ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5799/19
провадження № 3-зв/753/10/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" грудня 2019 р. суддя Дарницького районного суду міста Києва Коренюк А.М. розглянуши заяву судді Дарницького районного суду міста Києва Скуби Андрія Васильовича про самовідвід по розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за ст. 124 КпАП України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Дарницького районного суду міста Києва перебуває адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до адміністративної відповідальнсті за ст. 124 КпАП України.

Вищезазначений матеріал надійшов на адресу цього суду після дооформлення відповідно до постанови Київського апелояційного суду від 15 серпня 2019 року.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 грудня 2019 року визначено головуючого суддю Скубу А.В.

26 грудня 2019 року суддя Скуба А.В. заявив самовідвід, вказавши про те, що 19 квітня 2019 року ним було розглянуто справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КпАП України.

Вивчивши заяву про самовідвід судді Скуби А.В., визначені суддею підстави для самовідводу, а також матеріали справи про адміністративне правопорушення, правових підстав для відводу такого судді не вбачається.

Так, відповідно до ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства, додержуватися присяги судді та дотримуватися правил суддівської етики.

Суддя місцевого суду здійснює правосуддя у порядку, встановленому процесуальним законом, а також інші повноваження, визначені законом (ст. 23 Закону України «Про судоустрій та статус суддів»).

Пункт 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року "Про незалежність судової влади" передбачає, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу ( самовідводу ), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

У п.2. 5 « Бангалорських принципів поведінки судді » ( схвалені резолюцією 2006 / 23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року ) зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», « Мироненко і Мартиненко проти України » зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі « Гаусшильдт проти Данії » вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім ( рішення у справі « Мироненко і Мартиненко проти України » ). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі № 5 - 15п12 ( ухвала Верховного Суду України від 01 березня 2012 року у справі № 5 - 15п12 ).

Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбено право судді на відвід (самовідвід). Проте, діючий Кримінальний процесуальний кодекс України містить положення про відвід (самовідвід), а тому, при розгляді даної заяви про самовідвід, слід застосовувати аналогію закону.

Положенням ч. 3 ст. 80 КПК України передбачено, що при розгляді відводу має бути вислухана особа, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення, а також думка осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні. Питання про відвід вирішується в нарадчій кімнаті вмотивованоюухвалою слідчого судді, судді (суду).

Статтею 75 КПК України встановлений перелік підстав для відводу (самовідводу) слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні.

Серед таких підстав законодавець зазначає, зокрема, порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Відповідно до положень частини третьої статті 35 КПК України визначення судді (запасного судді, слідчого судді) або колегії суддів для конкретного судового провадження здійснюється автоматизованою системою документообігу суду під час реєстрації відповідних матеріалів, скарги, клопотання, заяви чи іншого процесуального документа.

Положенням ст. 75 КПК України передбачено, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, джерелом якої є відповідні рішення, що будуть наведені далі, гарантоване статтею 6 § 1, право на справедливий судовий розгляд вимагає, аби будь - яка справа розглядалась встановленим законом «незалежним і безстороннім судом». Між поняттями незалежності і об`єктивної безсторонності існує тісний зв`язок. Тому питання їх дотримання Суд часто розглядає сукупно ( Findlay проти Сполученого Королівства, § 73 ).

Стаття 6 § 1 вимагає, аби кожен суд, до якого вона застосовується, був «безстороннім». Зазвичай безсторонність визначається як відсутність упередження або наперед складеної думки і може оцінюватись у різний спосіб ( Kyprianou проти Кіпру [ВП], § 118; Micallef проти Мальти [ВП], § 93 ).

У рамках суб`єктивного підходу Суд завжди вважав, що особиста неупередженість судді є презумпцією, доки не буде доведено протилежне ( Kyprianou проти Кіпру [ВП], § 119; Hauschildt проти Данії, § 47 ).

Для того, щоб вирішити, чи у даній справі є правомірні підстави сумніватись в неупередженості судді, слід взяти до уваги думку скаржника, якій, проте, не можна надавати вирішальної ролі. Визначальною є потреба встановити, чи його оцінка може вважатись об`єктивно виправданою ( Ferrantelli і Santangelo проти Італії, § 58; Padovani проти Італії, § 27 ).

Положенням ст. 75 КПК України визначені обставини, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні.

Так, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, на яку посилається суддя у заяві про самовідвід, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Проте, суддя не навів жодної обґрунтованої обставини, передбаченої Кримінально - процесуальним законом, для його відводу.

Водночас, пов"язувати сформовану правову позицію судді щодо розгляду одного провадження по відношенню до іншого не можна, оскільки кожне провадження є індивідуальним, що не може бути підставою для застосування п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, та як наслідком відводу такого судді.

Відповідно до положень п. 4 та 5 ч. 1 ст. 75 КПК України наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді, а також у випадках порушення встановленого ч. 3 ст. 35 цього Кодексу порядку визначення судді для розгляду справи, не виключають можливість його участі у розгляді такої справи.

Зі змісту заяви про самовідвід судді вбачається, що ним, як головуючим суддею 19 квітня 2019 року прийнято рішення відносно другого учасника ДТП - ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, проте таке рішення було скасоване постановою Київського апеляційного суду від 15 серпня 2019 року із напрвленням матеріалів до Управління патрульної поліції у м. Києві для належного оформлення та проведення додаткової перевірки, тобто з процесуальних підстав.

Відповідно, дійсних обставин щодо особистої зацікавленості або упередженості судді при розгляді зазначеної вище справи, заява про самовідвід не містить.

Суд вважає за необхідне зазначити, що подання заяви про відвід повинно містити обставини, які б поза розумним сумнівом могли б свідчити про наявність підстав для відводу судді, однак таким суддею такі підстави у заяві не наведено.

Враховуючи, те що підстав для відводу судді, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, у заяві про самовідвід не наведено, таких підстав не встановлено і під час розгляду заяви судді про самовідвід, тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні такої заяви.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КпАП Укрвїни).

Відповідно заява судді про самовідвід є порушенням завдання провадження у справах про адміністративні правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 75, 80, 81, 82 КПК України, 283, 285 КпАП України, з урахуванням ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 04 листопада 1950 року, Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року "Про незалежність судової влади", -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви про самовідвід судді судді Дарницького районного суду міста Києва Скуби Андрія Васильовича по розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за ст. 124 КпАП України, - відмовити.

Матеріали справи про вчинення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, передата судді Скубі А.В. для продовження розгляду.

Постанова оскарженню непідлягає.

СУДДЯ: