ЄУН № 336/4678/19
пр. № 3/336/1440/2019
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 серпня 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Дацюк Ольга Ігорівна, при секретарі Скибі О.Б., за участі захисника адвоката Мухіна О.І., розглянувши матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 188-1 ч. 2 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає у АДРЕСА_1 , працює директором ТОВ «ФерроМет1»,-

ВСТАНОВИВ:

15.07.2019 року під час перевірки ТОВ «ФерроМет1» встановлено, що директором ТОВ «ФерроМет1» ОСОБА_1 на підприємстві в період часу з липня 2017 року по кінець 2018 року не створені робочі місця для інвалідів.

В судовому засіданні захисник адвокат Мухін О.І. вказував, що дійсно через недостатнє знання чинного законодавства на ТОВ «ФерроМет1» у 2017 та 2018 році не працювали інваліди, однак, станом на час розгляду справи строк притягнення до відповідальності директора підприємства сплив. Також захисник вказував, що у протоколі про адміністративне правопорушення особою, що склала протокол, зазначені посилання на положення Закону України, якого наразі не існує.

Відповідно до акту за результатами проведення перевірки № 71 від 16.7.2019 року при проведенні перевірки ТОВ «ФерроМет1» виявлено, що з липня 2017 року на підприємстві працює більше 8 осіб, тож мають бути створені робочі місця для інвалідів, однак, протягом 2017-2018 років робочі місця для працевлаштування інвалідів на підприємстві не створені.

При вирішенні питання про наявність чи відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення суд виходить з наступного.

Статтею 188-1 ч. 2 КУпАП передбачено відповідальність за невиконання посадовою особою, яка користується правом приймати на роботу і звільняти з роботи, нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Статтею 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» № 875 від 21.03.1991 року визначено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування осіб з інвалідністю. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування осіб з інвалідністю у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону.

У межах зазначених нормативів здійснюється також працевлаштування осіб з інвалідністю унаслідок психічного розладу відповідно до Закону України "Про психіатричну допомогу".

Виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою цієї статті, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичною особою, яка використовує найману працю, осіб з інвалідністю, для яких це місце роботи є основним.

Таким чином, оскільки з липня 2017 року кількість працівників ТОВ «ФерроМет1» становила більше 8 осіб, тож на підприємстві мало бути створено щонаймнеше одне робоче місце для осіб з інвалідністю, а директор підприємства, будучи особою, яка має право приймати на роботу, мав працевлаштувати особу з інвалідністю за основним місцем роботи, чого, однак, зроблено не було.

На переконання суду, зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення невірної назви Закону України № 875, а саме замість Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» Закон України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» є звичайною опискою, яка не має жодного суттєвого впливу на зміст протоколу.

За таких обставин суд вважає, що ОСОБА_1 скоєне адміністративне правопорушення, передбачене ст. 188-1 ч. 2 КУпАП, та кваліфікує його дії як невиконання посадовою особою, яка користується правом приймати на роботу і звільняти з роботи, нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Оцінюючи доводи захисника про те, що на момент розгляду справи сплинули строки накладення адміністративного стягнення, суд виходить з наступного.

Статтею 38 КУпАП визначено, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті.

Датою виявлення адміністративного правопорушення є 15.07.2019 року, адміністративне правопорушення у даному випадку є триваючим, адже за обставинами справи, які судом встановлені та стороною захисту не спростовані, з липня 2017 року та до кінця 2018 року на підприємстві не були працевлаштовані особи з інвалідністю. Відомостей про працевлаштування інвалідів на час розгляду справи судом також немає.

За таких обставин строк накладення адміністративного стягнення розпочинається з 15.07.2019 року та на день розгляду справи судом не пропущений.

Обставин, які б обтяжували чи пом?якшували відповідальність, судом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 24, 33, 188-1, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає у АДРЕСА_1 , індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адміністративне стягнення за ст. 188-1 ч. 2 КУпАП у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 340 (триста сорок) гривень в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає у АДРЕСА_1 , індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір в сумі 384,20 гривень (триста вісімдесят чотири гривні 20 коп.).

Штраф сплачується за наступними реквізитами:

Отримувач коштів: УК у Шевч.р-ні м.Зап./Шевч./21081100;

Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38025367;

Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП);

Код банку отримувача (МФО): 899998;

Рахунок отримувача: 8009;

Код класифікації доходів бюджету: 21081100;

Призначення платежу: адміністративні штрафи та інші санкції.

Судовий збір сплачується за наступними реквізитами:

Стягувач: Державна судова адміністрація України, місце знаходження - вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601, код ЄДРПОУ - 26255795):

Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106;

Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783;

Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП);

Код банку отримувача (МФО): 899998;

Рахунок отримувача: 6001;

Код класифікації доходів бюджету: 22030106;

Призначення платежу: Судовий збір на користь держави.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Суддя О.І. Дацюк

Строк пред`явлення виконавчого документу «_____»_________________20___року

Постанова набрала законної чинності «_____»_________________20___року

Дата видачі «_____»_________________20___року