Справа №: 343/1564/19
Провадження №: 3/0343/330/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2019 року м. Долина

Суддя Долинського районного суду Івано-Франківської області Монташевич С.М., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Управління Укртрансбезпеки в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого,

за ч. 1 ст. 164 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

з Управління Укртрансбезпеки в Івано-Франківській області 26.07.2019 до суду надійшов адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ІІ №0005376 від 21.06.2019, ОСОБА_1 21.06.2019 о 13.20 год в с. Тяпче а/д Н-10-30 км здійснює провадження господарської діяльності з перевезень пасажирів автомобілем таксі "Део" н.з. НОМЕР_1 без державної реєстрації та ліцензій на вид діяльності, чим порушив вимоги ч.1 ст. 164 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву-клопотання, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності та провадження про адміністративне правопорушення відносно нього закрити за відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення. Письмово пояснив, що будь-якого адміністративного правопорушення він не вчинив, не займався та не займається господарською діяльністю, в т.ч. і щодо перевезення пасажирів. В протоколі обов`язково має бути посилання на норму спеціального закону, за порушення якої настає відповідальність ст. 164 КУпАП, однак таке посилання у протоколі від 21.06.2019 відсутнє. Крім цього, обов`язковою ознакою підприємницької діяльності є систематичність, тобто здійснення її постійно, протягом тривалого строку, а одноразова дія по виготовленню товарів, продажу чи наданню послуг, не може вважатися підприємництво.

За змістом ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчиненні, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді й оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Частиною 1 ст. 164 КУпАП передбачена відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, (в частині здійснення господарської діяльності без ліцензії та дозвільних документів) може бути лише суб`єкт господарювання.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 ГК України, суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Об`єктивна сторона вищезазначеного правопорушення полягає у:

- здійсненні господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання;

- здійсненні господарської діяльності без одержання ліцензії, якщо така діяльність підлягає ліцензуванню відповідно до закону;

- здійсненні таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування;

- здійсненні таких видів господарської діяльності без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом.

Оскільки норма ст. 164 КУпАП є бланкетною, то в протоколі обов`язково має бути посилання на норму спеціального закону, за порушення якої настає відповідальність, передбачена ст. 164 КУпАП, однак таке посилання у протоколі серії ІІ №0005376 від 21.06.2019 відсутнє.

Згідно з ч. 1 ст. 3 ГК України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва підприємцями (ч. 2 ст. 3 ГК України).

Відповідно до ст. 42 ГК України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

При цьому обов`язковою ознакою підприємницької діяльності є систематичність, тобто здійснення її постійно, протягом тривалого строку, а одноразова дія по виготовленню товарів, продажу чи наданню послуг, не може вважатися підприємництвом.

Однак, в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП, не встановлено даної систематичності. Доказів цьому факту також не має в матеріалах справи.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Всупереч наведеному, в протоколі про адміністративне правопорушення від 21.06.2019 не зазначена сума доходу, яку отримала особа за перевезення пасажирів автомобілем таксі, відсутня вказівка кого він перевозив, пояснення цих осіб, не міститься інформація про самостійність, регулярність та тривалість такої діяльності. Вищевикладені обставини є суттєвими для встановлення наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Однак, до протоколу не долучено жодного доказу на підтвердження викладених у ньому обставин, який свідчив би про факт здійснення господарської діяльності, систематичність її здійснення, отримання прибутку. Єдиний документ, який доданий до протоколу, - це світлина із зображенням автомобіля, на якому встановлено знак, характерний для надання послуг з перевезень. Однак, вказане фото не може бути підтвердженням того, що такі послуги надавались особою, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, та взагалі про факт їх надання. Особи, яким такі послуги надавались, не встановлені.

За змістом завдань Кодексу України про адміністративні правопорушення, загальних норм Конституції України та Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути доведена належними доказами, а будь-які сумніви і протиріччя повинні трактуватися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

На підставі задекларованого принципу, що міститься в ст. 7 КУпАП, кожній особі щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності гарантовано, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом».

У рішеннях від 30.05.2013 у справі № 36673/04 «Малофєєва проти Росії» та від 20.09.2016 року у справі № 926/08 «Карелін проти Росії», Європейський суд з прав людини зауважив, що формулювання правопорушення, викладене у фабулі постанови про адміністративне правопорушення, слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведена не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з вимог ст. 62 Конституції України та передбаченого у ній принципу презумпції невинуватості, обвинувачення особи не може ґрунтуватись на припущеннях. В силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

У п. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини, п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 62 Конституції України закріплено одне з найважливіших положень демократичної, правової держави презумпцію невинуватості, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути притягнута до відповідальності, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З аналізу вищезазначених правових норм на ОСОБА_1 поширюється принцип презумпції невинуватості, оскільки його винуватість не доведена допустимими і належними доказами.

Оскільки ОСОБА_1 не є суб`єктом господарювання, не доведено факту здійснення ним підприємницької (господарської) діяльності з притаманними та характерними для неї ознаками, зокрема, щодо систематичності, надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність, тому суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 164 КУпАП, та сама подія даного правопорушення, а провадження у справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 164, 247, 283-285 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А :

провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративне правопорушення, закрити на підставі п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 (десяти) днiв з дня винесення постанови до Івано-Франківського апеляційного суду через Долинський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя С.М. Монташевич