ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/667/19 Справа № 175/254/19 Суддя у 1-й інстанції - Ребров С. О. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко В. Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в особі судді Коваленко В.Д., за участю адвоката Романенко П.В., який діє в інтересах особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 31 січня 2019 року в справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , місце роботи не зазначено,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення за ст.183-1 ч.1 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у вигляді суспільно корисних робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384,20 грн.

ОСОБА_1 визнано винуватим в тому, що він відповідно до виконавчого листа № 2-2086/2005, який виданий 06.05.2005 року, не сплачує аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що призвело до виникнення заборгованості станом на 01.01.2019 року у розмірі 27 441,99 грн. за період з 06.02.2018 року по 01.01.2019 року, що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 183-1 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на оскарження постанови, вказану постанову скасувати, провадження закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення відносно нього , за ч.І ст. 183-1 КУпАП.

Вказує, що судові повістки, а так само копія постанови від 31.01.2019р. не надсилалися на його адресу. Дана обставина підтверджується тим, що у постанові судді від 31.01.2019р. чомусь зазначено як його адресу - АДРЕСА_1 . Але за цією адресою він не мешкає.

Вказує, що його зареєстрована адреса постійного проживання - АДРЕСА_2 . що підтверджується відміткою у паспорті про реєстрацію місця проживання

Вказує, що довідався про існування постанови судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Реброва С.О. від 31.01.2019р. по справі № 175/254/19 та отримав її копію (ознайомився зі змістом) лише 14.05.2019р.

З постановою не згодний, вважає її незаконною та необгрунтованою, і такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав:

Оскаржувану постанову було прийнято із істотним порушенням норм КУпАП. які регулюють порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення та встановлюють права осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення.

Вказує, що протягом багатьох років добросовісно сплачував кошти на утримання дитини, безпосередньо матері - ОСОБА_2 , шляхом перерахування коштів на її картковий рахунок та надання їх готівкою в руки.

Він був впевнений, що виконавче провадження про стягнення з нього аліментів давно закінчено, у зв`язку із тим, що ОСОБА_2 за домовленістю обіцяла забрати виконавчий лист із органу ДВС ще у 2011 році.

З того часу його жодного разу не викликали до виконавчої служби, не було ніяких відомостей про існування виконавчого провадження.

Зазначає, що лише за тими квитанціями платіжних терміналів AT «Приватбанк», у нього збереглися, він за останні роки сплатив ОСОБА_2 в якості аліментів на утримання дитини:

- у 2019 році - 5 500,00 грн.

- у 2018 році - 12 700.00 грн.

- у 2017 році - 17 756.00 грн.

- у 2016 році - 16 193.00 грн.

- у 2015 році - 11 388.00 грн.

Факт сплати аліментів належним чином підтверджується також тим. що від його колишньої дружини ОСОБА_2 протягом більш ніж 10 років не надходило жодних заяв або скарг про несплату аліментів. Вважає, що аліменти він сплачував належно, і навіть в більшому розмірі, ніж вимагає закон.

Однак таке обчислення суперечить змісту рішення суду про стягнення аліментів.

На думку апелянта, суддею першої інстанції не було забезпечено повне та всебічне з`ясування обставин справи на підставі дослідження доказів.Вказує, що судом першої інстанції не було досліджено і не було взято до уваги численні письмові докази належної сплати ОСОБА_1 , аліментів на утримання дитини.

Вважає, що протокол складено безпідставно.

Заслухавши суддю доповідача, вислухавши пояснення адвоката Романенко П.В., та ОСОБА_1 , які підтримали доводи апеляційної скарги та прохали їх задовольнити, перевіривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість прийнятого рішення, дійшов такого висновку.

Вирішуючи клопотання апелянта про поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції, вважаю за необхідне його задовольнити, оскільки ОСОБА_1 у судовому засіданні присутній не був, копію постанови поштою у встановлений термін не отримував, та виходячи з того, що повістки в судове засідання йому направлялись за невірною адресою.

Згідно із вимогами ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване та законне рішення.

Розглядаючи справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 183-1 КУпАП, судом першої інстанції не враховано вимоги ст. 280 КУпАП та не з`ясовано всіх обставин справи про адміністративне правопорушення та належним чином не встановлено фактичних обставин адміністративного правопорушення. Так, суд зазначив, що ОСОБА_1 допустив виникнення заборгованості по сплаті аліментів на утримання малолітнього сина, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за 6 місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, але не звернув уваги на те, що отримувач аліментів ОСОБА_2 претензій не має, суд не викликав її в судове засідання та не допитав з цього приводу.

Як вбачається з наявних матеріалів, у протоколі про адміністративне правопорушення, підставою накладення на ОСОБА_1 стягнення, стало утворення в період з 06.02.2018 по 01.01.2019 заборгованості в сумі 27 441,99 грн.

Згідно з виконавчим листом від 06.05.2005р. з ОСОБА_1 присуджено стягувати аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісяця, але не менше 1/2 частини неоподатковуваного мінімуму доходу громадян.

В ході перегляду встановлено, що відповідно до пп.169.1.1 п.169.1 ст.169 Податкового кодексу України податкова соціальна пільга становить 50% від розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому станом на 01 січня звітного податкового року.

Станом на 01.01.2018р. прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1762,00 грн. Податкова соціальна пільга (неоподатковуваний мінімум) у період 2018 року становила: 881.00 грн.

Розмір аліментів, які підлягали сплаті ОСОБА_1 упродовж лютого - грудня 2018р. становив: 881,00 грн. * 11 = 9 691,00 грн.

ОСОБА_1 у 2018 році офіційно через банк сплатив на картку ОСОБА_2 12 700,00 грн, тобто більше ніж зазначену суму - 9 691,00 грн.

Оскільки стаття 183-1 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за несплату аліментів, а ОСОБА_1 добровільно сплачувалися аліменти на протязі останніх 5 років про, що надано копії квитанції, та він в 2018 році сплатив 1270 грн., тому ОСОБА_1 не може бути визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП, оскільки в його діях відсутній склад даного правопрушення.

Отже, під час перегляду справи апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції розглянув справу з порушенням вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, та зробив невірні висновки, без з`ясування усіх фактичних обставин, які мають бути обов`язково з`ясовані під час розгляду справи.

Тому постанова місцевого суду підлягає скасуванню, з постановлянням нової, якою провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.183-1 КУпАП слід закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу правопорушення.

Приймаючи таке рішення апеляційний суд керується також вимогами ст.62 Конституції України, яка закріплює презумпцію невинуватості та передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись саме на користь цієї особи.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В

Клопотання ОСОБА_1 , - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження вказаної постанови районного суду, як пропущений з поважних причин.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,- задовольнити.

Постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 31 січня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КупАП,- скасувати

Постановити нову, якою ОСОБА_1 визнати невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП, та провадження на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Коваленко В.Д.