Справа № 456/4484/19
Провадження № 3/456/1889/2019
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2019 року Суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Бучківська В. Л. , розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працює, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ч.1 ст.173-2 КУпАП,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 07.09.2019 близько 16:48 год., за місцем свого проживання в с. Добряни Стрийського району Львівської області вчинив словесний конфлікт, відносно своєї матері ОСОБА_2 , під час якого висловлювався в її сторону нецензурними словами та погрожував фізичною розправою, внаслідок чого вчинив на неї моральний та психологічний тиск.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у правопорушенні визнав та щиро розкаявся.

Потерпіла ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила. Заяви про розгляд справи у її відсутності до суду не подала, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 приходжу до висновку, що в діях останнього наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, виходячи з наступного.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, згідно зі ст. 245 КУпАП, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Згідно зі ст. 1 Закону «Про запобігання та протидію домашньому насильству» у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні:

домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь;

економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру;

психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;

сексуальне насильство - форма домашнього насильства, що включає будь-які діяння сексуального характеру, вчинені стосовно повнолітньої особи без її згоди або стосовно дитини незалежно від її згоди, або в присутності дитини, примушування до акту сексуального характеру з третьою особою, а також інші правопорушення проти статевої свободи чи статевої недоторканості особи, у тому числі вчинені стосовно дитини або в її присутності;

фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Статтею 3 Закону передбачено, що предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: 1) подружжя; 2) колишнє подружжя; 3) наречені; 4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); 5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; 6) особи, які мають спільну дитину (дітей); 7) батьки (мати, батько) і дитина (діти); 8) дід (баба) та онук (онука); 9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка); 10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); 11) рідні брати і сестри; 12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); 13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; 14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; 15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, полягає у вчиненні домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Згідно з вимогами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 07.09.2019 близько 16:48 год., за місцем свого проживання в с. Добряни Стрийського району Львівської області вчинив словесний конфлікт, відносно своєї матері ОСОБА_2 , під час якого висловлювався в її сторону нецензурними словами та погрожував фізичною розправою, внаслідок чого вчинив на неї моральний та психологічний тиск.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, вчиненому при вище викладених обставинах повністю доведена дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, що ретельно перевірені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та взаємозв`язку для ухвалення даного рішення, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР 18 № 125920 від 17.09.2019, відповідно до якого ОСОБА_1 07.09.2019 близько 16:48 год., за місцем свого проживання в с. Добряни Стрийського району Львівської області вчинив словесний конфлікт, відносно своєї матері ОСОБА_2 , під час якого висловлювався в її сторону нецензурними словами та погрожував фізичною розправою, внаслідок чого вчинив на неї моральний та психологічний тиск /а.с.3/;

- заявою гр. ОСОБА_3 від 07.09.2019, в якій вона просить прийняти міри до свого сина, який 07.09.2019 близько 16:48 год. вчинив словесний конфлікт відносно неї, під час якого висловлювався в її сторону нецензурними словами та погрожував фізичною розправою, внаслідок чого вчинив на неї моральний та психологічний тиск /а.с. 6/;

- поясненнями гр. ОСОБА_1 від 13.09.2019 /а.с. 12/, в тому числі в судовому засіданні про те, що фактичні обставини, викладені в протоколі відповідають дійсності.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки у відповідності до ст.ст. 251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.

Підстав для закриття провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП суд не вбачає.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП.

Крім того, суд звертає увагу на наступне.

Адміністративне правопорушення вчинене ОСОБА_1 07.09.2019, однак адміністративні матеріали відносно останнього надійшли з Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області на адресу суду 18.11.2019.

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 було призначено до судового розгляду на 06.12.2019, однак ОСОБА_1 на вище зазначенц дату до суду не з`явився, а відповідно до постанови судового засідання від 06.12.2019 ОСОБА_1 було доставлено приводом в судове засідання на 20.12.2019 працівниками Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області.

Відповідно до ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті. У разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через місяць з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Відповідно до ст. 247 КУпАП провадження у справі не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, а саме у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через місяць з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Таким чином на момент розгляду справи закінчились строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, а тому провадження у справі за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП щодо ОСОБА_1 слід закрити.

Керуючись ст.ст. 38, 247, 383, 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Cуддя В. Л. Бучківська