ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №626/1058/19 Суддя 1-ї інстанції: Дудченко В.О.
Провадження № 33/818/731/18
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.07.2019 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Цілюрик В.П., з участю особи, у відношенні якої винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Штеця Василя Михайловича розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Красноградського районного суду Харківської області від 28.05.2019 року у відношенні ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Красноградського районного суду Харківської області від 28.05.2019 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Судом першої інстанції було встановлено, що 24.04.2019 року о 23:06 по вул. Центральній, в с. Березівка, Красноградського району, Харківська область, ОСОБА_1 керував самохідним механізмом в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується медичним висновком № 696 від 24.04.2019 року.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані як порушення вимог п.2.9а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову від 28.05.2019 року скасувати, а провадження щодо нього закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі вказує, що у наказі Держстандарту України №31 від 25.01.1995 року «Засоби транспортні дорожні», який затверджено перелік транспортних засобів, мотоблок до них не відноситься, для керування ним водійське посвідчення не потрібне, та він не підлягає державній реєстрації.

Зазначив, що відповідно до Керівництва з експлуатації моноблок не обладнаний місцем для сидіння, що також свідчить про те, що він не відноситься до транспортних засобів.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвокатат Штеця В.М., які підтримали вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Апеляційним судом не встановлено порушень суддею суду першої інстанції вимог вказаної правової норми.

В ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (ЄСПЛ) вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Штець В.М. не заперечували факту перебування ОСОБА_1 , у стані алкогольного сп`яніння, однак останні наполягали на тому, що мотоблок, яким керував ОСОБА_1 не є транспортним засобом, у зв`язку з чим вважали, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним судом було відтворено наявний в матеріалах справи відеозапис, та встановлено, що ОСОБА_1 було зупинено працівниками поліції під час того, як він рухався на мотоблоці. В медичному закладі ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння, та встановлено вміст алкоголю 1.3 проміле.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні вимог апелянта апеляційний суд виходить з того, що відповідно п.1.10 Правил дорожнього руху встановлено, що транспортний засіб - це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів; механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт;

Статтею 29 Закону Україи «Про дорожній рух» визначено, що до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю, пройшов такий контроль.

Так, відповідно до наданого в судовому засіданні «Керівництва з експлуатації мотоблоку серії HSDLG» встановлено, що він має двигун, гальмівну систему та рульове управління. Цей мотоблок може використовуватись для орання, збору врожаю, молотьби, посіву, а також маючи технічну можливість кріплення причепу - для транспортування вантажу вагою до 1 тони на короткі дистанції.

Враховуючи, що ОСОБА_1 рухався по дорозі на мотоблоці, до якого було прикріплено причіп для перевезення вантажу, за таких обставин цей мотоблок підпадає під категорію механічного транспортного засобу, а в закладі охорони здоров`я було встановлення, що ОСОБА_1 при цьому перебував в стані алкогольного сп`яніння, тому вважаю, що суддею суду першої інстанції небезпідставно зроблено висновок про невідповідність дій останнього вимогам п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

Пунктом 2.9 «а» Правил дорожнього руху України (ПДР) встановлено, що водієві заборонено керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебувати під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначених вимог ПДР України передбачена ст. 130 КУпАП.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а також ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Враховуючи вище викладене, апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП ні підставі викладених у судовому рішенні доказів, яким надано повну та належну оцінку та прийняте законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Красноградського районного суду Харківської області від 28.05.2019 року у відношенні ОСОБА_1 - без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського районного суду В.П.Цілюрик