Справа № 740/2629/19 Головуючий у 1 інстанції Ковальова Т. Г.
Провадження № 33/4823/301/19
Категорія - - ч.1 ст.183-1 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2019 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., з участю захисника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Бойчук І.В. в інтересах ОСОБА_2 на постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 02 липня 2019 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживає у АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.183-1 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді виконання суспільно корисних робіт на строк сто двадцять годин.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 384,20 грн. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що згідно виконавчого листа №2-6746, виданого Деснянським районним судом м. Києва 04.11.2010 року, з ОСОБА_2 стягуються аліменти на користь ОСОБА_4 аліменти на дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення нею повноліття, починаючи з 15.09.2010 року. Постановою державного виконавця ВП №23952474 від 24 січня 2011 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого документа. ОСОБА_2 ухиляється від сплати аліментів. За період з 01 березня 2018 року по 30 квітня 2019 року заборгованість по аліментах складає 26872,26 грн., що перевищує суму сукупного розміру відповідних платежів за шість місяців.

Не погодившись із рішенням суду, захисник Бойчук І.В. в інтересах ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову місцевого суду та закрити провадження по справі, в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП. В обґрунтування скарги зазначила, що із доданого до протоколу розрахунку неможливо встановити період, з якого виникла заборгованість за несплату аліментів. Вказала, що з лютого по травень 2019 року ОСОБА_2 належним чином сплачує аліменти. Крім того, послалась на закінчення строків притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, так як про існування заборгованості держвиконавцю було відомо ще 30 листопада 2018 року, тоді як протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 було складено лише 22 травня 2019 року.

Заслухавши пояснення захисника Бойчук І.В., яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити з наведених вище підстав; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, суд приходить до наступного висновку.

Основним завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення, відповідно до ст.245 КУпАП є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із Законом.

Згідно ст.280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Адміністративна відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ст.183-1 КУпАП запроваджена Законом України № 2234-VIII від 7 грудня 2017 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» шляхом доповнення статтею 183-1 глави 14 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вказаний Закон України набрав чинності 06 лютого 2018 року.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення №10 від 22 травня 2019 року, складеного старшим державним виконавцем Ніжинського міськрайонного відділу ДВС Андрієвською І.О., при примусовому виконанні виконавчого листа №2-6746, виданого Деснянським районним судом м. Києва 04.11.2010 року, яким з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_4 аліменти на дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення нею повноліття, починаючи з 15 вересня 2010 року, було встановлено, що ОСОБА_2 не сплатив аліменти на утримання дитини, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання. За період з 01 березня 2018 року по 30 квітня 2019 року заборгованість по аліментах складає 26872,26 грн. (а.с.3).

Так, відповідно до виконавчого листа №2-6746, виданого Деснянським районним судом м. Києва 04.11.2010 року, з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_4 аліменти на дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення нею повноліття, починаючи з 15 вересня 2010 року (а.с.4).

21 січня 2011 року до державної виконавчої служби було пред`явлено виконавчий лист, а 24 січня 2010 року державним виконавцем органу ДВС Деснянського районного управління юстиції м. Києва відкрито виконавче провадження з виконання вказаного вище виконавчого листа (а.с.5).

Згідно розрахунку, складеного старшим держвиконавцем Ніжинського міськрайонного відділу ДВС Андрієвською І.О., заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів за період з 01 березня 2018 року по 30 квітня 2019 року складає 26872,26 грн., що перевищує суму сукупного розміру відповідних платежів за шість місяців.

Викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали адміністративної справи, дав вірну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_2 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Той факт, що ОСОБА_2 з лютого по травень 2019 року належним чином сплачує аліменти, не є підставою для скасування судового рішення, оскільки заборгованість по аліментах, яка виникла до лютого 2019 року, ним сплачена не була. Більше того, ОСОБА_2 не сплатив заборгованість і станом на 02 липня 2019 року, тобто на день винесення місцевим судом оскаржуваної постанови.

Твердження захисника, що закінчилися строки притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, так як про існування заборгованості державному виконавцю було відомо ще 30.11.2018 року, є безпідставним.

Так, вчинене ОСОБА_2 правопорушення є триваючим, у розумінні ч.2 ст.38 КУпАП.

Триваючими визнаються правопорушення, які розпочавшись з будь-якої протиправної дії чи бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов`язків. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія чи бездіяльність, коли винна особа або не виконує конкретний покладений на неї обов`язок, або виконує його не повністю або неналежним чином.

Крім цього, триваючими адміністративними проступками є проступки, пов`язані з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених правовою нормою, які припиняються або виконанням регламентованих обов`язків, або притягненням винної у невиконанні особи до відповідальності. Часто ці правопорушення є наслідками протиправної бездіяльності. Тобто триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків.

Отже, триваючі правопорушення слід розглядати з моменту їх офіційного виявлення, тобто з часу фіксації в протоколі про адміністративне правопорушення.

А тому, тримісячний термін накладення адміністративного стягнення з дня виявлення триваючого правопорушення судом не порушено.

З огляду на зазначене, слід визнати, що доводи сторони захисту з приводу відсутності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, є необґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу. Таку позицію останнього слід розцінювати, як намагання уникнути встановленої законом відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення.

Стягнення ОСОБА_2 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, що передбачене санкцією ч.1 ст.183-1 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відтак, постанова місцевого суду відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її скасування.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Бойчук І.В. в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 02 липня 2019 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.183-1 КУпАП - без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Заболотний