Справа № 163/1029/19 Провадження №33/802/605/19 Головуючий у 1 інстанції:Чишій С. С.
Категорія:ст. 472 МК України Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2019 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., з участю представника митниці Пікалюка Миколи Степановича, захисника Кривошея Анатолія Миколайовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду апеляційну скаргу тимчасово виконуючого обов`язки заступника начальника Волинської митниці ДФС на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 04 липня 2019 року щодо ОСОБА_1 за ст. 472 МК України

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою судді провадження щодо ОСОБА_1 за ст.472 МК України закрито на підставі п.1 ст.247 КупАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Головним державним інспектором УПМП та МВ Волинської митниці складено протокол про порушення митних правил щодо ОСОБА_1 за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України за те, що він слідуючи 14 травня 2019 року з Республіки Польща в Україну через митний пост "Ягодин" Волинської митниці ДФС водієм рейсового автобуса "Сетра", номерний знак НОМЕР_1 , не задекларував за встановленою формою 25 000 євро, що за офіційним курсом НБУ становили 734 107,77 гривні, і знаходились в сумці разом із задекларованою валютою і були пред`явлені під час її перерахунку.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції тимчасово виконуючого обов`язки заступника начальника Волинської митниці ДФС Джига Д.В. в апеляційній скарзі вказує на те, що під час розгляду справи, суддя, в порушення вимог ст.280 КУпАП, не з`ясував всіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення. Стверджує, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, оскільки він не заявив за встановленою формою точних і достовірних відомостей про переміщуваний товар - 25 000 Євро, які підлягали обов`язковому декларуванню. Просить скасувати постанову як незаконну та необґрунтовану та притягнути правопорушника до відповідальності за ст.472 МК України з призначенням стягнення, передбаченого санкцією цієї статті.

В запереченнях на апеляційну скаргу митниці адвокат Кривошей А.М. в інтересах ОСОБА_1 вказує, що вимоги апеляційної скарги є безпідставними, судом першої інстанції проведена ретельна перевірка матеріалів справи, вивчені документи та докази і зроблений висновок про відсутність в діях ОСОБА_1 ознак порушення митних правил. Просить залишити в силі рішення місцевого суду.

Перевіривши доводи скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши представника митниці, який підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів, думку захисника Кривошея А.М., який просив залишити постанову суду першої інстанції без змін, суддя приходить до наступного висновку.

Стаття 489 Митного кодексу України передбачає, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, суддя першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.472 МК України вказаної вимоги закону дотримав.

Відповідальність за ст. 472 МК України настає у випадку недекларування товарів, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Відповідно до вимог п. 8 ч. 1 ст. 4 МК України, декларантом є особа, яка самостійно здійснює декларування або від імені якої здійснюється декларування.

За змістом ч. 5 ст. 265 МК України, декларант може здійснювати декларування товарів самостійно або уповноважувати інших осіб на здійснення декларування від свого імені.

Норми ч. 1 ст. 266 МК України передбачають обов`язок декларанта надати до митних органів достовірну митну декларацію, за вимогою митних органів надати товар для огляду, сплатити митні платежі.

Частинами 5, 6 ст. 264 МК України встановлено, що з метою визначення правильності заповнення поданої митної декларації та відповідності доданих до неї документів установленим вимогам орган доходів і зборів здійснює перевірку митної декларації. Митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом.

Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою органу доходів і зборів, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо), у тому числі з використанням інформаційних технологій.

Згідно із ч. 8 ст. 264 МК України з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Порядок заповнення митної декларації для письмового декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних з провадженням підприємницької діяльності, затверджено наказом Мінфіну від 28.05.2012 року № 614 (далі - Порядок № 614).

Згідно з пунктом 1.8 Порядку № 614 декларація не приймається до митного оформлення посадовою особою митного органу в разі: заповнення декларації, форма якої відрізняється від установленої; заповнення декларації з порушенням вимог цього Порядку; заповнення декларації олівцем; заповнення декларації з виправленнями та/або підчищеннями. В таких випадках громадянином або уповноваженою особою заповнюється нова декларація з дотриманням вимог цього Порядку.

Пунктом 1.10 Порядку № 614 визначено, що з моменту прийняття декларації посадовою особою митного органу для оформлення вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а громадянин або уповноважена особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Як встановлено з аналізу матеріалів справи, ОСОБА_1 була заповнена декларація, форма якої передбачена постановою КМ України № 431. При цьому відомості про валюту були вказані ним в розділі 3.1 бланку декларації, що не відповідало положенням постанови КМ України № 203, якою цей розділ з форми декларації був виключений.

Бланк декларації ОСОБА_1 був наданий інспектором митниці, що вбачається з його письмових пояснень, службової записки інспектора і змісту протоколу про порушення митних правил.

Бланк декларації, передбаченої постановою № 203, ОСОБА_1 не надавався і ним не заповнювався.

За таких обставин, прийнята з порушенням положень ст.264 МК України, постанов КМ України №№ 431, 203, Порядку № 614 митна декларація ОСОБА_1 не може братись до уваги як документ, що посвідчує факт декларування товарів, а отже правильно визнана місцевим судом як недопустимий доказ, тому апеляційний суд погоджується з висновками постанови суду про недоведеність доказів, які б свідчили про наявність у діях ОСОБА_1 , який по-суті здійснив усне декларування валюти, шляхом пред`явлення її посадовим особам митниці, ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, та відхиляє доводи апеляційної скарги про необхідність притягнення особи, на яку складений протокол про порушення митних правил до адміністративної відповідальності.

Інші доводи апеляційної скарги в частині щодо недекларування валюти особою під прізвищем ОСОБА_2 апеляційний суд не перевіряє, оскілки визнає їх некоректними.

Разом із тим, апеляційний суд вважає законним судове рішення в частині вирішення питання щодо вилученого товару.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що підстави для задоволення поданої апеляційної скарги відсутні, а тому керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу тимчасово виконуючого обов`язки заступника начальника Волинської митниці ДФС залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 04 липня 2019 року, якою провадження щодо ОСОБА_1 за ст. 472 МК України закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.А. Подолюк