Справа №587/2259/19 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Степаненко О. А.
Номер провадження 33/816/537/19 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2019 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 26 листопада 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий в АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 384,20 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Сумського районного суду Сумської області від 26 листопада 2019 року водій ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік за те, що 17 жовтня 2019 року о 21.27 год. в с. Сад по вул. Підгірна Сумського району Сумської області керував транспортним засобом марки ЗАЗ 11022, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку шляхом продуття газоаналізатору алкотестер «Драгер» або в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України і скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 подав на нього апеляційну скаргу в якій просив постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 26 листопада 2019 року, скасувати, а провадження відносно нього закрити.

В обґрунтування своїх вимог наголошував на тому, що в стані алкогольного сп`яніння він не перебував, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на спеціальному технічному приладі відмовився, оскільки йому не довіряє, а від проходження огляду в закладі охорони здоров`я відмовився, оскільки так зробити йому порадили працівники поліції. Також, просив врахувати і те, що від подальшого керування транспортним засобом його не відстороняли, а судовим рішенням його винним у вчиненні правопорушення так і не визнали.

Вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який вимоги апеляційної скарги підтримав, просив оскаржувану ним постанову суду скасувати, а провадження у справі відносно нього закрити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення і дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги апеляційний суд вважає, що твердження апелянта про невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, є безпідставними.

При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було.

Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Докази, які лягли в основу судового рішення, були досліджені суддею в ході судового розгляду й отримали належну оцінку.

Зокрема вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 025173 від 17.10.2019 року, складеному уповноваженою на те особою у відповідності до вимог закону, з якого вбачається те, що ОСОБА_1 17 жовтня 2019 року о 21.27 год. в с. Сад по вул. Підгірна Сумського району Сумської області керував транспортним засобом марки ЗАЗ 11022, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку шляхом продуття газоаналізатору алкотестер «Драгер» або в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України і скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вказаний протокол ОСОБА_1 підписав, а в своїх письмових поясненнях зазначив, що «…с обвинениями не согласен, следил за дорогой, от проходжения медосмотра отказываюсь, не доверяю…» (а.с. 1);

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відповідно до яких вони були запрошені в якості свідків, в їх присутності працівниками поліції ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного пристрою Алкостест 6810 Драгер або ж пройти такий огляд у медичному закладі, на що ОСОБА_4 категорично відмовився. Також, ОСОБА_4 було роз`яснено зміст ст.ст. 55, 56, 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також повідомлено його про дату, час і місце судового розгляду справи (а.с. 2,3);

- матеріалами повторно дослідженого апеляційним судом відео з нагрудних камер поліцейських відповідно до якого вбачається те, як поліція з увімкненими проблисковими маячками слідує за авто марки ЗАЗ 11022, при цьому останнє не зупиняється, після зупинки за кермом виявлено водія ОСОБА_4 в якого встановлено ознаки алкогольного сп`яніння, на пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного пристрою ОСОБА_4 відмовляється мотивуючи тим, що газоаналізатору не довіряє, від проходження вказаного огляду ОСОБА_4 відмовився і в закладі охорони здоров`я. При цьому, з матеріалів справи не виявлено ознак будь якого тиску зі сторони працівників поліції чи введення ОСОБА_4 в оману, щодо наслідків відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. З цього ж відео вбачається і те, що ОСОБА_4 на запитання поліції чи вживав він алкоголь, відповів тим, що в обід пив пиво тим самим не заперечуючи наявності в нього ознак алкогольного сп`яніння та наявності підстав для проведення його огляду (а.с. 4).

З огляду на викладене та аналізуючи вказані докази в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є правильним.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_4 про те, що в стані алкогольного сп`яніння при керуванні авто він не перебував, то їх апеляційний суд не може визнати такими, що виключають в його діях склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки до відповідальності ОСОБА_4 притягується за порушення ним п. 2.5 ПДР України, тобто за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а не за порушення ним п. 2.9 а ПДР України керування транспортним засобом в стані такого сп`яніння.

Не виключають складу вказаного правопорушення і доводи апелянта про те, що від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного пристрою на місці зупинки транспортного засобу він відмовився з тих підстава, що їм не довіряє, оскільки від пропозиції пройти такий огляді в закладі охорони здоров`я ОСОБА_4 теж відмовився, хоч така пропозиція і була зі сторони працівників поліції, при цьому матеріали справи, в тому числі і відео з нагрудних камер поліцейських, не містять доказів того, що на таке рішення ОСОБА_4 вплинули поліцейські, він свідомо підписав складений відносно нього протокол про вчинення адміністративного правопорушення, а в своїх письмових поясненнях, як вказувалось вище, від медичного огляду відмовився.

Щодо відсторонення ОСОБА_4 від подальшого керування авто, про що він веде мову в апеляційній скарзі та вказує на те, що його попри наявність ознак алкогольного сп`яніння від його керування так і не відсторонили поліцейські, то їх апеляційний суд не може визнати такими, що виключають в його діях складу встановленого вище адміністративного правопорушення, оскільки дана обставина жодним чином не спростовує порушення ним п. 2.5 ПДР України.

Також, апеляційний суд не може погодитись з висновками апелянта в частині того, що не визнання його в постанові суду першої інстанції винним у вчинені адміністративного правопорушення, є процесуальним порушенням і виступає підставою для скасування оскаржуваного ним судового рішення, оскільки зміст постанови судді узгоджується зі ст. 283 КУпАП, наявність в діях ОСОБА_4 складу передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення встановлена на підставі належних, допустимих та узгоджених між собою доказів, про що йдеться в мотивувальній частині постанови суду, та в резолютивній частині цього рішення він обґрунтовано підданий стягненню в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи вказані обставини, всупереч доводам апеляційної скарги ОСОБА_4 , апеляційний суд вважає рішення суду першої інстанції обґрунтованим, вмотивованим та законним і не вбачає підстав для його скасування та закриття провадження у справі, як того просив ОСОБА_4 , а тому, воно повинно бути залишено без зміни, а вимоги його апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 26 листопада 2019 року, якою ОСОБА_1 , притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 на цю постанову без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.