ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«19» грудня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд

у складі: головуючої - судді Фаріонової О.М.

за участю секретаря Тимошенка О.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 19 листопада 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Згідно постанови судді, 08 вересня 2019 року о 17 год. 00 хв. по вул. Грушевського в смт. Врадіївка Миколаївської області, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2110, державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, не зв`язна мова, хитка хода, почервоніння обличчя, неадекватна поведінка. Від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер та поїхати до медичного закладу у Врадіївську ЦРЛ ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати та закрити провадження.

Апелянт не погоджується з оскаржуваною постановою у зв`язку з невідповідністю висновків судді обставинам справи та у зв`язку з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Стверджує, що суддя належним чином не дослідив докази по справі на предмет їх допустимості та достовірності, а також процедуру та законність складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Вважає, що суддя розглянув справу поверхово та формально, не допитав свідків, які були присутні під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Зазначає, що суддя не звернув уваги на те, що у протоколі не сформульовано, який саме огляд та у який спосіб він повинен пройти на вимогу поліцейського. Тому йому було незрозуміло, за що його притягують до адміністративної відповідальності.

Вказує, що в оскаржуваній постанові невірно зазначено його місце проживання, а саме: АДРЕСА_2 . Згідно паспорта громадянина України зазначено місце реєстрації - АДРЕСА_1 . Стверджує, що матеріали справи та дані, що в них містяться, були сфальсифіковані поліцейським та не можуть бути доказами по справі.

Також вважає, що протокол про адміністративне правопорушення складений з грубими порушеннями вимог законодавства, а саме вимог щодо закреслення чи виправлення у ньому відомостей, а також внесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення був підписаний.

Зазначає, що в графі «тимчасово вилучені документи» вказано - не вилучалось, а потім дописано що вилучено посвідчення водія НОМЕР_2 категорії В, С . В графі протоколу «тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом» вказано - не видавався, а потім дописано, що видавався НОМЕР_3.

Апелянт стверджує, що в судовому засіданні поліцейський у ході судового розгляду підтвердив, що від робив дописи у протоколі через день, після його складання у відділенні поліції та видав йому тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, про що він поставив свій підпис.

Вказує, що поліцейський сам призначив дату та час розгляд справи у Кривоозерському районному суді на 23.09.2019 р., про що зазначив у протоколі. На думку апелянта, це є не припустимим.

Вважає, що відсутність у матеріалах справи направлення водія на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, свідчить про порушення процедури проведення такого огляду та спростовує факт вимоги пройти огляд у закладі охорони здоров`я.

Також додає, що його не відстороняли від керування транспортним засобом, а матеріали справи не містять доказів відсторонення від керування та передачі керування транспортним засобом іншій особі, що, на думку апелянта, викликає сумнів у законності дій поліцейських під час оформлення матеріалів справи.

ОСОБА_1 до апеляційного суду не з`явився. Подав клопотання про розгляд апеляційної скарги без його участі. Його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши відеозапис з нагрудної камери поліцейського, апеляційний суд вважає правильними висновки судді про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Ці висновки судді ґрунтуються на належних та допустимих доказах, що позбавляє підстав доводи апелянта в цій частині.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є доказом в справі про адміністративне правопорушення.

Тому суддя, як на доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, обґрунтовано послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №347780 від 08.09.2019 р., згідно якому ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку на місці зупинки транмпортн6ого засобу та у медичному закладі, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, та щодо місця, часу вчинення та суті адміністративного правопорушення повністю узгоджується з даними, які містяться на відеозапису, здійсненому за допомогою нагрудної камери поліцейського при його складанні.

Під час складання протоколу ОСОБА_1 були роз`яснені його процесуальні права, передбачені ст. 268 КУпАП, а також права передбачені ст. 63 Конституції України та наслідки відмови від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку, що також підтверджується даними відеозапису.

Під час дослідження відеозапису встановлено, що працівники поліції зупинили транспортний засіб ВАЗ 2110, оскільки водій не був пристебнутий паском безпеки. Поліцейські попросили водія пред`явити всі необхідні документи на транспортний засіб та водійське посвідчення, на що водій на неодноразові вимоги, відповів своєю відмовою. Згодом через базу даних було встановлено, що транспортним засобом керував водій ОСОБА_1 . Під час спілкування з водієм у поліцейських виникла підозра, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, оскільки у нього був запах алкоголю з порожнини рота, незв`язна мова, неадекватна поведінка. Поліцейські неодноразово пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу, так і у медичному закладі. Проте, ОСОБА_1 у присутності двох свідків категорично відмовився проходити будь-який огляд. При цьому, неодноразово висловлював погрози поліцейським. Також з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував, що вживав алкогольні напої.

В суді першої інстанції були допитані поліцейські ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які підтвердили, що при зупинці автомобіля ВАЗ-2110 стало очевидним, що його водій має явні ознаки алкогольного сп`яніння, тому в присутності двох свідків йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку. Проте, водій ОСОБА_1 не погодився проходити відповідний огляд, як на місці зупинки транспортного засобу, так і у медичному закладі. Після чого, відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , відповідно яким, в їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, як на місці зупинки транспортного засобу, так і у медичному закладі.

Хоча свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не були допитані судом, але письмові пояснення свідків, відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, є доказом у справі про адміністративне правопорушення. Як вбачається з відеозапису, ці свідки дійсно були присутні під час відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Твердження апелянта про те, що працівники поліції не склали спеціально затверджену форму про направлення водіїв для проведення огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки така форма складається у разі згоди водія на проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, від якого ОСОБА_1 відмовився.

Суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив докази, які надані до протоколу про адміністративне правопорушення, та надав їм належну оцінку.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивна сторона зазначеного правопорушення, полягає у відмові водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд встановив, що водій ОСОБА_1 зазначені вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України порушив, відмовившись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі.

Отже, своїми неправомірними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки будучи особою, яка керує транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Доводи апелянта про те, що в оскаржуваній постанові невірно зазначено його місце проживання, а саме: АДРЕСА_2 , замість вірної адреси - АДРЕСА_1 , не впливає на суть правопорушення та не підставою скасування постанови судді.

Стягнення ОСОБА_1 накладено судом в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Прийняте суддею рішення є законним та обґрунтованим, а тому немає підстав для скасування постанови судді, про що просить апелянт.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 19 листопада 2019 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Фаріонова