ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №635/7287/18 Суддя 1-ї інстанції: Токарєва Н.М.
Провадження № 33/818/351/19
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.08.2019 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Цілюрик В.П., за участю особи, у відношенні якої винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП ОСОБА_1 , його захисника адвоката Панченка Андрія Володимировича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 20 грудня 2018 року у відношенні ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Харківського районного суду Харківської області від 20.12.2018 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Судом першої інстанції було встановлено, що 28.09.2018 року о 04-10 на 12 км. автодороги М-18, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Opel Vectra», номерний знак НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці, сповільнена жвавість. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

Дії водія ОСОБА_1 кваліфіковані як порушення вимог п.2.5 Правил Дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Харківського районного суду Харківської області від 20 грудня 2018 року скасувати, а провадження щодо нього закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Також просить поновити строк на апеляційне оскарження вказаної постанови, посилаючись на те, що в матеріалах провадження відсутня інформації, щодо його присутності в залі судового засідання 20 грудня 2018 року при оголошенні постанови, а копію постанови він отримав поштою 05.02.2019 року.

В апеляційній скарзі вказує на те, що суд допустив неповноту та односторонність судового розгляду, оскільки свідків та працівників поліції не допитав, а також не врахував та не дослідив дані, які характеризуються його особу, а саме в матеріалах справи відсутні документи, які б підтверджували його місце роботи, професію, а також не враховано, що він має малолітню дитину.

Наголосив, що судове засідання було проведено за його відсутності, та за відсутності інших осіб, а також судом не було надано йому можливість ознайомитися з матеріалами провадження, чим порушено вимог ст.268 КУпАП.

Зазначив, що з протоколу не вбачається, від проходження якого саме огляду він відмовився, а також не вбачається, що працівники правоохоронних органів пропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів або в найближчому закладі охорони здоров`я. Також співробітниками поліції йому не було роз`яснено, який саме огляд на стан сп`яніння він має пройти.

Крім того, наголосив, що в матеріалах провадження відсутній акт огляду на стан наркологічного сп`яніння, а тому матеріали підлягали направленню на доопрацювання для усунення недоліків.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника адвоката Панченка А.В., які підтримали вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважаю за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки повідомлені апелянтом причини його пропуску апеляційний суд вважає поважними, та відмовити в задоволенні апеляційної скарги виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Апеляційним суд вважає, що судом першої інстанції було дотримано вимоги вказаної правової норми.

В ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (ЄСПЛ) вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги її автор та захисник наполягали, що ОСОБА_1 насправді не відмовлявся від запропонованого працівниками поліції проходження огляду на встановлення стану наркотичного сп`яніння, а лише останній не вбачав в цьому сенсу, оскільки з боку поліцейських здійснювались незаконні дії.

На підтвердження цих посилань апелянт та його захисник клопотали про допит у судовому засіданні свідка ОСОБА_3 , який повідомив суду, що він рухався в автомобілі разом з ОСОБА_1 та з іншими їхніми знайомими. Працівниками поліції було зупинено їхній автомобіль, останні вилучили у ОСОБА_1 документи. Працівники поліції вели себе зухвало, вони не пропонували ОСОБА_1 проходити будь-який огляд, не давали приладів для його проходження. Також вказав, що ОСОБА_1 не відмовлявся від огляду, а лише зауважував, що не згоден з тим, що він випивав.

Аналогічні покази надав у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 , який також був допитаний за клопотанням апелянта.

Апеляційний суд критично розцінює покази цих свідків, оскільки вони не узгоджуються з тими відомостями, що відображені у долученому до справі відеозаписі подій, а крім того ці свідки є знайомими ОСОБА_1

Щодо ніби то протиправних дій з боку працівників поліції, апеляційний суд відмічає, що апелянтом та його захисником не наданого відповідного рішення з цього приводу, а витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань на даному етапі лише свідчить про те, що ця інформація перевіряється слідчим органом.

Допитаний свідок ОСОБА_5 повідомив апеляційному суду, що працівники патрульної поліції попросили його розписатися у в протоколі, і при цьому він вказав, що не пам`ятає, чи відмовлявся ОСОБА_1 від проходження огляду, та не чув щоб ОСОБА_1 пропонували пройти огляд.

Апеляційний суд, аналізуючи пояснення ОСОБА_5 вважає, що вони не містять категоричних спростовань змісту його письмових пояснень (а.с. 8), згідно яких зазначено, що водій ОСОБА_1 саме у присутності ОСОБА_5 відмовився від проходження огляду на встановлення стану наркотичного сп`яніння.

Згідно відтвореного у судовому засіданні відеозапису, наявного в матеріалах справи, працівником поліції ОСОБА_1 було запропоновано в присутності свідків пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі в м. Харкові по вул. Шевченка, 26, на що останній повідомив, що не вважає це необхідним.

Вказані дії були розцінені працівниками патрульної поліції як відмова від проходження огляду. З такою оцінкою погоджується і апеляційний суд, оскільки положення п. 2.5 Правил дорожнього руху України зобов`язують водія пройти відповідний огляд на вимогу працівника поліції незважаючи на те, чи вважає він це необхідним, чи ні.

Відповідно до п.2 розділу 1 Інструкції затвердженої Наказ Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України

09.11.2015 № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до п.4 розділу 1 вказаної Інструкції є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Відповідно до п. 6, 7, 8, 9 розділу 1 Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення. З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд відкидає доводи апеляційної скарги щодо відсутності в матеріалах справи акту огляду, як підставу для направлення матеріалів справи на доопрацювання, оскільки такий акт складається у разі погодження водія пройти такий огляд і фактичного проходження ним відповідного огляду.

Також апеляційний суд не бере до уваги доводи, що працівниками поліції не було роз`яснено, який саме огляд мав пройти ОСОБА_1 , оскільки згідно оглянутого відеозапису, працівники поліції пропонували йому пройти огляд саме на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Посилання, що з протоколу про адміністративне правопорушення не вбачається що водію було запропоновано пройти огляд на місці зупинки апеляційний суд вважає такими, що позбавлені підґрунтя, оскільки огляд на стан наркотичного сп`яніння проводиться виключно в медичному закладі.

Апеляційний суд погоджується з висновком судді суду першої інстанції в частині безпідставності посилань апелянта, що за адресою: м.Харків АДРЕСА_2 Шевченка, 26 відсутній КЗОЗ «Обласний наркологічний диспансер», оскільки за цією адресою знаходиться філіал КЗОЗ «Обласний наркологічний диспансер» Кабінет цілодобової експертизи алкогольного і наркотичного сп`яніння, де саме і проводиться огляд водіїв на встановлення стану як наркотичного так і алкогольного сп`яніння.

Також вважає апеляційний суд безпідставними твердження ОСОБА_1 та його захисника, що наявний в матеріалах справи відеозапис має ознаки монтажу, оскільки вини ні чим не підтверджуються.

З урахуванням наведеного вище апеляційний суд не вбачає підстав вважати необґрунтованим рішення судді суду першої інстанції щодо наявності вини в діях ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки такий висновок грунтується на системному аналізі тих доказів, які наведені в оскаржуваній ухвалі, з чим погоджується і апеляційний суд.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на подачу апеляційної скарги на постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 20.12.2018 року у відношенні ОСОБА_1 задовольнити, вказаний строк поновити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а вказану вище постанову без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського апеляційного суду В.П. Цілюрик