Провадження № 3/761/9754/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Циктіч Віталій Михайлович, розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою - АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

у с т а н о в и в :

Гр. ОСОБА_1 13.07.2019 приблизно о 00 год 10 хв, керував транспортним засобом «Хонда Діо», без реєстраційного номерного знаку, у м. Києві по вул. В. Чорновола, 2 з ознаками наркотичного сп`яніння - зіниці очей не реагують на світло, неприродна блідність, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків.

Вказаними діями гр. ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), що тягне відповідальність, передбачену ст. 130 КУпАП.

Гр. ОСОБА_1 ,будучи повідомленим про день та час розгляду справи, до суду не прибув, про причини неявки суд не повідомив.

Суддя враховує, що відповідно ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи.

Так, у судове засідання гр. ОСОБА_1 викликався шляхом направлення на адресу, зазначену у протоколі інспектором поліції за слів ОСОБА_1 , повістки, а також шляхом повідомлення через захисника.

Крім того, повідомити дату та час засідання шляхом телефонограми на зазначений гр. ОСОБА_1 у протоколі номер телефону упродовж трьох тижнів не вдалось, оскільки останній знаходиться поза зоною досяжності.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні «Смірнов проти України», у силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, у першу чергу, на відповідні державні судові органи.

Розумність тривалості судового провадження оцінюється у залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

З викладеного витікає, що судом вжиті всі заходи для забезпечення участі гр. ОСОБА_1 у розгляді справи, тому наведені вище обставини, що унеможливили його повідомлення, дають підстави для висновку про свідоме ухилення гр. ОСОБА_2 від розгляду справи.

Суддя, дослідивши матеріали справи - протокол про адміністративне правопорушення від 13.11.2019 серії ДПР18 № 254089, який складений уповноваженою особою, письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , у яких останні підтвердили відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, відеозапис, наданий працівниками поліції, дійшов висновку про таке.

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу працівника правоохоронного органу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння.

Згідно з положеннями ст. 130 КУпАП відмова водія від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп`яніння утворює склад зазначеного правопорушення.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення можуть бути будь-які фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні. Ці дані встановлюються, у тому числі, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями свідків, відеозаписом тощо.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, зокрема з протоколу про адміністративне правопорушення та з письмових пояснень свідків, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Крім того, з долученого до матеріалів відеозапису вбачається, що гр. ОСОБА_1 на пропозицію працівників поліції пройти у встановленому порядку огляд на стан наркотичного сп`яніння відмовився, що підтверджує пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Суддя при накладенні стягнення відповідно до положень ч. 2 ст. 33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, яке становить підвищену суспільну небезпеку, яку особа створює під час керування транспортним засобом у стані сп`яніння, обставини вчинення адміністративного правопорушення, ступінь вини правопорушника.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст. 33, 268, 283, 284 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в :

гр. ОСОБА_1 піддати адміністративному стягненню за ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з гр. ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником упродовж десяти днів з дня її винесення через Шевченківський районний суд м. Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 307-308 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладання штрафу, а у разі оскарження постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Суддя В.М.Циктіч