Справа № 461/8807/19 Головуючий у 1 інстанції: Радченко В.Є.
Провадження № 33/811/1267/19 Доповідач: Галин В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 року м. Львів

Львівський апеляційний суд в складі:

Головуючого судді - Галина В. П.

з участю особи що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника адвоката Кісіля Р.В.

представника митниці Дунаса М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 21 листопада 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.471 МК України,

встановив:

цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп. Вилучений, відповідно до протоколу про порушення митних правил №4064/20900/19 від 25.10.2019 р., товар, а саме: 3000 (три тисячі) Євро, які станом на 25.10.2019 р. згідно курсу НБУ становлять 83840,96 грн. - конфісковано в дохід держави. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 384,20 грн.

Згідно оскаржуваної постанови, 25.10.2019 близько 12 год. 00 хв. під час проходження митного контролю в зоні митного контролю залу «Відліт» терміналу «B» через м/п «Львів-аеропорт» Львівської митниці ДФС рейсом W6 6717 Львів-Франкфурт, авіакомпанії WIZZ, ОСОБА_1 , в якості пасажира, обрав формою проходження митного контролю смугу руху спрощеного митного контролю «зелений коридор», чим своїми діями заявив про відсутність будь-яких товарів, які підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню або, які належать до категорії товарів, на переміщення яких через митний кордон України встановлені заборони чи обмеження.

Перетин пасажиром «зеленої лінії», згідно наказу Міністерства Фінансів України № 671 від 03.08.2018 р. «Про затвердження Порядку виконання митних формальностей на повітряному транспорті», яка позначає початок «зеленого коридору», вказує, що для проходження митного контролю ним обрано «зелений коридор», і декларування здійснюється шляхом вчинення дій. Громадянин самостійно обирає відповідний канал («зелений коридор» або «червоний коридор») для проходження митного контролю. На підставі п. 4 ст. 336 та ст. 342 Митного Кодексу України громадянину було задано запитання щодо наявності в нього готівки, на що він відповів, що має 10000 євро. Після цього пасажиру було запропоновано пред`явити всю готівку. В службовому приміщенні митниці (зоні митного контролю) пасажиром було пред`явлено готівку в розмірі 13000 євро, що знаходилась в одному з відділень дорожньої сумки громадянина (ручна поклажа). Зазначено готівка переміщувалась без ознак приховування. Зі слів громадянина ОСОБА_1 вказана валюта належить йому особисто. Підтверджуючих документів на вивезення надлишкової суми (3000 євро) громадянином ОСОБА_2 пред`явлено не було. Станом на 25.10.2019 курс НБУ встановлено один євро - 27,946984 грн.

На момент проходження митного контролю належним чином оформленої митної декларації пасажир не надав, до моменту перетину ним «зеленої лінії» для отримання довідкової інформації в інформаційній зоні та роз`яснення митних правил та порядку використання двоканальної системи до інспектора митниці не звертався.

Таким чином, своїми діями громадянин України ОСОБА_1 порушив встановлений ст. 366 МК України порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю.

Отже, ОСОБА_1 порушив встановлений порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто обрав форму проходження митного контролю через «зелений коридор» та перемістив через митний кордон України готівку, що підлягає обов`язковому письмовому декларуванню у повному обсязі для фізичних осіб, відповідно до постанови правління НБУ №3 від 02.01.2019 року «Про затвердження Положення про транскордонне переміщення валютних цінностей», та мають ознак порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України.

Таку постанову оскаржив ОСОБА_1 . Просить оскаржувану постанову скасувати та винести нову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України та накласти на нього стягнення у вигляді 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян без конфіскації вилучених готівкових коштів в іноземній валюті у сумі 3000 євро.

Покликається на те, що оскаржувана постанова є незаконною, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суддя дійшов до необгрунтованого висновку про необхідність притягнення апелянта до відповідальності за ст. 471 МК України, без достатніх на це законних підстав, всупереч вимог ст. 33 КУпАП, наклавши на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн. з конфіскацією вилученої валюти.

Стверджує, що стягнення у вигляді конфіскації вилученої валюти є незаконним, оскільки законодавством передбачено такий вид стягнення лише щодо товарів, заборонених чи обмежених у ввезенні/вивезенні з митної території України, а валютні готівкові кошти не належать до заборонених чи обмежених у ввезенні товарів (встановлення порядку ввезення коштів та обмеження щодо ввезення коштів - різні правові інститути), що свідчить про відсутність правових підстав для застосування конфіскації.

Посилаючись на норми Митного кодексу України апелянт звертає увагу на те, що валютні цінності у вигляді готівки не є товаром обмеженим до переміщення фізичними особами через митний кордон України, тому, у випадку вчинення особою порушення митних правил, передбаченого ст.471 МК України, якщо безпосереднім предметом порушення митних правил були валютні цінності у вигляді готівки, ці готівкові кошти не підлягають конфіскації, як товар, який не обмежений до переміщення через митний кордон України.

