився надати посвідчення водія, реєстраційний документ на автомобіль та страховий поліс. В подальшому водій вийшов зі свого автомобіля та підійшовши до автомобіля поліції, запропонував хабар з метою уникнення відповідальності, у зв`язку з чим на місце події ними була викликана слідчо-оперативна група. Крім того, зважаючи на явні ознаки перебування водія у стані алкогольного сп`яніння, останній на їх пропозицію пройшов тест на алкотестері «Drager» в присутності свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .. З результатами огляду ОСОБА_1 погодився, про що підписався на результаті тесту, акті огляду на стан алкогольного сп`яніння та у протоколі про адміністративне правопорушення. Від надання пояснень до протоколу ОСОБА_1 відмовився, усних чи письмових заперечень, заяв, клопотань від останнього не надходило.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні показала, що 21.10.2019 року приблизно о 14-15 год. в с. Несвіч Луцького району бачила автомобіль ОСОБА_1 , який знаходився на проїжджій частині дороги, останній спав на місці водія. За 20 хвилин перед цим дружина ОСОБА_1 зверталась до її батька з проханням доставити їх до місця проживання, оскільки її чоловік перебуває в стані алкогольного сп`яніння, на що її батько відмовився.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №207262 від 21.10.2019 року, результатом алкотесту «Drager», згідно якого результат тесту показав вміст алкоголю 2,20 %, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів з підписом ОСОБА_1 , що з результатами огляду згідний, відеозапису з нагрудної камери патрульного поліцейського про проходження тесту ОСОБА_1 в присутності двох свідків, повідомленням зі служби 102, яке надійшло 21.10.2019 о 16.22 год. про керування водієм транспортним засобом марки «ЗАЗ Таврія», білого кольору в с. Несвіч в стані алкогольного сп`яніння, поясненнями ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

До показання свідка ОСОБА_4 про те, що автомобіль ОСОБА_1 знаходився біля її будинку, з моменту зупинки не рухався, до працівників поліції при тестуванні останнього не підходила, з поясненнями, які підписала не знайомилася, суд відноситься критично.

Такі показання свідка спростовуються показаннями свідка ОСОБА_5 , яка суду показала, що від місця знаходження автомобіля ОСОБА_1 і до будинку ОСОБА_4 розміщений огород останньої.

Сама ОСОБА_4 суду показала, що постійно автомобіля ОСОБА_1 не бачила, оскільки займалася домашнім господарством, пояснення від 21.10.2019 року підписала власноручно.

Таким чином, своїми діями, направленими на керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Описки в матеріалах справи та в даті на відео, на які вказує ОСОБА_6 не спростовують обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України", ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права. У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

При накладенні стягнення, судом враховується характер і ступінь вчиненого правопорушення, яке відноситься до порушення правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, особа порушника, ступінь його вини.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, суд по справі не вбачає.

Підстав для застосування положень ст.21 КУпАП суддя не знаходить, оскільки до суду не надходили клопотання про передачу матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації або трудового колективу.

Підстав для застосування положень ст.22 КУпАП суддя не знаходить, оскільки правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП є найбільш тяжким порушенням Правил дорожнього руху, яке передбачено у чинному законодавстві, а перебування водія у стані алкогольного сп`яніння несе підвищену небезпеку як для самого водія, так і для його пасажирів, пішоходів та інших учасників дорожнього руху. У зв`язку з цим, дане правопорушення неможливо вважати малозначним у розумінні ст.22 КУпАП.

Враховуючи всі обставини справи про адміністративне правопорушення, особу правопорушника, суддя дійшов висновку, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Оскільки суд прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з нього на користь держави підлягає стягненню судовий збір відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2 ст. 4 ЗУ Про судовий збір.

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, застосувавши адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 384,20 грн. (триста вісімдесят чотири грн. 20 коп.).

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Суддя Луцького міськрайонного суду В.Ф. Кирилюк