Справа № 278/891/19
Провадження № 33/801/639/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Хитрук В. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2019 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Войтко Ю.Б.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Барського районного суду Вінницької області від 22.05.2019 у справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає в АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 228745 від 31.03.2019, водій ОСОБА_1 31.03.2019 року о 04:20 год. на автомобільній дорозі «Виступовичі - Житомир - М. Подільський» 191 км. керував транспортним засобом «MERCEDES-BENZ ВІТО 108», державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: керування транспортними засобами особами у стані алкогольного сп`яніння.

Постановою Барського районного суду Вінницької області від 22.05.2019 визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, який пропущений з поважних причин. Постанову Барського районного суду Вінницької області від 22.05.2019 скасувати, закривши провадження у справі.

Свої вимоги мотивує тим, що вважає постанову неправильною, незаконною. Судом не враховано, що працівники поліції порушили Постанову від 17 грудня 2008 року № 1103 про Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, в п. 6 якого вказано, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки ТЗ, або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до закладу охорони здоров`я. Вважає, що при таких обставинах протокол про адміністративне правопорушення складений з порушеннями і не може бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності.

В обох протоколах про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП вказано, що розгляд справи відбудеться у Корольовському районному суді м. Житомира. Однак протокол про адміністративне правопорушення БД № 403251 направили в Королівський районний суд м. Житомира, а протокол БД № 228745 направили до Житомирського районного суду Житомирської області, де постановою судді Житомирського районного суду Житомирської області Зубчука І.В. від 08 квітня 2019 року матеріали адміністративної справи направлені в Барський районний суд Вінницької області.

Постановою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 05 червня 2019 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і застосовано стягнення - штраф в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Постановою Барського районного суду від 22.05.2019 ОСОБА_1 також притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому ОСОБА_1 вважає, що двічі притягнули за одно і теж правопорушення і піддали стягненню, що виходить за межі санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказує на те, що не був належним чином повідомлений про розгляд справи, не зміг бути присутнім, не зміг захистити свої права належним чином.

Постанову від 22 травня 2019 року про накладення на нього адміністративного стягнення отримав в Барському районному суді 08 липня 2019 року, про що свідчить розписка про отримання копії постанови суду, що знаходиться в матеріалах справи. Отже, строк на подання апеляційної скарги пропущений з поважних причин.

В судовому засіданні захисник підтримала доводи викладені в апеляційній скарзі та просила їх задовольнити. Вказала на те, що рішення суду не мотивоване, не вказано які саме докази суд взяв до уваги та чому прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП в разі заявлення клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги, останнє вирішується суддею апеляційного суду. При цьому слід взяти до уваги обставини, які об`єктивно вплинули чи могли вплинути на можливість оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення.

Як убачається з матеріалів провадження, ОСОБА_1 не був присутній під час розгляду справи в суді першої інстанції, надіслана судом постанова не була йому вручена, що підтверджується відмітками в повідомленнях (а. с. 12, 13).

Зазначені обставин вважаю поважними та такими, що дають право на поновлення строку на подання апеляційної скарги на рішення судді суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали адміністративної справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що її слід задовольнити.

Відповідно до п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до роз`яснень, даних в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» ВСУ звернув увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Суди повинні неухильно виконувати вимоги ст. 268 КпАП (80732-10) щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності зазначеної особи це можливо лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду і якщо від неї не надійшло клопотання про його відкладення.

При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП (80732-10), у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП (80732-10). У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує особі право на справедливий суд. Однак ця стаття не закріплює будь-яких правил допустимості доказів чи правил їх оцінки, а тому такі питання регулюються передусім національним правом і належать до компетенції національних судів.

Однак така свобода національних судів у сфері оцінки доказів, аргументації й мотивування судових рішень не повинна сприйматися як дозвіл для суду поводитися з доводами свавільно й на власний розсуд та без наведення відповідних мотивів визначати, чи заслуговує будь-який довід сторони конфлікту того, щоб бути окремо прокоментованим у судовому рішенні. Навпаки, така дискреція зобов`язує суд у кожній конкретній справі надзвичайно ретельно підходити до оцінки всіх без винятку доказів і доводів якраз для того, щоб визначити з них ті, що обов`язково потребують особливої уваги та наведення в рішенні відповідних аргументів «за» чи «проти» їх прийняття.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Проте дані вимоги закону судом першої інстанції не були виконані. Суд обмежився лише посиланням на те, що вважав за необхідне розглянути справу на підставі наявних у ній доказів, а тому постанова судді Барського районного суду Вінницької області від 22.05.2019 не відповідає вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП та підлягає скасуванню.

Однак, беручи до уваги те, що з дня вчинення правопорушення на день розгляду справи в суді пройшло більше трьох місяців, впродовж яких можливе притягнення до адміністративної відповідальності, суд вважає за необхідне провадження по справі закрити в зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП.

Визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

При цьому наведена норма не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, першочерговим є встановлення судом дотримання строку накладення адміністративного стягнення, за умови закінчення якого суд або уповноважений орган взагалі позбавлені можливості досліджувати та вирішувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного проступку.

Аналогічна правова позиці висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у Постанові від 11 липня 2018 року в справі № 308/8763/15-а (провадження № К/9901/12342/18).

Отже, враховуючи сплив строку накладення адміністративного стягнення, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови Барського районного суду Вінницької області від 22.05.2019 у справі 278/891/19 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Барського районного суду Вінницької області від 22.05.2019 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП закрити відповідно п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП. у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративних стягнень.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду Ю. Б. Войтко