Справа № 130/1027/19
Провадження № 33/801/972/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Заярний А. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2019 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Войтко Ю.Б.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Жмеринського міського суду Вінницької області від 20.05.2019 у справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , працюючого в приватному підприємстві зварювальником,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області Заярного А.М. від 20.05.2019 ОСОБА_2 (паспорт серії НОМЕР_1 ) визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173 -2 КУпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 (десяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) грн. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп. на користь держави.

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, з досліджених матеріалів справи, яким суд надав оцінку, зокрема, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ГР 259534 від 12.05.2019, рапорті старшого інспектора - чергового СРПП № 1 Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області, протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, письмових поясненнях ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , суддя прийшов до висновку, що ОСОБА_2 винен у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_1 , як особа, відносно якої вчинено насильство в сім`ї, подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на оскарження постанови Жмеринського міського суду Вінницької області від 20.05.2019, скасувати як незаконну постанову Жмеринського міського суду Вінницької області від 20.05.2019 та провадження закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що постанова судді незаконна та необґрунтована, оскільки при винесенні постанови допущено неправильне застосування норм матеріального права та істотні порушення процесуального права, що призвели до несправедливого по суті рішення.

Зазначає, що ст. 173-2 КУпАП, відповідальність за вказаною нормою настає за вчинення домашнього насильства, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого. Але під час розгляду справи судом не встановлено, щоб такі наслідки настали чи могли настати у постанові вони не зазначені. За таких обставин у ОСОБА_2 відсутній склад даного адміністративного правопорушення. Всупереч ст. 269 КУпАП справу розглянуто без виклику потерпілої, чим порушені її права. суд не заслухав її як особу, яка бере участь у справі, як того вимагає ст. 279 КУпАП. Суд неправильно встановив обставини правопорушення, вказавши у постанові, що насилля нібито вчинено у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , тоді як насправді подія сталася за місцем її проживання - АДРЕСА_2 , що доводиться зібраними у справі матеріалами. Про постанову дізналася лише 21.11.2019, коли отримала постанову, вперше дізнавшись про порушення своїх процесуальних прав як потерпілої, в тому числі права на її оскарження. Суд її не викликав, чим порушив вимоги ст. 277-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 просить задовольнити апеляційну скаргу з підстав, викладених в останній.

Суду пояснила, що у неї з чоловіком іноді відбувалися сварки, але як і у всіх в сім`ях. 13.04.2019 вона прийшла додому та помітила, що чоловік забрав телевізор LG, мобільний телефон і пішов жити до своїх батьків на вул. З. Космодем`янської, 6. Вона вирішила його провчити та налякати і викликала поліцію.

ОСОБА_2 суду повідомив, що підтримує пояснення дружини. З протоколом про адміністративне правопорушення погодився, оскільки працівники поліції йому погрожували арештом.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Як убачається з матеріалів провадження, ОСОБА_3 не була присутня під час розгляду справи в суді першої інстанції. Копію постанови вона отримала 21.11.2019 за заявою про видачу їй копії оскаржуваної постанови, що підтверджується письмовою заявою з відміткою про вручення (а. с. 28).

Зазначені обставин вважаю поважними та такими, що дають право на поновлення строку на подання апеляційної скарги на рішення судді суду першої інстанції.

Відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП настає у випадку вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень), погрози, образи чи переслідування, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно з положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожному гарантується право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За змістом ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності, а положеннями ст. 245 цього ж Кодексу визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Окрім того, згідно ст. 278 КУпАП, при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд, в тому числі, перевіряє правильність складання протоколу інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, належно з`ясовує обставини справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст.ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, в матеріалах адміністративної справи наявний протокол про адміністративне правопорушення серії ГР 259534 від 24.04.2019, а не від 12.05.2019, як вказав суд першої інстанції, згідно якого 13.04.2019 о 18-00 год. ОСОБА_2 за місцем свого проживання вчинив відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_1 насильство в сім`ї, а саме дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її бік нецензурною лайкою та погрози фізичною розправою, забрав телефон та телевізор, чим вчинив насильство економічного характеру.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Відповідно до реєстрації в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Жмеринського ВП ГУНП, протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, письмових поясненнях ОСОБА_1 встановлено, що остання звернулася з заявою про вчинення відносно неї насильства в сім`ї, оскільки ОСОБА_2 виніс з дому телевізор та мобільний телефон.

Проте такі дії ОСОБА_2 не можна вважати економічним насильством в розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Економічне насильство: будь-які обмеження щодо фінансового ознакою: «тобі не належить, тому що ти не заробляєш (мало заробляєш)»; відбирання грошей або обмеження доступу до них: «всі гроші повинні бути в одних руках»; покарання грошима: «не отримаєш, бо ти недостатньо робиш по дому»; позбавлення права заробляти; позбавлення можливості використовувати матеріальні блага сім`ї без або дозволу; створення умов фінансової залежності для одного або кількох членів сім`ї (коли на будь-які покупки, навіть дрібниці, потрібно просити гроші, часто доводячи необхідність таких витрат); вимога звітувати за витрачене (приносити квитанції і чеки, вести докладну письмову звітність); перешкода в придбанні економічних активів, наприклад, коли великі покупки (нерухомість, авто) записуються на ім`я тільки одного члена сім`ї, іншому ж в цьому відмовлено, навіть якщо вкладення були спільними; привласнення цільових соціальних виплат (допомога по безробіттю, допомога на дитину, пенсія по інвалідності та інше); несправедливий розподіл фінансової відповідальності. Наприклад, коли один член сім`ї заробляє тільки на себе, а другий на зароблені гроші змушений утримувати всю родину, купувати необхідне для дому та побуту.

Проте, згідно пояснень ОСОБА_1 , дії ОСОБА_2 полягали не в відмові жінці в доступі до засобів існування і контролю над нею, а в зміні місця проживання та користуванні майном, яке ОСОБА_2 вважав спільним майном подружжя.

Суд на зазначене увагу не звернув, не дав належну правову оцінку письмовим поясненням ОСОБА_1 та не опитав її для всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин даної справи, не встановив обставини правопорушення, зокрема, місце його вчинення.

Даючи оцінку вищевказаним доказам як окремо, так і в їх сукупності, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, вважаю, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 173 КУпАП, оскільки вину його в даному правопорушенні не доведено.

За таких обставин вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова скасуванню з винесенням нової постанови, якою закрити провадження в зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 283, 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Жмеринського міського суду Вінницької області від 20.05.2019.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Жмеринського міського суду Вінницької області від 20.05.2019 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП скасувати та провадження у справі закрити.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду Ю.Б. Войтко