Категорія:ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2019 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 липня 2019 року щодо нього,

В С Т А Н О В И В

Цією постановою ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , в м. Тюмень Російської Федерації громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працюючого т.в.о. начальника Волинського обласного бюро судово-медичної експертизи, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 384 гривні 20 коп. судового збору.

Згідно з постановою ОСОБА_1 визнано винним за те, що він 22 червня 2019 року о 00:24 год., в м. Луцьку на вул. Набережна, 4, всупереч вимогам п. 2.9 «а» ПДР України, керував транспортним засобом ВАЗ 321061, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскаржує його з мотивів незаконності в частині накладення адміністративного стягнення. Просить постанову судді скасувати та на підставі ст. 21 КУпАП звільнити його від адміністративної відповідальності, передавши матеріали на розгляд трудового колективу Волинського обласного бюро судово-медичної експертизи для застосування заходів громадського впливу. Посилається на те, що вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся, до адміністративної відповідальності притягається вперше, позитивно характеризується, а також вказує на відсутність тяжких наслідків вчиненого правопорушення.

Враховуючи ці обставини, члени трудового колективу звернулися до місцевого суду з відповідним клопотанням про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст.21 КУпАП, однак суд його безпідставно не задовольнив.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу і просив звільнити його від адміністративної відповідальності з передачею на поруки, представника трудового колективу ОСОБА_2 , який просив врахувати всі дані про особу ОСОБА_1 та задовольнити клопотання трудового колективу, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Оскільки в апеляційній скарзі фактичні обставини справи, кваліфікація дій та доведеність винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не оспорюються, ці обставини апеляційним судом не перевіряються.

Згідно зі ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Положення статті 33 КУпАП регламентують, що адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

На думку апеляційного суду, твердження ОСОБА_1 про те, що керував автомобілем у вказаний протоколом день і час в нетверезому стані вимушено через незадовільний стан здоров`я своєї тещі та обставини, на які посилається апелянт у поданій скарзі, а саме: визнання вини у вчиненому, щире розкаяння, перше притягнення до адміністративної відповідальності, позитивні характеристики та відсутність тяжких наслідків вчиненого правопорушення, хоча і мають місце, але, на переконання суду апеляційної інстанції, не можуть слугувати підставою для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності в порядку ст.21 КУпАП.

Оскільки обставини щодо хвороби члена родини і необхідності у зв`язку з цим надання кваліфікованої медичної допомоги саме ОСОБА_1 не доведені належними і допустимими доказами в розумінні ст. ст. 251-252 КУпАП, як і крайня необхідність використання належного йому транспортного засобу.

Наявні в матеріалах справи виключно позитивні характеризуючи дані ОСОБА_1 апеляційний суд розцінює як такі, що не дають підстав для безумовного звільнення від безальтернативного стягнення у виді штрафу з обов`язковим позбавленням права керування транспортними засобами, оскільки такі обставини характеризують особу як працівника установи, який допустив не пов`язане виконанням ним своїх службових обов`язків адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, місцевий суд врахував фактичні обставини справи, позитивні дані про особу винного і дійшов правильного висновку, відмовивши у задоволенні клопотання про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд трудового колективу.

Накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є безальтернативним, а також необхідним і достатнім для запобігання вчиненню нових правопорушень як ним самим, так і іншими особами.

За наявності зазначених обставин, підстав для скасування постанови судді з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 липня 2019 року щодо нього - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.А. Подолюк