ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/807/460/19 Головуючий в 1-й інстанції - Козлова Н.Ю.
Єдиний унікальний № 334/2713/19 Доповідач в 2-й інстанції - Фомін В.А.
Категорія - ч.1 ст.184 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Фомін В.А., за участю захисника-адвоката Луньова С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11 липня 2019 року стосовно неї,

в с т а н о в и в:

постановою судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11 липня 2019 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП притягнуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , із застосуванням адміністративного стягнення у вигляді попередження.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 384,20 грн.

Як зазначено в постанові, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ГР № 417612 від 12 квітня 2019 року ОСОБА_1 не виконує батьківські обов`язки по вихованню неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який 12.04.2019 року об 11-20 годині, у СШ № 73 по вул. Дудикіна 16 у м. Запоріжжі вдарив однокласника ОСОБА_3 два рази ногою без поважної причини, який грав у футбол з іншого боку сітки, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає постанову суду незаконною, яка підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів зазначає, що суд першої інстанції не дав належної оцінки доказам, не дослідив долучених стороною захисту документів, а саме характеристики з місця роботи та проживання, характеристики сина ОСОБА_2 .

В оскаржуваній постанові суд першої інстанції кваліфікував її дії за ст.184 КУпАП. При цьому взагалі не надав оцінки цим доказам, обмежившись їх переліком і пославшись на думку класного керівника ОСОБА_5 , яка зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення свідком. Натомість її дії були неправильно кваліфіковані працівником правоохоронного органу, наявні в матеріалах докази вказують на ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-4 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення не містить відомостей про свідків, які були присутні під час фактів та обставин викладених у протоколі, що унеможливлює належну підготовку справи до розгляду та може призвести до розгляду справи з грубим порушенням встановленого порядку щодо достовірного визначення фактичних обставин і фактів, які мають значення для правильного вирішення справи. Зокрема, згідно докладної записки на ім`я директора від учителя фізичного виховання ОСОБА_6 саме під час його уроку в спортивному залі відбулися події викладені в адміністративному протоколі, а тому саме вчитель фізичного виховання ОСОБА_6 бачив виниклі стосунки між однокласниками ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Натомість в протоколі помилково зазначено свідком класного керівника ОСОБА_5 , яка не була свідком викладених в протоколі фактів та обставин та відповідно не зможе надати достовірні свідчення.

Також протокол про адміністративне правопорушення не містить посилання на відібрані пояснення учнів та вчителів СШ № 73, на інші долучені до матеріалів адміністративної справи копії чи оригінали рапортів, довідок, чи інших посвідчуючи документів, що суперечить ч.1 ст.256 КУпАП щодо правильного складання протоколу про адміністративне правопорушення та занесення до нього необхідних відомостей щодо адміністративного правопорушення.

Таким чином, адміністративний протокол складений із грубими порушеннями вимог встановлених ст.256 КУпАП, неправильно визначено правову кваліфікацію адміністративного правопорушення, невірно зазначено відомості про фактичних свідків та невірно встановлені фактичні обставини.

На підставі викладеного, просить постанову суду скасувати, постановити нову постанову, якою провадження по справі закрити за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.184 КУпАП.

В судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явилась, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Справа розглядається за участі захисника-адвоката Луньова С.М. в межах апеляційної скарги.

Заслухавши в судовому засіданні захисника-адвоката Луньова С.М. на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, у зв`язку з наступним.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Висновки суду, викладені в постанові щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, є обґрунтованими і відповідають дослідженим доказам у справі, яким суддя надав відповідну правову оцінку.

