ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/937/19 Справа № 202/3240/19 Суддя у 1-й інстанції - Ігнатенко В. В. Суддя у 2-й інстанції - Іванова А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2019 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Іванова А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 напостанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2019 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не одруженого, працюючого оперуповноваженим у ДУ ДУВП № 4 МЮУ, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

за участю:

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 29 квітня 2019 року о 00 годині 50 хвилин у м. Дніпро, по вул. Калинова 3, керував автомобілем Мазда д/н НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду, а провадження закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, а саме: неправильно застосовано норми ч. 1 ст. 130, ст. 251, ч. 1 ст. 256, ч. 3 ст. 266 ст. 277-2, ст. 268 КУпАП, п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, порушено норми ст. 252 КУпАП.

Вказує, що у складеному відносно нього протоколі про адміністративне правопорушення він не проходив жодного із видів огляду на стан сп`яніння, і результатів такого огляду немає, натомість, складеним протоколом ініційовано притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, саме за відмову від проходження огляду, за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння ніхто протокол відносно нього не складав, відповідних доказів його перебування саме у стані алкогольного сп`яніння до суду не надавали і матеріали справи цих оглядів не містять.

Зазначає, що суд, як безспірно видно із змісту оскаржуваної постанови, наклав на нього адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП виходячи з того, що він вчинив правопорушення у виді саме керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, результати огляду його на стан сп`яніння ані у виді огляду спеціальними технічними засобами на місці зупинки поліцейським у присутності двох свідків, ані у виді результатів огляду медичного закладу у матеріалах справи немає.

Також вказує, що за змістом протоколу порушення у виді відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі вчинено о 00.50 годин, а протокол складено через 01.10 годин, а саме 02.00 годин.

Наголошує, що обґрунтування оскаржуваної постанови, та ще й начебто факту керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння протоколом, в якому йдеться, що він відмовився від проходження огляду у медичному закладі о 00.50 годин, та поясненнями свідків, які зазначають, що були свідками, як він відмовився від проходження огляду в зовсім інший час через годину десять хвилин, є недопустимим та вказує, що районний суд в порушення ст. 252 КУпАП не оцінив представлені докази з кількох документів в сукупності, здійснив це неповно та не об`єктивно, через що припустився необґрунтованого і нічим не підтвердженого висновку про керування ним транспортним засобом у стані сп`яніння при наданні суду суперечливих матеріалів про відмову від проходження огляду.

Зазначає, що він не відмовлявся від проходження жодного з виду огляду, ніхто йому його не пропонував, а свідків, зазначених в протоколі, при зупинці транспортного засобу не було.

Вивчивши матеріали справи, доводи особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який просив апеляційну скаргу задовольнити та підтвердив факт знаходження його в автомобілі та відмову від проходження огляду та стан сп,яніння, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ 211798 від 29 квітня 2019 року, який складений уповноваженою особою, з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП; рапортом працівника поліції, де викладені фактичні обставини скоєння ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення; поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, згідно якого ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду в присутності двох свідків.

Сукупність вищевказаних доказів та пояснення свідків засвідчують відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду, що є підтвердженням об`єктивної сторони скоєного останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що виразилося у відмові особи, що керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених обставин в поясненнях свідків, по справі не вбачається.

Посилання ОСОБА_1 на те, що він не проходив жодного із видів огляду на стан сп`яніння, і результатів такого огляду немає не заслуговують на увагу, оскільки останній відмовився від проходження медичного огляду, у зв`язку з чим працівниками поліції не пропонувалось йому пройти медичний огляд у встановленому законом порядку.

Посилання апеляційної скарги на те, що суд не перевірив протокол на відповідність, оскільки в протоколі міститься суперечності, є безпідставними.

Так, судом було встановлено та досліджено обставини скоєння ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, на підставі яких суд дійшов висновку про наявність вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП, в основу доведеності вини яких суд поклав саме протокол про адміністративне правопорушення, який складений з дотриманням вимог ст. 256 КупАП та уповноваженою особою, в якому викладені обставини, час та місце скоєння адміністративного правопорушення.

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що свідків, зазначених в протоколі, при зупинці транспортного засобу не було, оскільки ОСОБА_1 був доставлений до відділу поліції і там відмовився від проходження медичного огляду, що й засвідчили дані свідки.

Викладені в обґрунтування поданої апеляційної скарги інші доводи, з урахуванням наявних по справі доказів, не дають жодних сумнівів в правильності висновків місцевого суду та не спростовують встановлені судом обставини події, а зводяться виключно до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Інших доказів відсутності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, матеріалами справи не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до абз. 2 п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті від 23 грудня 2005 року №14, якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Таким чином, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, вважаю необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2019 рокувідносно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду А.П. Іванова