ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №645/2481/19 Суддя 1-ї інстанції: Шарко О.П.
Провадження № 33/818/953/19
Категорія: ст. 122-2, ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.12.2019 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Цілюрик В.П., з участю особи, у відношенні якої винесено постанову у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 122-2, ч.1 ст.130 КУпАП ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Саєнка Володимира Сергійовича розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08.07.2019 року у відношенні ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08.07.2019 року ОСОБА_1 визнаний винним у скоєнні адміністративних правопорушень передбачених ст. 122-2, ч.1 ст. 130 КУпАП та застосовано у відношенні нього адміністративне стягнення у виді штрафу шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строк один рік.

Судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_1 , 18.04.2019 року, приблизно 00.20 в районі будинку 5В, по вул. Танкопія, у місті Харкові, керуючи автомобілем марки «ЗАЗ 110557», державний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини роту, хитка хода, почервоніння очей, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою приладу DRAGER ALKOTEST 6820 та в Комунальному некомерційному підприємстві Харківської обласної ради «Обласний наркологічний диспансер» відмовився у присутності двох свідків, на вимогу працівників поліції про термінову зупинку, завчасно подану за допомогою спеціальних сигналів не зупинився. Був затриманий шляхом переслідування на патрульному автомобілі «Toyota Prius» державний номер НОМЕР_2 , в районі будинку 5В по вул. Танкопія, у м. Харкові.

Дії водія ОСОБА_1 кваліфіковані як порушення вимог п.2.4, п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст. 122-2, ст.130 КУпАП.

Не погодившись з таким рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08.07.2019 року скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі її автор вказує, що постанова є незаконною та необґрунтованою, такою що ґрунтується на неналежних та недопустимих доказах, та ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права. При розгляді справи суд неповно з`ясував всі фактичні обставини справи, не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та застосував нечинні норми правових актів. Вказує, що в постанові суддя посилається на інструкцію про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного чи іншого сп`яніння, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.09.2009 року №400/666 яка втратила свою чинність ще у 2015 році.

Вказує, що його не було повідомлено про дату та час розгляду справи суддею не проведено допит свідків, допит працівників поліції що складали протоколи та не в повній мірі досліджено відеозапис з камери відеоспостереження працівників поліції. Суддею не з`ясовано той факт, що апелянта насправді було зупинено працівниками поліції не у автомобілі а поблизу нього, а також те, що працівники поліції не надали можливості проїхати до медичної установи для проходження медичного огляду на встановлення сп`яніння.

Зазначає, що під час складання адміністративних протоколів працівниками поліції протоколи для ознайомлення не надавалися, а самі протоколи складено з порушенням вимог законодавства.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційні вимоги, дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте вказані вимоги судом першої інстанції дотримані не в повному обсязі, у зв`язку із чим встановлені підстави для зміни постанови, яка оскаржується. Як вбачається з матеріалів, наданих суду, стосовно ОСОБА_1 18.04.2019 року було складено два протоколи про адміністративні правопорушення, а саме протокол серії ОБ № 202803 про порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, та протокол серії ОБ № 202802 про порушення останнім вимог п. 2.4. Правил дорожнього руху України. В останньому (а.с. 3) зазначається, що 18.04.2019 року о 00 год 20 хв в м. Харків, вул. Танкопія 5В, водій ОСОБА_1 , керуючи ТЗ ЗАЗ 110557 на вимогу працівників поліції, завчасно надану за допомогою спец. сигналів не зупинився. Був затриманий шляхом переслідування на патрульному автомобілі TOYOTA за адресою вул. Танкопія 5Б., чим порушив вимоги п.2.4 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена за ст. 122-2 КУпАП.

Відповідно до положень п. 2.4 Правил дорожнього руху України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

Приписи ч. 1 ст. 122-2 КУпАП передбачена відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували наявність вимоги з боку співробітників поліції про зупинення 18.04.2019 року о 00.20 транспортного засобу ЗАЗ 110557, державний номерний знак НОМЕР_1 . Досліджений апеляційним судом відеозапис, з нагрудних камер співробітників поліції, не містить звукового супроводження під час руху автомобілю поліцейських, тому факт висунення ними вимоги про зупинку вище вказаного транспортного засобу не підтверджений. Інші матеріали справи також не містять інформації, яка б свідчила про вимогу поліцейських, звернену саме до водія транспортного засобу ЗАЗ 110557, державний номерний знак НОМЕР_1 , про його зупинку. Таким чином, висновок суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, є необґрунтованим, у зв`язку із чим з абзацу першого резолютивної частини постанови слід виключити посилання на п. 2.4 Правил дорожнього руху України та на ст. 122-2 КУпАП, оскільки факт вчинення саме цього адміністративного правопорушення в даному випадку не доведений.

