ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/876/19 Справа № 205/3872/19 Суддя у 1-й інстанції - Скрипник К.О. Суддя у 2-й інстанції - Слоквенко Г. П.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2019 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Слоквенко Г.П. за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2019 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , який мешкає у АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-20 КУпАП,-
В С Т А Н О В И В :
Постановою судді районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-20 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 190 (однієї тисячі ста дев`яноста) гривень.
Судом першої інстанції в постанові зазначено, що ОСОБА_1 16 квітня 2019 року заступив на чергування у військовій частині НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_2 , де перебував у стані наркотичного сп`яніння.
Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_1 12 липня 2019 року подав апеляційну скаргу, тобто після закінчення, встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП, десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови судді першої інстанції. Просить постанову скасувати та закрити справу. Разом з апеляційною скаргою ОСОБА_1 заявив клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови судді першої інстанції, оскільки отримав повний текст постанови лише 03 липня 2019 року, та послався на той факт, що слухання справи в суді першої інстанції відбулось без його участі.
В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що судом було допущено порушення норм процесуального права, адже судові повістки на відому суду адресу проживання останнього не надходили.
Звертає увагу, що був позбавлений можливості користуватися юридичною допомогою адвоката, оскільки не був повідомлений належним чином про дату та час розгляду справи, та прохав залучити до справи адвоката в суді першої інстанції.
Також вказує на те, що суд першої інстанції в постанові безпідставно прийшов до висновку, що його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-20 КУпАП підтверджується в тому числі і висновком експерта від 25 квітня 2019 року, позбавивши його права на безпосереднє дослідження цього висновку, отримання пояснень щодо нього від особи, яка складала даний висновок. Вважає, що суд поверхнево розглянув справу, не звернув належну увагу на те, що він правопорушення не вчиняв.
Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, апеляційний суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.
В судовому засіданні при апеляційному розгляді ОСОБА_1 та діючі в його інтересах адвокати Волівач Ю.І. та Токарєв В.В. апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі та просили її задовольнити.
Заслухавши доповідь судді, учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, дослідивши відповідні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходжу до наступних висновків.
Відповідно до ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.
Положення ст. 7 КУпАП передбачають, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно до ч. 3 ст. 15 КУпАП За вчинення військових адміністративних правопорушень військовослужбовці, а також військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів несуть відповідальність, передбачену главою 13-Б цього Кодексу, за умови, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.
Статтею 23 КУпАП Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Згідно ст. 245 КУпАП Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом ст. 252 КУпАП оцінка доказів при розгляді справ про адміністративне правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справив їх сукупності.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Як вбачається з матеріалів справи, суд зазначені вимоги закону не виконав та недостатньо ретельно перевірив всі обставини інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення.
Диспозиція ч. 1 ст. 172-20 КУпАП передбачає наступні склади адміністративного правопорушення:
1)Розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів;
2)поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння;
3)виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння;
4)відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, викладаючи фактичні обставини адміністративного правопорушення, посадовою особою, а саме командиром частини зазначено, що 16 квітня 2019 року заступив на чергування у військовій частині НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_2 , де перебував у стані наркотичного сп`яніння.
Приймаючи рішення про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-20 КУпАП, як на докази винуватості особи, суд послався на протокол про адміністративне правопорушення №3 від 02 травня 2019 року, оформлений відповідною особою згідно вимог КУпАП; рапортами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 02 травня 2019 року; висновком КП «Дніпропетровський наркологічний диспансер» ДОР від 25 квітня 2019 року, відповідно до якого ОСОБА_1 16 квітня 2019 року перебував у стані наркотичного сп`яніння.
Разом з тим, порівнюючи наявні матеріали справи з доводами апелянта, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності через відсутність у матеріалах справи достатніх, належних та переконливих доказів, які б підтверджували наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-20 КУпАП.
З матеріалів справи убачається, що справу про адміністративне правопорушення розглянуто без участі ОСОБА_1 , незважаючи на той факт, що останнім заздалегідь була подана заява про відкладення розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції не може погодитись з висновком суду про можливість розгляду справи за відсутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності. Так, суд у своїй постанові вказав на те, що ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду справи повідомлений своєчасно, про причини неявки не повідомив.
Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Однак, з матеріалів справи вбачається, що судом на адресу ОСОБА_1 було направлено повістку із зазначенням дати та часу розгляду справи, але повідомлень про отримання вказаної повістки в матеріалах справи відсутні. Будь яких відомостей, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 було відомо про перебування даної справи в провадженні суду, матеріали справи також не містять. В той же час, ОСОБА_1 , згідно його пояснень, випадково 18 червня 2019 року дізнавшись про судове засідання, прибув до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська до початку слухання справи та подав заяву про відкладення слухання справи.
В апеляційному суді ОСОБА_1 пояснив, що йому була потрібна юридична допомога.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.
Крім того, в апеляційному суді ОСОБА_1 пояснив, що він наркотичні засоби ніколи не вживав та не вживає, 16 квітня 2019 року перебував в добовому наряді, аби не заснути, випив декілька чашок кофе та таблетку проти незасинання. Але внаслідок того, що він часто перебуває в нарядах, він мав втомлений вид, що не сподобалось командиру частини, який безпідставно звинуватив його у вживанні наркотичних засобів. ОСОБА_1 також пояснив, що до нього командир частини тривалий час відноситься упереджено, намагаючись у будь який спосіб звільнити зі служби.
Таким чином суд, розглядаючи справу у відсутності ОСОБА_1 порушив його права, передбачені ст. 268 КУпАП, тобто гарантії справедливості судового процесу. У зв`язку із чим постанова суду першої інстанції є незаконною та підлягає скасуванню.
Згідно з положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожному гарантується право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, оскільки здійснення цих прав передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і зіставити їх з матеріалами судової справи.
Також слід зазначити, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 був складений 02 травня 2019 року, натомість саме правопорушення було виявлено 16 квітня 2019 року. Тобто було грубо порушено вимоги чинного законодавства, а саме ч. 2 ст. 254 КУпАП, яка передбачає, що протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Суд апеляційної інстанції вважає неналежними доказами в розумінні ст. 251 КУпАП покази свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оскільки вищезазначені свідки підтвердили лише факт направлення ОСОБА_1 до медичного закладу для проходження медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а не перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння.
Апеляційний суд не визнає достовірним доказом і висновок лікаря нарколога від 25 квітня 2019 року, оскільки ОСОБА_1 прохав останнього взяти на аналіз окрім сечі і його кров, аби довести безпідставність звинувачення, але лікар цього аналізу не зробив. Тоді ОСОБА_1 з метою спростування висновку лікаря-нарколога від 25 квітня 2019 року, звернувся до клініки Сінєво, де було встановлено по аналізу крові відсутність ознак наркотичного сп`яніння і за висновком лікаря клініки у ОСОБА_1 в крові відсутні ознаки наркотичних засобів.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Таким чином, слід визнати, що судом не було досліджено всі обставини, що стосуються обставин правопорушення, його об`єктивної сторони, через що суд прийшов до невірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-20 КУпАП.
При цьому висновок лікаря клініки «Сінєво» суд вважає належним доказом.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 не може вважатися таким, що вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-20 КУпАП, тобто він є невинуватим, а тому справу про адміністративне правопорушення відносно нього слід закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу інкримінованого адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-
П О С Т А Н О В И В :
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2019 року.
Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-20 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1190 (однієї тисячі ста дев`яноста) гривень скасувати.
Винести нову, якою ОСОБА_1 визнати невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-20 КУпАП та провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю складу правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя : Г.П. Слоквенко