ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2019 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Єршова Л. С. розглянувши матеріали, направлені з Управління патрульної поліції в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

23.08.2019 року до суду з Управління патрульної поліції в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Приморського районного суду м. Одеси від 23.08.2019 року матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно громадянина ОСОБА_1 передані для розгляду судді Єршовій Л.С.

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Єршова Л.С. вважає за необхідне заявити самовідвід по справі, оскільки громадянин ОСОБА_1 , відносно якого складено протокол про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, був її колишнім підлеглим, коли вона з 18.11.2003 року займала посаду першого заступника Територіального управління Державної судової адміністрації в Одеській області та з 25.06.2007 року - посаду начальника Територіального управління Державної судової адміністрації в Одеській області. У заначений період ОСОБА_1 займав посаду заступника начальника Територіального управління Державної судової адміністрації в Одеській області та знаходився у безпосередньому підпорядкуванні ОСОБА_2 .

Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Статтею 246 КУпАП встановлено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у містах, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим з`їздом суддів України 22 лютого 2013 року, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Згідно з ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» до даних правовідносин також можна застосувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (п. 1 ст. 6), в якій закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом.

Наявність безсторонності визначається у тому числі і тим, чи забезпечує суд умови, за яких були б неможливі сумніви у учасників процесу у його безсторонності.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006 року у справі «Білуга проти України», від 28.10.1998 року «Ветштайн проти Швейцарії», тощо) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен заявляти самовідвід.

Виходячи з того, що у Кодексі України про адміністративні правопорушення відсутні положення щодо відводу судді, тобто наявна прогалина стосовно процесуального врегулювання права на відвід (самовідвід), керуючись загальними принципами, закріпленими в Конституції України; статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», яка передбачає застосування судами Конвенції України про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини як джерела права, приймаючи до уваги те, що Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення, та часто розцінює справи про адміністративні правопорушення саме як «кримінальні» в розумінні норм Конвенції (наприклад, у справах: «Гурепка проти України», рішення від 06.09.2005 року; Лучанінова проти України, рішення від 09.06.2011 р.; «Вєренцов проти України», рішення від 11.04.2013 року; «Швидка проти України», рішення від 30.10.2014 р.), а також приймаючи до уваги те, що передбачені підстави для відводу (самовідводу) судді, приходжу до переконання, що при розгляді питання про самовідвід слід застосувати аналогію права.

Таким чином, з метою недопущення затягування строків розгляду даної справи, виключення будь-якого сумніву в об`єктивності та неупередженості судді, вважаю за необхідне заявити самовідвід по даній справі.

Керуючись ст.ст. 8, 9 Конституції України, ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 15 Кодексу суддівської етики, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.ст. 1, 2, 245, 283 КУпАП, ст.ст. 6, 133 Закону України «Про судоустрій та статус суддів»,

ПОСТАНОВИВ:

У справі про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, заявляю самовідвід.

Справу передати в канцелярію Приморського районного суду м. Одеси для повторного автоматизованого розподілу.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Л.С.Єршова