Житомирський апеляційний суд
Справа №293/1853/19 Головуючий у 1-й інст. Бруховський Є. Б.
Категорія ч.1 ст.184 КУпАП Доповідач Зав`язун С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2019 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого - судді Зав`язуна С.М.,

секретаря Гонгало Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Черняхівського районного суду Житомирської області від 27 листопада 2019 року,

за участю: захисника Ліневича М.Т.

особи, яку притягнуто до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ :

зазначеною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої: АДРЕСА_1 ,

визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді попередження.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 384,20 грн..

Як встановлено оскарженою постановою, ОСОБА_1 14.10.2019 року ухилялась від виконання своїх батьківських обов`язків, передбачених ст. 150 СК України щодо свого малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який 14.10.2019 року о 16:41 год. був залишений без нагляду в громадському місці, а саме біля магазину «Олімп» , що в смт.Черняхів по вул.Володимирській, Житомирської області .

На постанову суду від ОСОБА_1 надійшла апеляційна скарга, в якій вона просить постанову суду скасувати, як незаконну, та закрити провадження по справі за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення. Апеляційні вимоги мотивує тим, що всупереч вимогам ст.256, 184 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, в чому конкретно полягає з її боку ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання сина ОСОБА_3 , а суд першої інстанції на вказані недоліки під час складання протоколу про адміністративне правопорушення не звернув.

За таких обставин, судом першої інстанції не дотримано вимог ст.ст.245, 252, 278, 280 КУпАП, що призвело до неповного з`ясування обставин справи, які мають істотне значення для прийняття об`єктивного та правильного рішення у справі.

Вона перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною Давидом, належним чином виконує свої батьківські обов`язки, приділяє належну увагу своїм дітям в догляді за ними та їх вихованні, а викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини не є систематичними. Так, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, оскільки її син виховується в добропорядній сім`ї, йому приділяється належна увага щодо виховання, вона та її чоловік приймають активну участь у житті сина. Постійно проводять з ним вільний час, відвідують дитячі гуртки, їздять відпочивати на море та у гори, відвідують церкву.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її захисника в підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, доводи апеляції, перевіривши постанову суду в межах поданої апеляції, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

За змістом ст.ст.245, 252, 280, 283 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.184 КУпАП, вказаних вимог закону не дотримався.

Як убачається з диспозиції ч.1 ст.184 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена в разі ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я і фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних, історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені ст. 150 Сімейного кодексу України. Так, батьки зобов`язані виховувати дитину у дусі прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини, фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ст.184 КУпАП є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх. А об`єктивна сторона за ч.1 ст.184 КУпАП полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду, ухилення від виховання дітей, незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці, невжиття заходів щодо їх лікування, безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності, штучне створення незадовільних побутових умов, тощо. Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей являє собою бездіяльність, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно та не в повному обсязі.

Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей.

Відповідно до вимог ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата та місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

З наведеного слідує, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

Проте, як вбачається з матеріалів справи протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №190432, складений 15 жовтня 2019 року стосовно ОСОБА_1 , не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Так, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.184 КУпАП, не зібрано та не долучено до матеріалів беззаперечних доказів, які б вказували на наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення (довідок органу опіки та піклування щодо неналежного виконання батьківських обов`язків, тощо).

Крім того, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не містить ознак об`єктивної сторони даного правопорушення, зокрема, в чому саме полягає ухилення особи від виконання обов`язків щодо догляду за малолітнім сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не конкретизовані норми законодавства, якими ці обов`язки передбачені та які вимоги порушено.

Саме по собі зазначення у протоколі про перебування дитини без догляду не є безумною обставиною, що свідчить про ухилення ОСОБА_1 від виконання обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, виховання.

На зазначене порушення суд першої інстанції увагу не звернув, протокол про адміністративне правопорушення для належного доопрацювання до органів поліції не повернув.

Суд першої інстанції, постановляючи рішення вийшов за межі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, зокрема самостійно визначив звинувачення та заначив суть правопорушення, будь-якої оцінки доказам наданих ОСОБА_1 не дав, свої висновки вибірково та однобічно підтвердив лише перерахуванням статей КУпАП та узагальненим висновком про доведеність вини особи в цілому, аналіз яких вказує на те, що за їх суттю вони не можуть бути належними та достатніми доказами винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Разом з тим, з матеріалів провадження не вбачається, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання сина, а виявивши о 16:35 14.10.2019 відсутність малолітнього сина ОСОБА_5 , який самовільно залишив подвір`я будинку, відразу долучилася до його пошуків по вулиці та найближчих магазинах, о 16:50 сина привезли працівники поліції до будинку.

В судовому засіданні апеляційного суду як свідків було допитано ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які підтвердили пояснення ОСОБА_8 та надали позитивну характеристику останньої, в тому числі і щодо виконання нею обов`язків по забезпеченню необхідних умов життя, виховання сина.

Проаналізувавши зазначені пояснення свідків, апеляційний суд визнає їх належними, допустимими та достовірними доказами в справі.

Крім того, апеляційний суд бере до уваги надані ОСОБА_1 документальні докази довідку про те, що ОСОБА_9 , 2015 року народження відвідує заняття у дитячий студії розвитку Smart Club у смт.Черняхові (а.с.24).

А тому, доказів ухилення ОСОБА_1 від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання, виховання неповнолітньої дитини суду не надано, в той час як, матеріали справи доводять, що ОСОБА_1 належним чином виконує батьківські обов`язки.

Таким чином відсутні належні, допустимі та достатні докази на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітньої дитини.

На підставі викладеного апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції, вирішуючи справу, на зазначені істотні недоліки протоколу про адміністративні правопорушення, уваги не звернув, в результаті чого допустив неповноту та однобічність в з`ясуванні обставин справи. Викладені у постанові суду висновки не відповідають фактичним обставинам, не підтверджені належними та допустимими доказами, у зв`язку з цим, апеляційні доводи ОСОБА_1 є обґрунтованими.

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції, яка є незаконною та необґрунтованою, підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Черняхівського районного суду Житомирської області від 27 листопада 2019 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП скасувати.

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Житомирського

апеляційного суду С.М. Зав`язун