Так, ч.1 ст.184 КУпАП передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (із змінами та доповненнями) передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Таким чином, ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, передбачає бездіяльність, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно та не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду, ухилення від виховання дітей (у тому числі незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям, тощо), незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці, невжиття заходів щодо їх лікування, безпідставне обмеження в харчуванні. одязі, інших предметах першої необхідності, штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ст.184 КУпАП, є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх. А об`єктивна сторона за ч.1 ст.184 КУпАП полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З матеріалів справи вбачається, що суд вірно дослідив докази, у справі про адміністративне правопорушення щодо особи, відносно якої складено протокол, вірно врахував обставини, зазначені у наданих доказах, та надав їм належну оцінку.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши належним чином матеріали справи: протокол про адміністративне правопорушення від 12 квітня 2019 року серії ГР №417612, складений уповноваженою особою, письмові пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , пояснення малолітніх свідків, які є учнями СШ №73, доповідну вчителя фізкультури ОСОБА_6 , характеристики учнів, приходить до висновку про правильність встановлення районним судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КупАП, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно неї уповноваженою особою поліції, котре полягає в не виконанні своїх батьківських обов`язків щодо свого малолітнього сина ОСОБА_2 , 2006 року народження, який 12.04.2019 року об 11-20 годині, у СШ № 73 по вул. Дудикіна 16 у м. Запоріжжі вдарив однокласника ОСОБА_3 два рази ногою без поважної причини, який грав у футбол з іншого боку сітки.

Відповідно до пояснень учнів СШ №73, які разом з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 грали в футбол, та зазначили, що ОСОБА_2 вдарив ОСОБА_3 ногою в грудну клітину, а потім в область спини.

В своїх поясненнях вчитель фізкультури ОСОБА_6 зазначив, що на уроці фізкультури ОСОБА_2 декілька разів вдарив ОСОБА_3 ногою, спочатку в груди, потім по спинц, після чого він надав допомогу ОСОБА_3 та провів бесіду з обома (а.с.11).

В наданих поясненнях ОСОБА_3 зазначив, що ОСОБА_2 і раніше бив його на інших уроках, зокрема, на уроці праці вдарив його головою о стіл (а.с.5).

Тим більше факт систематичного порушення ОСОБА_2 правил поведінки в навчальному закладі був підтверджений характеристикою, наданою директором школи та класним керівником, відповідно до якої ОСОБА_2 має проблеми з поведінкою, агресивний, свої дії не контролює, за 2018-2019 навчальний рік неодноразово виникали сутички між ОСОБА_2 та іншими учнями класу (а.с.13).

При цьому в апеляційній скарзі не наведено переконливих доводів, підтверджених відповідними доказами, які б давали апеляційному суду підстави ставити під сумнів правильно встановлені районним судом фактичні обставини справи.

З огляду на викладене доводи апеляційної скарги стосовно того, що в постанові суду висновки не відповідають фактичним обставинам справи є неспроможними та такими, що спростовуються доказами, які містяться в матеріалах справи.

При розгляді справи районним судом істотних порушень ст.ст.279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст.252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів, встановив та правильно кваліфікував вчинене як адміністративне правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.

Відсутність в протоколі про адміністративне правопорушення свідків та посилання на пояснення учнів, про які зазначено в апеляційній скарзі, не можуть бути визнані грубими порушеннями вимог ст.256 КУпАП, оскільки пояснення свідків та учнів додані на окремих аркушах та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що дії ОСОБА_1 необхідно було кваліфікувати за ст.173-4 КУпАП, а саме булінг учасника освітнього процесу, апеляційний суд вважає також безпідставними, оскільки розгляд справ про адміністративне правопорушення здійснюється в межах складеного протоколу про адміністративне правопорушення. В даному випадку протокол щодо ОСОБА_1 був складений за ч.1 ст.184 КУпАП.

Інші доводи, на які посилається апелянт, спростовуються самими матеріалами справи та не є безумовними підставами для скасування постанови суду першої інстанції, як незаконної.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу порушника та наклав стягнення у мінімальних межах, встановлених цим Кодексом.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11 липня 2019 року, якою до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП притягнуто ОСОБА_1 , із застосуванням адміністративного стягнення у вигляді попередження, - залишити без змін.

Постанова Запорізького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.А. Фомін

Дата документу Справа № 334/2713/19