Справа № 605/650/19
ПОСТАНОВА
"17" грудня 2019 р. Суддя Підгаєцького районного суду Тернопільської області Горуц Р.О. розглянувши матеріали, які надійшли від Підгаєцького відділення поліції Бережанського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1
громадянина України, не працюючого,
проживаючого в АДРЕСА_1 ,
за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-
Як вбачається із матеріалів справи про адміністративне правопорушення, зокрема протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №021266 від 31 жовтня 2019 року, громадянин ОСОБА_1 31 жовтня 2019 року близько 02 год. 00 хв., керував автомобілем марки Audi A4 номерний знак НОМЕР_1 , в с. Сільце Підгаєцького району Тернопільської області, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у Підгаєцькій ЦРЛ, відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.
Із змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №021265 від 31 жовтня 2019 року видно, що громадянин ОСОБА_1 31 жовтня 2019 року близько 02 год. 00 хв., керував автомобілем марки Audi A4 номерний знак НОМЕР_1 , в с. Сільце Підгаєцького району Тернопільської області, при цьому не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та здійснив наїзд на огорожу, внаслідок чого її та автомобіль було пошкоджено.
В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.
Крім того, ним через канцелярію суду подано письмове клопотання у даній справі, у якому останній з підстав викладених у ньому, просить провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, при цьому свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП визнав повністю, а також просить розгляд справи здійснювати у його відсутності.
Зокрема, у поданому клопотанні ОСОБА_1 зокрема посилається на не забезпечення йому, працівниками поліції, проходження відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння, тобто порушення вимог ст.266 КУпАП.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з порушенням встановленого порядку пропонувалось пройти огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.
Так, згідно ч.ч.1-3 ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.
Твердження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про не забезпечення йому, поліцейськими, проходження відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння, знайшло своє підтвердження під час розгляду вказаної справи.
Так, із протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №021266 від 31 жовтня 2019 року видно, що ОСОБА_1 не пропонувалось пройти огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу, у присутності двох свідків.
Письмові пояснення двох свідків стосовного того, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, у матеріалах справи про адміністративне правопорушення, відсутні.
З вказаного протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння лише у ОСОБА_2 .
Також, даний протокол не містить даних про те, на стан якого саме сп`яніння (наркотичного, алкогольного чи іншого) пропонувалось ОСОБА_1 пройти огляд у медичному закладі.
Відповідно до п.8 Розділу І Інструкції у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП), унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я.
Із матеріалів справи про адміністратиивне правопорушення не вбачається, що внаслідок вчинення ОСОБА_1 дорожньо-транспортної пригоди є потерпілі (травмовані особи).
Як видно із пояснень свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , на їх думку ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та вчинив дорожньо-транспортну пригоду.
Тобто, суть адміністративного правопорушення зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідає фактичним обставинам справи, а також диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП.
Разом з тим, пояснення вищезазначених свідків не містять будь-яких ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 .
Дані пояснення свідків не можуть бути прийняті судом до уваги, як належний та допустимий доказ того, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного чи якогось іншого сп`яніння, оскільки для встановлення такого факту самих пояснень є недостатньо, а для цього існують дозволені відповідно до чинного законодавства України, спеціальні технічні засоби, які мають сертифікати відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Згідно диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність особи, яка керувала транспортним засобом настає за умов відмови особи від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, який пропонується пройти чи проводиться відповідно до встановленого порядку.
Таким чином, направлення ОСОБА_1 для проходження огляду на стан сп`яніння у медичний заклад (яке в матеріалах справи відсутнє), в порушення встановленого порядку та відмова останнього від проходження такого огляду, не може бути підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.
На підтвердження наведеного, суд вважає за необхідне, зіслатися на зміст частини другої ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, якою передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку, та частини першої ст. 62 Конституції України, згідно якої особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Хоча приписи КУпАП не передбачають такої форми рішення, як обвинувальний вирок суду, саме постанова про накладення адміністративного стягнення за своєю правовою природою є тотожним процесуальним документом.
Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 9 червня 2011 року) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.51 КУпАП стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».
Таким чином, беручи до уваги те, що ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення правопорушення, за яке передбачене покарання у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, суд вважає за необхідне застосовувати стандарти Європейського Суду з прав людини, притаманні кримінальному провадженню.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 29 червня 2007 року у справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" зазначено, що особа, яка володіє чи керує автомобілем (транспортним засобом), підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
При оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерії доведення "поза розумним сумнівом". Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі "Коробов проти України"). Приймаючи до уваги дане рішення, суд керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України". Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Працівниками поліції не представлено будь-яких належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 керував автомобілем саме в стані алкогольного сп`яніння і від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому порядку, відмовився.
З огляду на вищезазначені обставини, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, поза розумним сумнівом.
Виходячи із вищенаведеного, суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Разом з тим, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, крім матеріалів справи, підтверджується також визнанням своєї вини самим правопорушником.
Суд, дослідивши матеріали справи, враховуючи особу ОСОБА_1 , обставини, передбачені ст.ст. 33-35 КУпАП, вважає, що слід притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.124 КУпАП та відповідно до санкції вказаної статті накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 340 грн.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та відповідно до санкції вказаної статті накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 340 грн.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Підгаєцький районний суд Тернопільської області.

Суддя: Р. О. Горуц