Зазначає про те, що кошти, які було конфісковано є власністю ОСОБА_3 , що підтверджується розпискою про передачу коштів на тимчасове зберігання ОСОБА_1 , відтак конфіскація таких коштів поставить у вкрай складне становище як апелянта, так і його сім`ю, члени якої перебувають на його повному фінансовому утриманні.

Посилається на судову практику українського судочинства в аналогічній категорії справ та практику Європейського суду з прав людини.

Заслухавши пояснення апелянта та його представника на підтримку поданої апеляційної скарги, представника митниці, який таку заперечив, вважає оскаржувану постанову законною та обгрунтованою, дослідивши матеріали справи №461/8807/19 та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Згідно із ч.2 ст.7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Стаття 471 МК України передбачає адміністративну відповідальність за порушення встановленого цим Кодексом порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через "зелений коридор", товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України.

Санкція згаданої статті передбачає відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі якщо безпосередніми предметами правопорушення є товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, також конфіскацію цих товарів.

Так, із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ст.471 МК України. Це зокрема підтверджується протоколом про порушення митних правил №4064/20900/19 від 25 жовтня 2019 року (а.с.1-3); копією авіаквитка (а.с. 4); поясненнями ОСОБА_1 (а.с.6); описом вилучених предметів (а.с.8); доповідною запискою (а.с.11).

Факт проходження митного контролю через смугу «зелений коридор», і недекларування грошових коштів визнає сам ОСОБА_1 як у поясненнях від 25 жовтня 2019 року (а.с.6). так і у прохальній частині поданої апеляційної скарги апелянт просить визнати його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України.

Щодо конфіскації вилучених грошових коштів на підставі санкції ст.471 МК України, то слід вказати наступне.

Канал, позначений символами зеленого кольору ("зелений коридор"), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню.

Відповідно до положень ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Згідно із положеннями ст. 197 МК України у випадках, передбачених законом, на окремі товари встановлюються обмеження щодо їх переміщення через митний кордон України. Обмеження щодо ввезення на митну територію України та вивезення за межі митної території України валютних цінностей, а також порядок переміщення їх через митний кордон України, у тому числі особливості декларування валютних цінностей (зокрема, визначення граничних сум валютних цінностей, які підлягають письмовому або усному декларуванню), можуть встановлюватися Національним банком України.

Із 07 лютого 2019 року набрав чинності Закон України від 21 червня 2018 року № 2473-VIII «Про валюту і валютні операції». Пунктом 4 частини 1 статті 1 цього Закону тлумачиться значення терміну «валютні цінності», якими є: національна валюта (гривня), іноземна валюта та банківські метали.

Відповідно до п.12 ч.1 ст.1 згаданого Закону транскордонне переміщення валютних цінностей - ввезення, пересилання на митну територію України, вивезення, пересилання з митної території України або транзит через митну територію України банківських металів, готівкової валюти.

Постановою Правління Національного банку України від 02 січня 2019 року № 3 затверджено «Положення про транскордонне переміщення валютних цінностей», яким зокрема встановлено: фізична особа ввозить в Україну та вивозить за межі України готівкову валюту і банківські метали в сумі/вартістю, що дорівнює або перевищує в еквіваленті 10000 євро, за умови її письмового декларування митному органу в повному обсязі (абзац 6 згаданого нормативно-правового акту).

В суді достовірно встановлено, що ОСОБА_1 своїми діями обрав формою проходження митного контролю смугу руху спрощеного митного контролю «зелений коридор», а відтак мав намір перемістити через митний кордон України готівкову валюту, на обсяг якого встановлено законодавчі обмеження.

Тому апеляційні доводи у тому, що грошові кошти не належать до заборонених чи обмежених у ввезенні чи вивезенні товарів є неспроможними.

Разом з тим, апеляційний суд погоджується із апеляційними доводами про те, що суддя місцевого суду в оскаржуваній постанові послався на нормативно-правовий акт, а саме на Постанову КМУ від 21 травня 2012 року №436 «Про затвердження переліків товарів, на які встановлено обмеження щодо переміщення через митний кордон України», який втратив чинність на підставі Постанови КМУ від 21 жовтня 2018 року №960 «Деякі питання проведення заходів офіційного контролю товарів, що ввозяться на митну територію України (у тому числі з метою транзиту)». Проте, згаданий нормативно правовий акт жодним чином не впливає, як на кваліфікацію дій ОСОБА_1 , так і на застосоване до нього стягнення у виді конфіскації грошових коштів і не може слугувати безумовною правовою підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Отже, апеляційний суд вважає, що постанова місцевого суду є законна і обґрунтована, підстави для її скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі ОСОБА_1 відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП,

постановив:

постанову Галицького районного суду м. Львова від 21 листопада 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.471 МК України залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського

апеляційного суду Галин В.П.