Єдиний унікальний номер 227/3856/19 Номер провадження 33/804/752/19

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.12.2019р. суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Залізняк Р.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 01.11.2019р., якою
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає в АДРЕСА_1
визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік ,
в с т а н о в и л а :
Постановою Добропільського міськрайонного суду Донецької області 01.11.2019р. ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.
В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 :
- не згодний з оскаржуваною постановою, вважає її незаконною та необґрунтованою оскільки в суді першої інстанції він заявляв, що його провини у вчиненні інкримінованого правопорушення немає;
- вказує, що в порушення вимог ст.ст. 1-5 розділу ІІ інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", йому не було надано сертифікату відповідності та свідоцтва про перевірку робочого засобу вимірювальної техніки, та не довіряючи результатам газоаналізатор «Драгер», він відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння на місці, і самостійно запропонував проїхати до медичного закладу;
- наголошує, що у медичному закладі лікар за відсутності працівника поліції, в присутності медсестри, запропонував продути газоаналізатор «Драгер», від чого він також відмовився з причин недовіри до отриманих результатів; усвідомлюючи що лікар діє на користь поліцейських, він особисто висловив йому свою недовіру, проте від здачі біологічних матеріалів не відмовлявся;
- наголошує, що надаючи пояснення в суді, він мав на увазі свою відмову від підписання саме акту медогляду, а не відмову від медогляду, можливо просто обмовився;
- вказує, що ознаки алкогольного сп`яніння які вказані у протоколі про адміністративне правопорушення (нестійка хода, незв`язна мова, запах алкоголю з порожнини рота), не відповідають дійсності; протокол складався за відсутності свідків, зміст протоколу не відповідає фактичним обставинам справи, копія протоколу йому не вручалась, право на захист йому не було роз`яснено, тому від підпису протоколу він відмовився;
- пояснення, складені від його імені, підписані ним, не читаючи, про зміст пояснення він дізнався у суді, також у суді дізнався про наявність в матеріалах справи про адміністративне правопорушення пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які є медсестрами Мирноградської ЦМЛ Донецької області, та є зацікавленими особами, не бачили факту керування ним автомобілем, проте вказали, що бачили, як він особисто відмовився від проходження медичного огляду в їх присутності, що не відповідає дійсності, оскільки при огляді була присутня одна медсестра та лікар;
- наголошує, що свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не були допитані у судовому засіданні, суд послався тільки на їх письмові пояснення, які не відповідають дійсності, клопотання, заявлені ним щодо виклику вказаних свідків, не були задоволені, чим порушено вимоги ст.ст. 251, 252, 280, КУпАП;
- зазначає, що працівниками проігноровано п. 2.9 ПДР України, не вказано конкретного підпункту у чому полягало порушення п. 2.9 ПДР України;
- прохає скасувати оскаржувану постанову, прийняти нову постанов, якою звільнити його від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Про дату, час та місце судового засідання в суді апеляційної інстанції особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 повідомлений належним чином, у судове засідання не з`явився, про причини неявки до суду не повідомив.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за таких підстав.
Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненому адміністративному правопорушенні підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 071962 від 20.08.2019р. (а.с. 1), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с. 3,4), відповіддю КНП «Мирноградська ЦМЛ» від 29.10.2019р. із доданими до неї актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції ОСОБА_1 від 20.08.2019р.; направленням на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції ОСОБА_1 від 20.08.2019р.; копією висновку огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції ОСОБА_1 від 20.08.2019р.; витягом з журналу реєстрації медичних оглядів з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції ОСОБА_1 від 20.08.2019р. (а.с. 41-51), а також особистими письмовими поясненнями особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , викладеному на окремому аркуші, згідно яких він 20.08.2019р. у вечірній час вживав алкогольні напої, після чого на належному йому автомобілі направився у гості, та під час руху був зупинений працівниками поліції, від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився (а.с. 2)
Суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими та вмотивованими висновки суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП при обставинах, викладених у постанові суду, а доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо порушень судом норм процесуального права при розгляді справи про адміністративне правопорушення безпідставними з огляду на таке.
Відповідно до п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Відповідно до п. 2.5 водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Таким чином особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який в установлений законом порядку отримав документ на право керування транспортним засобом, при керуванні транспортним засобом зобов`язаний дотримуватись усіх вимог, які містяться у нормативних актах, що стосується безпеки дорожнього руху.
В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 зазначає, що працівниками поліції було порушено порядок виявлення ознак сп`яніння у особи, яка керує транспортним засобом, а саме не надано сертифікат відповідності на пристрій, яким проводиться перевірка водія, проте зазначений довод, є неспроможним з таких підстав.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, у письмових поясненнях, наданих ОСОБА_1 , які додані до протоколу про адміністративне правопорушення не міститься його зауважень щодо порушення порядку виявлення ознак сп`яніння. У вказаних письмових поясненнях зазначена відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які зауваження щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, копію протоколу отримано особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , що підтверджується його підписом у відповідній графі.
У разі незгоди водія з результатами огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння поліцейськими з використанням спеціальних технічних засобів огляд проводиться у закладах охорони здоров`я. Як зазначено в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 прохав надати йому сертифікат відповідності на пристрій з визначення стану алкогольного сп`яніння, однак, не отримавши такого документу, та будучи доставленим до медичного закладу також не став прохати огляду на стан сп`яніння у медичній установі.
Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту», у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я уповноважена особа Державтоінспекції в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія, щодо ухилення від огляду.
Як вбачається з диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідальність по ній настає: 1) у разі керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (п. 2.9 «а» ПДР України),
2) у разі передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів (п. 2.9 «г» ПДР України),
3) а також у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 ПДР).
Таким чином для кваліфікації діяння за ч.1 ст. 130 КУпАП необхідно встановити, що особа:
- керувала транспортним засобом, при цьому будучи у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції;
- або передала керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, за умови, що тому, хто передає керування, відомо про такий стан;
- або керувала транспортним засобом та відмовилась від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Аналіз вказаних вище норм законодавства та диспозиції статті 130 КУпАП, доводить, що законодавець чітко визначив вичерпний перелік підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності передбаченої ст. 130 КупАП і кожна ця обставина як окрема так і у сукупності з іншими є, по суті, складовою адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Тобто, якщо водій транспортного засобу ухиляється від огляду на стан сп`яніння, який йому було запропоновано пройти з дотриманням всіх діючих вимог, відповідні його дії та ознаки сп`яніння зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, то це вже є підставою для його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка передбачає відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо незгоди з оскаржуваною постановою, з підстав її незаконності та необґрунтованою оскільки його провини у вчиненні інкримінованого правопорушення немає, є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
Доводи апеляційної скарги особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про те, що в порушення вимог ст.ст. 1-5 розділу ІІ інструкції, йому не було надано сертифікату відповідності та свідоцтва про перевірку робочого засобу вимірювальної техніки, та не довіряючи результатам газоаналізатор «Драгер», він відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння на місці, і самостійно запропонував проїхати до медичного закладу є безпідставними, оскільки п. 7 Розділу 1 Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції" встановлено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.
Таким чином встановлено, що огляд водія на стан сп`яніння, відповідно до вказаної інстанції, передбачає альтернативне право захисту водія при встановленні чи спростування факту його перебування у стані сп`яніння шляхом проведення огляду водія у спеціалізованому медичному закладі у разі незгоди із результатами огляду на стан сп`яніння на місці зупинки. Проте особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 таким правом не побажав скористатися.
Доводи особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про те, що у медичному закладі лікар за відсутності працівника поліції, в присутності медсестри, запропонував продути газоаналізатор «Драгер», від чого він також відмовився з причин недовіри до отриманих результатів; усвідомлюючи, що лікар діє на користь поліцейських, він особисто висловив йому свою недовіру, проте від сідачі біологічних матеріалів не відмовлявся, не є слушними та спростовуються матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме копіями документів щодо медичного огляду особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , відповідно до яких, він від огляду та надання біологічних матеріалів відмовився.
Доводи особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , що надаючи пояснення в суді він мав на увазі свою відмову від підписання саме акту медогляду, а не відмову від медогляду, можливо просто обмовився не мають підґрунтя, оскільки зміст акту медогляду йому був відомий, свої зауваження щодо цього він не висловлював, письмові зауваження у акті не зазначив.
Доводи особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , що ознаки алкогольного сп`яніння, які вказані у протоколі про адміністративне правопорушення (нестійка хода, незв`язна мова, запах алкоголю з порожнини рота), не відповідають дійсності; протокол складався за відсутності свідків, зміст протоколу не відповідає фактичним обставинам справи, копія протоколу йому не вручалась, право на захист йому не було роз`яснено, тому від підпису протоколу він відмовився є безпідставними, оскільки спростовуються матеріалами справи про адміністративне правопорушення.
Доводи особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про те, що пояснення складені від його імені підписані ним не читаючи, про зміст пояснення він дізнався у суді, також у суді дізнався про наявність в матеріалах справи про адміністративне правопорушення пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які є медсестрами Мирноградської ЦМЛ Донецької області, та є зацікавленими особами, не бачили факту керування ним автомобілем, проте вказали, що бачили, як він особисто відмовився від проходження медичного огляду в їх присутності, що не відповідає дійсності, оскільки при огляді була присутня одна медсестра та лікар, також не є необґрунтованими, оскільки на думку суду апеляційної інстанції, є обраною формою захисту особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , суперечать усій сукупності доказів, які містять матеріали справи про адміністративне правопорушення.
Слід звернути увагу на те, що одна із складових об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, яка інкримінується особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 виражається у його відмові від проходження огляду на стан сп`яніння, та наведені доводи не свідчать про дотримання ним порядку проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння, та не спростовують його відмову від проходження такого огляду.
З цих же підстав не є слушними доводи апеляційної скарги про те, що свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не були допитані у судовому засіданні, суд послався тільки на їх письмові пояснення, які не відповідають дійсності, клопотання заявлені ним щодо виклику вказаних свідків не були задоволені, чим порушено вимоги ст.ст. 251, 252, 280, КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про те, що працівниками проігноровано п. 2.9 ПДР України, не вказано підпункту, у чому полягало порушення п. 2.9 ПДР України, також є безпідставними, оскільки відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, а саме відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння.
Враховуючи наведене вище, суд апеляційної інстанції вважає постанову суду першої інстанції законним, обґрунтованим та вмотивованим судовим рішенням, підстави для її скасування відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,
п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу особи, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 01.1.2019р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, залишити без задоволення.
Постанову Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 01.1.2019р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя