Справа № 264/3753/19
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.08.2019 р. м. Маріуполь

Суддя Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області Іванченко Алла Миколаївна, розглянувши матеріали, що надійшли з Кальміуського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП, -

УСТАНОВИЛА:

10.06.2019 року на адресу Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області надійшов матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.183-1 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення від 05.06.2019 року вбачається, що ОСОБА_1 не сплачує аліменти, що призвело до виникнення заборгованості, яка перевищує суму відповідних платежів за шість місяців. Постанову про відкриття виконавчого провадження винесено 30.05.2018 року. Заборгованість станом на 31.05.2019 року складає 79153,00 грн. Своїми діями ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.12 ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження», за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.183-1 КУпАП.

Правопорушник у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Адміністративна відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183-1 КУпАП, запроваджена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів», який набрав чинності 06.02.2018 року, отже з цього часу діють положення ст.183-1 КУпАП.

З огляду на те, що ст.183-1 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за несплату аліментів та передбачає суспільно корисні роботи, як вид адміністративного стягнення, то дана норма не має зворотної дії в часі. При цьому період часу несплати аліментів особою до набрання чинності ст.183-1 КУпАП не має братися до уваги при обрахунку сукупного розміру аліментної заборгованості, як умови притягнення до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення.

Провина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП, підтверджується наступними документами.

02.10.2017 року Іллічівським районним судом м.Маріуполя Донецької області був виданий виконавчий лист №264/4261/17 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/2 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 05.09.2017 року.

Постановою державного виконавця Кальміуського ВДВС міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 30.05.2018 року відкрито виконавче провадження ВП №56489002 з виконання виконавчого листа №264/4261/17 від 02.10.2017 року.

За довідкою-розрахунком про заборгованість по аліментам заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дітей станом на на травень 2019 року становить 79153,00 грн.

ОСОБА_1 на повідомлення державного виконавця не реагує, що підтверджується викликом від 11.04.2019 року та актом державного виконавця від 05.06.2019 року.

Таким чином, провина ОСОБА_1 за ч.1 ст.183-1КУпАП доказана повністю, а його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст.183-1 КУпАП, як несплата аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою ст.181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Таким чином, на аліментні грошові зобов`язання, що виникли з рішення суду, в силу ч.5 ст.11 ЦК України поширюються загальні положення про зобов`язання, встановлені розділом першим книги п`ятої Цивільного кодексу України.

Так, згідно ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Санкцією статті 183-1 ч.1 КУпАП передбачено адміністративне стягнення у вигляді виконання суспільно корисних робіт на строк від ста двадцяти до двохсот сорока годин.

Згідно з статтею 31-1 КУпАП, суспільно корисні роботи полягають у виконанні особою, яка вчинила адміністративне правопорушення, оплачуваних робіт, вид яких та перелік об`єктів, на яких порушники повинні виконувати ці роботи, визначає відповідний орган місцевого самоврядування.

Суспільно корисні роботи не призначаються особам, визнаним інвалідами I або II групи, вагітним жінкам, жінкам, старше 55 років та чоловікам, старше 60 років.

Законом не передбачено інше адміністративне стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.183-1 КУпАП, як суспільно корисні роботи, законні підстави для звільнення ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт відсутні.

Відповідно до частин 1,2 ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи характер та ступінь тяжкості скоєного правопорушення, а також данні про особу правопорушника, вважає необхідним піддати його адміністративному стягненню у вигляді суспільно-корисних робіт в мінімальних межах, передбачених санкцією вказаної статті.

Відповідно до ст.4 ч.2 Закону України «Про судовий збір» з правопорушника підлягає стягненню судовий збір у розмірі 384,20 грн.

Керуючись ст.ст. 40-1, 183-1 ч.1, 283 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 визнати винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП та піддати його адміністративному стягненню у вигляді суспільно корисних робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384,20 грн.

На постанову суду може бути подано апеляцію в Донецькій апеляційний суд протягом десяти днів з моменту її винесення.

Суддя: А. М. Іванченко