ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/885/19 Справа № 202/3985/19 Суддя у 1-й інстанції - Бєльченко Л. А. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2019 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 липня 2019 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого шиномонтажником, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 липня 2019 року, визнано винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, без конфіскації продукції. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384, 20 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що 28.05.2019 року, о 12-00 год. громадянин ОСОБА_1 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , здійснював підприємницьку діяльність без будь-яких дозвільних документів на даний вид діяльності, а саме надавав послуги шиномонтажу, чим порушив вимоги ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності подала апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі.

В обґрунтування апеляційної скарги, ОСОБА_1 зазначає, що постанова суду першої інстанції прийнята при неповному з`ясуванні обставин справи, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи, з порушенням норм КУпАП, а тому підлягає скасуванню.

Зазначає, що в постанові суду міститься твердження, що апелянт порушив ч. 1 ст. 164 КУпАП. На думку апелянта таке твердження є юридично безграмотним, оскільки частина 1 ст. 164 КУпАП не є імперативною нормою - не містить загальнообов`язкового правила поведінки, отже її неможливо порушити пересічним особам, які можуть лише вчинити дії, передбачені вказаною нормою.

Суд визначив розмір штрафу не у певній кількості неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, як це передбачено законодавством України на час винесення постанови, із визначенням його у грошовій сумі, здійснивши перерахування розміру в гривнях, виходячи з вимог закону щодо визначення суми одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Вказує, що суд порушив його право на захист, оскільки кваліфікував (як зазначено вище - у формі припущення) діяння, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, як здійснення господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання.

Зазначає, що розгляд справи у суді був за його відсутності, та не мав змоги захищатись у суді. Крім того, звертає увагу, що суд не врахував його заперечення наданні до суду.

Апелянт стверджує, що надання послуг шиномонтажу (якщо такі послуги і надавалися би ним у вказаний в протоколі час) згідно приписів чинного законодавства не потребує отримання спеціального дозволу чи іншого документа дозвільного характеру, отже викладені в протоколі про адміністративне правопорушення фактичні обставини в будь-якому випадку не утворюють складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП. Факт провадження мною господарської діяльності саме без державної реєстрації як суб`єкта господарювання не був предметом дослідження ані під час складення протоколу про адміністративне правопорушення, ані під час судового розгляду.

Так, відповідні пояснення щодо наявності чи відсутності у мене державної реєстрації як суб`єкта господарювання апелянт не надавав, такі питання йому взагалі не ставилися і зазначена обставина співробітниками поліції шляхом витребування відомостей у відповідних реєстраційних органах не перевірялася і у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначалися.

З приводу обставин справи, зазначив, що категорично заперечує факт здійснення ним будь-якої господарської діяльності 28 травня 2019 року і співробітники поліції доказів іншого не отримали та суду не надали, навіть не опитали жодної особи, якій апелянт в той день надавав послуги шиномонтажу.

Такі твердження узгоджуються з доданими до протоколу про адміністративне правопорушення фотознімками, на яких зафіксовано, що за вищевказаною адресою апелянт знаходиться в не робочому одязі, а вікна приміщення зачинені.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та докази, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення обов`язковому з`ясуванню підлягають обставини: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи заподіяно майнову шкоду та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч 1 ст. 164 КУпАП за здійснення підприємницької діяльності, а саме - надання послуг шиномонтажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 КУпАП адміністративна відповідальність настає за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Отже, диспозиція ч. 1 ст. 164 КУпАП передбачає відповідальність за дії, які полягають у провадженні господарської діяльності: без державної реєстрації як суб`єкта господарювання; без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності; здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування.

Відповідно ч. 1 ст. 3 Господарського Кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП України, доведена належним чином дослідженими судом доказами, а саме протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 282017 від 28.05.2019 року, поясненнями самого ОСОБА_1 , фото таблицею.

Стосовно доводів апелянта, що суд першої інстанції розглянув протокол про адміністративне правопорушення за його відсутності, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 повідомлявся про місце та час розгляду справи належним чином, проте до суду не з`явився. Надав на адресу суду клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення та просив розглянути справу за його відсутності. Вказане клопотання було розглянуто судом першої інстанції, доводам була надана оцінка.

Невизнання вини ОСОБА_1 суд сприймає, як намагання уникнути відповідальності.

Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 164 КУпАП, фактичні обставини справи, проаналізувавши здобуті в судовому засіданні докази, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не дослідив всіх обставин справи та не надав їм об`єктивної оцінки, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки вони спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, які є належними та допустимими, не довіряти яким у суду апеляційної інстанції підстав немає.

Стягнення на ОСОБА_1 накладено відповідно до вимог ст. 33 КУпАП у межах, установлених ч.1 ст. 164 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, даних про особу порушника, які зазначені в адміністративному протоколі, ступеня вини, відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Враховуючи наведене, посилання апелянта на незаконність постанови судді є непереконливими.

Зважаючи на викладене, постанова суду щодо доведеності вини, кваліфікації дій, накладеного стягнення - є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування чи зміни не має, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 липня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Ю. Іванченко