Справа № 561/592/19
ПОСТАНОВА

іменем України

23 серпня 2019 року смт Зарічне

Суддя Зарічненського районного суду Рівненської області Дідик А. В., розглянувши матеріали, які направлені від Дубровицького ВП Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інваліда другої групи, особи, яка постраждала внаслідок чорнобильської катастрофи (категорії 1), проживаючого та зареєстрованого у АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

За матеріалами Протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 268828 від 24 червня 2019 року ОСОБА_1 об 00 год. 10 хв. 24 червня 2019 року в с. Бережниця вул. Дубровицька, Дубровицького району Рівненської області керував автомобілем FORD марки TRANSIT, д. н. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу, зі згоди водія за допомогою газоаналізатора "Драгер ALCOTEST 6810" у присутності двох свідків, підтверджується тестом № 1911 від 24 червня 2019 року, результат становить 1,28 ‰, чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху України, де зазначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того за матеріалами Протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 268811 від 24 червня 2019 року ОСОБА_1 об 00 год. 10 хв. 24 червня 2019 року в с. Бережниця вул. Дубровицька, Дубровицького району Рівненської області керуючи автомобілем FORD марки TRANSIT, д. н. НОМЕР_1 не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку не впорався з керуванням та допустив наїзд на огорожу, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 12.1 ПДР, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

Матеріали справ про адміністративні правопорушення в силу вимог ст. 36 КУпАП об`єднані у одне провадження із застосуванням до правопорушника, стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

ОСОБА_1 у судове засідання з`явився, вину у вчиненні адміністративних правопорушень визнав повністю. Пояснив, що хворіє на онкологічне захворювання, у підтвердження чого надав медичні документи та є інвалідом другої групи та особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи. Просив не позбавляти права керування транспортним засобом, оскільки здійснює підприємницьку діяльність по доставці товарів транспортним засобом. Позбавлення права керування транспортним засобом, позбавить його можливості заробляти на лікування та забезпечувати сім`ю матеріально.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, згідно зі ст. 245 КУпАП, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 268828 від 24 червня 2019 року, результатом огляду на стан сп`яніння, проведеного спеціальним технічним засобом Драгер 6810, тест № 1911 від 24 червня 2019 року, якими визначено стан алкогольного сп`яніння 1,28 ‰, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, напрвленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП підтверджується визнанням його вини у вчиненому діянні, а також зібраними матеріалами справи, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 268811 від 24 червня 2019 року;

- схемою та фототаблицею місця ДТП, складеною 24 червня 2019 року.

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

З огляду на наведене та досліджені докази, суд вважає доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Призначаючи ОСОБА_1 покарання, суд враховує наступне:

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 51 КУпАП стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».

Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 34 КУпАП, однією з обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнається щире розкаяння винного.

Обставин, що обтяжують відповідальність правопорушника судом не встановлено.

Аналіз вказаних статей Кодексу України про адміністративні правопорушення свідчить про те, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Однак, при розгляді справ про адміністративні правопорушення відсутній визначений Законом механізм, який би дозволяв накладати стягнення за вчинені адміністративні правопорушення нижче визначеної санкцією відповідної статті Кодексу або замінювати стягнення на інше.

Проте, за фактично аналогічних умов, а саме за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, згідно ст. 69 цього Кодексу або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення злочину, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу (ч. 1 ст. 69 КК України).

Тобто, законодавець надав суду можливість призначати менше покарання навіть за вчинений злочин за наявності окремих обставин, а за вчинення адміністративного правопорушення такого механізму не перебачив.

Разом з тим суд звертає увагу, що ОСОБА_1 хворіє на онкологічну хворобу, що підтверджено наданими ним у судовому засіданні медичними документами, є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорії 1) (посвідчення серії НОМЕР_2 ), з урахуванням наявності обставин, що пом`якшують його відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення, а саме: щире розкаяння винного, вчинення правопорушення вперше. З урахуванням того, що позбавлення права керування транспортним засобом позбавить його можливості заробляти кошти на лікування та забезпечувати сім`ю матеріально, з урахуванням відомостей про особу ОСОБА_1 , суд вважає за можливе застосувати норму ст. 69 КК України, що зробить можливим у повній мірі реалізувати положення ст. ст. 23, 33 КУпАП.

Тому накладення стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на особу з яка регулярно лікується, вочевидь не сприятиме її вихованню та виправленню.

Згідно приписів статей 1, 8 Основного Закону Україна є правовою державою, де визнається і діє принцип верховенства права. Так, згідно з положеннями ст. 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

У рішенні від № 15-рп/2004 від 2 листопада 2004 року у справі про призначення судом більш м`якого покарання Конституційний Суд України визнав неконституційним положення ч.1 ст. 69 КК України в частині, яка унеможливлює призначення особам, які вчинили злочини невеликої тяжкості, більш м`якого покарання, ніж передбачено законом. При цьому, Конституційний Суд України зазначив, що встановлення законодавцем недиференційованого покарання та неможливість його зниження не дозволяє застосовувати покарання до осіб, які вчинили злочини невеликої тяжкості, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, розміру заподіяних збитків, форми вини і мотивів злочину, майнового стану підсудного та інших істотних обставин, що є порушенням принципу справедливості покарання, його індивідуалізації та домірності».

Отже, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що для досягнення визначеної в ст. 23 КУпАП мети адміністративного стягнення (виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами) з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, майнового стану та стану здоров`я ОСОБА_1 , наявних обставин, що пом`якшують покарання, необхідно і достатньо накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, без позбавлення права керування транспортними засобами.

Керуючись ст.ст. 33, 36, 251, 252, 283, 284 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 (десять тисяч двісті) гривень 00 коп. без позбавленням права керування транспортними засобами.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 352 (триста п`ятдесят дві) гривні 40 копійок.

Постанова може бути оскаржена особою, яка притягнута до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником шляхом подання апеляційної скарги через Зарічненський районний суд Рівненського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя А. В. Дідик