У постанові суду вказано, що факт вчинення правопорушення підтверджується протоколами про адміністративне правопорушення серія ОБ № 202802, серія ОБ № 202802 від 18.04.2019 року, відеозаписом з місця події та іншими матеріалами справи.

Проте посилання суду двічі в цій частині на протокол серії ОБ № 202802 не узгоджується із матеріалами справи, оскільки щодо порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України співробітниками поліції 18.04.2019 року було складено протокол про адміністративне правопорушення серії за іншим номером, а саме ОБ № 202803.

Апеляцяійний суд погоджується, що наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується відеозаписом з нагрудних камер поліцейських № , при перегляді якого встановлено, що на запитання поліцейського про проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер на місці ОСОБА_1 не погодився, також відповів відмовою на пропозицію пройти такий огляд в медичному закладі. Відмова ОСОБА_1 від проходження встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння підтверджується і поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та рапортом працівника поліції Шевченко Є .О.

З урахуванням зазначеного, абзац 2 мотивувальної частини слід викласти в наступній редакції: «Факт вчинення адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 202803, відеозаписом, поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , рапортом працівника поліції Шевченка Є.О.»

Твердження апелянта, що він не перебував за кермом вказаного транспортного засобу апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки відповідно до пояснень свідка ОСОБА_3 (а.с. 8) водій ОСОБА_1 залишив транспортний засіб ЗАЗ 110557, державний номерний знак НОМЕР_1 біля будинку 5Б по вул. Танкопія та почав тікати від працівників поліції. В апеляційній скарзі зазначено, що коли ОСОБА_1 пересувався на автомобілі слухав музику, їхав з закритими вікнами (а.с. 32). Крім того, з відеозапису встановлено, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ЗАЗ НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_1 разом із водійським посвідченням саме ОСОБА_1 надав працівникам поліції, проте на пропозицію пройти огляд в медичному закладі він повідомив, що водій не він, і таке його твердження обґрунтовано розцінено як відмова від проходження огляду у закладі охорони здоров`я.

В судовому засіданні ОСОБА_1 повідомив, що він взагалі був відсутній у тому місті, де працівники поліції зупинили особу за підозрою у керуванні транспортним засобом в алкогольному сп`янінні, і спілкувались вони насправді не з ним, а з іншою невідомою особою. Проте, такі твердження суперечать змісту апеляційної скарги, в якій її автор зазначив, що працівники поліції зупинили саме його, але не в автомобілі, а на вулиці, і спілкувались вони саме з ним. Таким чином у апеляційного суд існують підстави ставити під сумнів пояснення ОСОБА_1 .

Посилання останнього та його захисника, що ОСОБА_1 належним чином не було повідомлено про розгляд адміністративного матеріалу в суді першої інстанції, порушено право на ознайомлення із матеріалами справи, не враховано вимоги ст. 33 КУпАП, на відсутність в матеріалах справи документів, які б підтверджували його майновий, сімейний стан, а також невірне зазначення в постанові суду назви суду апеляційної інстанції не спростовують висновків суду щодо доведеності факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Права ОСОБА_1 дотримані під час апеляційного розгляду в повному обсязі, оскільки останній скористався своїм правом на апеляційне оскарження судового рішення, не був позбавлений можливості ознайомитися з матеріалами справи в апеляційному суді та за бажанням надати апеляційному суду докази, які б характеризували його особу, зокрема, щодо сімейного, майнового стану, наявності місця роботи тощо. Крім того, ОСОБА_1 скористався правовою допомогою та в суді апеляційної інстанції був присутній його захисник.

Заслуговують на увагу доводи апелянта щодо безпідставного посилання в постанові судді на Інструкцію про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного чи іншого сп`яніння, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 400/666, яка втратила чинність у зв`язку із затвердженням наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 нової Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Проте зазначене не є підставою для скасування постанови суду, оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду, і висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08.07.2019 року у відношенні ОСОБА_1 змінити.

Абзац 2 мотивувальної частини постанови викласти в такій редакції: «Факт вчинення адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 202803, відеозаписом, поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , рапортом працівника поліції Шевченка Є.О.»

В абзаці 1 резолютивної частини постанови виключити посилання на п. 2.4 Правил дорожнього руху України.

В абзаці 1 резолютивної частини постанови виключити посилання на ст. 122-2 КУпАП.

В решті вказану постанову залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського апеляційного суду В.П.Цілюрик