Справа № 466/4154/19 Головуючий у 1 інстанції: Едер П.Т.
Провадження № 33/811/730/19 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі: судді апеляційного суду Маліновської-Микич О.В., з участю захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Гординського М.В., розглянувши апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 07 червня 2019 року,

встановив:

цією постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 384 (триста п`ятдесят дві) гривні 20 (сорок) коп.

Згідно постанови суду першої інстанції 12.05.2019 о 00.42 год. на автодорозі Київ - Чоп, гр. ОСОБА_1 , керував автомобілем марки «ЗАЗ TF 698 K», номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Drager», в присутності двох свідків. Рівень алкоголю в крові 0,54 проміле. Таким чином, ОСОБА_1 порушив п. 2.9а ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження даної постанови, скасувати її та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування покликається на те, що вищенаведена постанова є незаконною та необґрунтованою, так як судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права. Звертає увагу, що працівники поліції пропонували йому пройти огляд за допомогою спеціального технічного засобу, при цьому він наполягав пройти огляд у медичному закладі, проте таке прохання було проігноровано. Більше того, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №143424 від 12 травня 2019 року не зазначено про вищенаведену вимогу. Крім цього, апелянт підкреслює, що його не відсторонили від керування транспортним засобом, що у своїй сукупності з іншими доводами свідчить про невідповідність дій поліцейського з процедурою оформлення матеріалів за ст. 130 КУпАП. Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, то апелянт вказує, що 18 червня 2019 року в межах строку ним надіслана апеляційна скарга на вищенаведену постанову, проте помилково пакет документів надісланий до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши виступ захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Гординського М.В., який підтримав подану апеляційну скаргу, розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, то матеріалами справи підтверджуються пояснення захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Гординського М.В. щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження.

Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

На переконання апеляційного суду, даної вимоги закону суд першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_1 дотримався.

Згідно постанови, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП у зв`язку із порушенням ним п.2.9а Правил дорожнього руху, а саме у тому, що 12.05.2019 о 00.42 год. на автодорозі Київ - Чоп, гр. ОСОБА_1 , керував автомобілем марки «ЗАЗ TF 698 K», номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Drager», в присутності двох свідків. Рівень алкоголю в крові 0,54 проміле. Таким чином, ОСОБА_1 порушив п. 2.9а ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Як встановлено в суді апеляційної інстанції, суд першої інстанції, всупереч покликань в апеляційній скарзі, детально дослідивши матеріали та обставини справи, давши їм належну оцінку, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та наклав стягнення в межах санкції даної статті. При цьому такий висновок суду першої інстанції підтверджується наявними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №143424 від 12.05.2019, результатом тестування на алкоголь на приладі «Драгер», відеозаписом із нагрудних камер працівників поліції, актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та рапортом працівника поліції.

Доводи апеляційної скарги про те, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, так як судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права спростовуються наявними матеріалами справи та не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Не відповідають фактичним обставинам справи також твердження захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Гординського М.В. про те, що йому не пропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, оскільки з відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що останньому пропонували пройти огляд, однак останній відмовився.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в постанові, при розгляді апеляційної скарги не було наведено, а обставини на які покликається апелянт, як невраховані судом першої інстанції, були в повній мірі враховані судом першої інстанції при винесенні постанови.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права судом першої інстанції не встановлено, тому, постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою та такою, що не підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

постановив:

поновити особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Львова від 07 червня 2019 року.

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 07 червня 2019 року без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Маліновська-Микич