ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Слоквенко Г.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 20 листопада 2019 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого викладачем доцентом ДНУ, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. ст. 124, 122-4 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспорними засобами строком на шість місяців,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 20 листопада 2019 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. ст. 124, 122-4 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспорними засобами строком на шість місяців.

На розгляді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська перебували матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.ст. 124, 122-4 на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №358306 та серії ДПР18 №358307 від 07.09.2019 року, об 21.15 год. водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Ніссан Ліф» д/н НОМЕР_1 , знаходячись на нерегульованому перехресті вул. Казакова та дороги без назви в районі буд. № 2 по вул. Динамо у м. Дніпро, під час руху не надав дороги автомобілю «Деу» д/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , який виїхав по рівнозначній дорозі справа, внаслідок чого скоїв зіткнення з даним автомобілем, а після чого місце пригоди покинув. Внаслідок ДТП транспортні засоби пошкоджені, чим спричинена матеріальна шкода. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п.п. 16.12, 2.10 п. «а», «д» Правил дорожнього руху України, чим скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ст. ст. 124, 122-4 КпАП України.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 за відсутністю в його діях складу правопорушення.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги апелянт зазначив, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою.

Зазначає, що суд першої інстанції проігнорував всі доводи захисту, які він заявляв письмово.

Також зазначає, що районний суд проігнорував факти в справі, які явно вказують на відсутність складу правопорушення.

Вказує на те, що у постанові факти викладені не правильно.

Вважає, що місце зіткнення не є перехрестям, тому що являє собою ніщо інше, як виїзд з прилеглої території - гуртожиток ДНУ. Крім цього і поліція вказує на те, що місце ДТП перетину вул. Казакова і дороги без назви.

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити, а постанову районного суду скасувати.

Потерпілий ОСОБА_3 у судовому засіданні не заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав призначене покарання занадто суворим.

Суд апеляційної інстанції заслухавши пояснення учасників судового засідання, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів

Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані.

Доводи апеляційної скарги про те, що постанова суду незаконна є безпідставними.

Як вбачається з протоколів про адміністративні правопорушення серії ДПР18 №358306 та серії ДПР18 №358307 від 07.09.2019 року, об 21.15 год. водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Ніссан Ліф» д/н НОМЕР_1 , знаходячись на нерегульованому перехресті вул. Казакова та дороги без назви в районі буд. № 2 по вул. Динамо у м. Дніпро, під час руху не надав дороги автомобілю «Деу» д/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , який виїхав по рівнозначній дорозі справа, внаслідок чого скоїв зіткнення з даним автомобілем, а після чого місце пригоди покинув. Внаслідок ДТП транспортні засоби пошкоджені, чим спричинена матеріальна шкода. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п.п. 16.12, 2.10 п. «а», «д» Правил дорожнього руху України, чим скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ст. ст. 124, 122-4 КпАП України.

Провина ОСОБА_1 повністю знайшла своє підтвердження доказами, які містяться в матеріалах справи, а саме: протоколами про адміністративні правопорушення ДПР18 №358306 та серії ДПР18 №358307 від 07.09.2019 року; схемою місця ДТП, поясненнями потерпілого ОСОБА_3 ; поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Апеляційний суд погоджується з висновками районного суду щодо оцінки пояснень ОСОБА_1 про те, що він поїхав з місця ДТП так, як мирним шляхом вирішив питання з водієм ОСОБА_3 , оскільки вони спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_3 , згідно яких ОСОБА_1 після скоєння зіткнення, поїхав з місця ДТП, а матеріальна шкода йому була відшкодована невідомою особою з якою він не знайомий, а також показаннями свідка ОСОБА_4 , згідно яких після ДТП автомобіль не зупинився та поїхав.

На думку суду апеляційної інстанції вищезазначена дорожньо - транспортна пригода сталась саме з вини ОСОБА_1 , який порушив п. 16.12 ПДР на перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч, крім перехресть, де організовано круговий рух, а також п. 2.10 п. «а», «д» У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських.

Апеляційний суд критично ставиться до доводів апелянта стосовно того, що суд першої інстанції проігнорував його покази, оскільки це не підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ст. 252 КупАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Положеннями ст. 251 КупАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України»,ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини`стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Згідно з ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Між тим, районним судом не вирішувалось питання про накладення на апелянта передбаченого законом менш суворого адміністративного стягнення.

В той же час вважаю, що при визначенні виду і розміру стягнення, суд не врахував у повній мірі характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, який раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, ступінь його вини. Районним судом було призначено ОСОБА_1 занадто суворе покарання, у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 (шість) місяців.

Тому, вважаю необхідним постанову в частині призначення покарання, змінити, пом`якшити покарання, застосувавши штраф в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, - 340 грн. Вважаю, що застосування саме такого стягнення буде справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових правопорушень.

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а постанова районного суду підлягає зміні в частині накладення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 20 листопада 2019 року- задовольнити частково.

Постанову Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 20 листопада 2019 року в справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбаченого ст. 124, ст. 122-4 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців, в частині призначення покарання- змінити.

Пом`якшити покарання, застосувавши до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 340 (триста сорок) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Г.П. Слоквенко