Справа №700/653/19
Провадження №3/701/306/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2019 рокуМаньківський районний суд, Черкаської області
в складі: головуючого-судді -Маренюка Віктора Леонідовича
при секретарі -Філіпчак Н. В.
з участю прокурора -Руденка Р.М.

розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої по АДРЕСА_1 , проживаючої АДРЕСА_2 , працюючої суддею Лисянського районного суду Черкаської області , м. Лисянка, Черкаської області, ІПН: НОМЕР_1 , за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП,

Права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП роз`яснено,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу ОСОБА_1 , являючись особою на яку поширюються вимоги Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон), оскільки, відповідно до Указу Президента України від 24.09.2016 № 410/2016 «Про призначення суддів» наказом голови Лисянського районного суду Черкаської області від 25.10.2016 № 25-ОС «Про зарахування до штату суду та початок виконання обов`язків судді Яценко Г.М.» її зараховано до штату Лисянського районного суду Черкаської області та визнано такою, що приступила до виконання обов`язків судді цього ж суду з 26.10.2016р., несвоєчасно письмово повідомила Національне агентство про суттєві зміни у майновому стані, шляхом внесення інформації до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - Реєстр), в зв`язку з отриманням 24.11.2018 доходу від реалізації автомобіля Skoda Octavia А5, на суму 285783,00 грн., яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року. Таким чином, відповідно до підпункту «ґ» пункту 1 частини першої статті 3 Закону, ОСОБА_1 , є суб`єктом на якого поширюється дія Закону та є особою яка займає згідно статті 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище, тому, згідно з абзацом п`ятнадцятим частини першої статті 1, частиною першою статті 45, частиною другою статті 52 Закону, приміткою до статті 1726 КУпАП, вона є суб`єктом декларування та суб`єктом правопорушення.

ОСОБА_1 , в судовому засіданні вину у вчиненому адміністративному правопорушенні не визнала та пояснила суду, що в її діях відсутній склад правопорушення передбачений ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, у зв`язку із чим, на її думку, дану справу відносно неї слід закрити.

Прокурор в судовому засіданні просив визнати ОСОБА_1 , винним в скоєнні даного правопорушення та піддати адміністративному стягненню.

Суд, вивчивши матеріали справи, покази свідка та ознайомившись з позицією учасників процесу, зазначає наступне:

Згідно ч. 2 ст. 7 та ст. ст. 245, 280 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, правильного і справедливого її вирішення. Суддя зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам ст. 283 КУпАП, ґрунтуватися на встановлених в ході судового розгляду обставинах та достатніх і беззаперечних доказах, оцінка яких проводиться в порядку ст. 252 КУпАП, шляхом всебічного, повного і об`єктивного їх дослідження як окремо, так і в сукупності з іншими обставинами, а саме:

ОСОБА_1 , є особою на яку поширюються вимоги Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон), оскільки, відповідно до Указу Президента України від 24.09.2016 № 410/2016 «Про призначення суддів» наказом голови Лисянського районного суду Черкаської області від 25.10.2016 № 25-ОС «Про зарахування до штату суду та початок виконання обов`язків судді Яценко Г.М.» її зараховано до штату Лисянського районного суду Черкаської області та визнано такою, що приступила до виконання обов`язків судді цього ж суду з 26.10.2016р.

22 березня 2019 року ОСОБА_1 дізналася про відчуження від її імені належного їй на праві власності автомобіля «Skoda Octavia А5», реєстраційний номер НОМЕР_2 за ціною 285783 грн. Даний автомобіль було спочатку надано у користування за довіреністю ОСОБА_1 громадянину ОСОБА_2 , з яким домовлявся брат ОСОБА_1 - ОСОБА_3 . ОСОБА_2 зобов`язувався негайно повідомити про відчуження автомобіля, після його ремонту та перепродажу, оскільки автомобіль був у занедбаному стані та потребував капітального ремонту. Фактично за даний автомобіль кошти ОСОБА_1 отримала 22 березня 2019 року в сумі 190 000 грн. В цей же день їй було надано і копію договору купівлі-продажу, датований машинописним текстом 29 березня 2019 року, та виправлений рукописним текстом на 24.11.2018 року (а.с. 49). Повідомлення про суттєві зміни у майновому стані до ЄДРДО, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування ОСОБА_1 подала 26.03.2019р. Згідно довідки Державної фіскальної служби України від 19 березня 2019 року №8779, наявний запис про отримання ОСОБА_1 доходу в четвертому кварталі 2018р. в сумі 285 783 грн.

Санкцією частини 2 ст. 172-6 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

З суб`єктивної сторони дане адміністративне правопорушення передбачає наявність умисної форми вини. Зокрема, відповідальність за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані настає за умови, що суб`єкт усвідомлював протиправний характер своїх дій і мав прямий умисел спрямований на ухилення від повідомлення чи несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, керуючись особистим інтересом чи інтересами третіх осіб. Вчинення такого діяння через необережність не охоплюється санкцією ч. 2 ст. 172-6 КУпАП і виключає притягнення до адміністративної відповідальності.

Як передбачено в ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно п.2 роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» вих. № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017, суб`єктивна сторона правопорушень пов`язаних з корупцією характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності. Крім того, на умисну форму вини, а також наявність відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи, чи інтересу третіх осіб, як на обов`язкові ознаки корупційного правопорушення також звертає увагу Конституційний Суд України в рішенні від 06.10.2010 (справа №1-27/2010).

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що у ОСОБА_1 не було прямого чи непрямого умислу на неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, пов`язані з продажем особою по дорученню від імені ОСОБА_1 транспортного засобу за ціною 285783 грн., оскільки остання, добросовісно подала повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, пов`язаного з продажем автомобіля одразу як про це їй стало відомо, а прокурором в судовому засіданні не доведено протилежного.

Оскільки матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять будь-яких доказів, що безпосередньо, поза розумним сумнівом вказували б на наявність у ОСОБА_1 умислу (прямого чи непрямого) та відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи, чи інтересу третіх осіб, на несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, з урахуванням того факту, що вона фактично повідомив про суттєві зміни у майновому стані 26.03.2019р., тобто до виявлення уповноваженою особою вчиненого нею правопорушення, не вбачаю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

За змістом ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, в тому числі і у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, а тому провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю відповідно до п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 247, 280, 283, 284, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП закрити через відсутність в її діях складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Маньківський районний суд Черкаської області впродовж десяти днів з дня її винесення або отримання її копії.

СуддяВ. Л. Маренюк