ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

іменем України

Справа № 214/3548/19

Провадження № 3-зв/210/14/19

"06" серпня 2019 р.

Суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Ступак С.В., розглянувши заяву судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Хлистуненко О.В. про самовідвід у розгляді адміністративного матеріалу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 185-3 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

У провадження судді Дзержинського районного суду м Кривого Рогу Ступак С.В. надійшла заява судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Хлистуненко О.В. про самовідвід у розгляді адміністративного матеріалу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 185-3 КУпАП.

В обґрунтування заяви зазначила, що до її провадження 05.08.2019 року відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями надійшов адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 185-3 КУпАП. Так, за її безпосередньої участі в зборах суддів 26.09.2017 року було прийнято рішення про необхідність повідомлення Вищу раду правосуддя та Раду суддів України про факт втручання гр. ОСОБА_1 у діяльність судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Ступак С.В. щодо здійснення ним правосуддя. Також зборами суддів Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за участі судді Хлистуненко О.В. від 24.01.2018 року прийнято рішення про повідомлення Вищу раду правосуддя та Раду суддів України про факт втручання гр. ОСОБА_1 у діяльнісь судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Вікторович Н.Ю. Крім того ОСОБА_1 неодноразово подавались до правоохоронних органів заяви про вчинення, на його думку, злочину суддею Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Хлистуненко О.В. З метою виключення сумніву щодо об`єктивного розгляду справи та забезпечення умов, за яких у будь-кого не виникало б сумнівів щодо розгляду справи безстороннім та неупередженим судом, суддею заявлено собі самовідвід від розгляду вказаного адмінісративного матеріалу.

В судове засідання учасники справи не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

У Кодексі України про адміністративні правопорушення відсутня стаття, яка б передбачала самовідвід судді, однак діючі КПК України,ЦПК України та КАС України, мають відповідні статті про відвід (самовідвід) судді, а тому, при розгляді даної заяви про самовідвід слід застосувати аналогію права.

Згідно роз`яснення суддів України, викладеного у рішенні №34 від 08 червня 2017 року, при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України, та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією, а саме, найбільш близької галузі кримінального процесуального права.

Так, положеннями ст. ст. 75, 76 КПК України визначено підстави відводу щодо слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні.

Згідно з вимогами ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до практики ЄСПЛ (рішення від 09.11.06. у справі «Білуга проти України», від 28.10.98. у справі «Ветштан проти Швейцарії») важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Відповідно до ст. 15 Кодексу суддівської етики суддя заявляє про самовідвід від участі в розгляді справи у випадку неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

У п.2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» (схвалені резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27 липня 2006 року) зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

Приймаючи рішення щодо задоволення заяви про самовідвід, зважаю, що відповідно до положень п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя підлягає відводу від участі в розгляді справи у тому випадку коли, у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Аналогічні висновки містяться в Рішеннях Європейського Суду з прав людини від 09 листопада 2006 року у праві «Білуга проти України та Рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії» де зазначається, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 року в справі Білуха проти України, наявність безсторонності визначається в тому числі і тим, чи забезпечує суд умови, за яких були б неможливі сумніви у його безсторонності.

Недотримання судом зазначених положень означає в принципі порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, що ратифікована Україною, і такі обставини знайшли своє підтвердження в ряді рішень Європейського Суду з прав людини, та самі по собі є обов`язкові для врахування судами України.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, для визначення неупередженості суду належить виходить не тільки з суб`єктивного критерію, але й об`єктивного підходу, який визначає, чи були забезпечені достатні гарантії, аби виключити будь-які законні сумніви з цього приводу (Рішення у справі Ferrantelli et Santangelo).

Також у своєму рішенні «Газета Україна-центр» проти України» Європейський суд з прав людини наголошував, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатись на підставі суб`єктивного і об`єктивного критеріїв. У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного. У контексті об`єктивного критерію слід визначити чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо безсторонності суддів. З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть бути важливими, або іншими словами, «правосуддя має не тільки чиниться, також має бути видно, що воно чиниться». На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти в громадськість (пункти 28-32).

Презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного.

Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.

Зважаючи на вищенаведені положення закону та встановлені обставини, слід прийти до висновку, що з метою забезпечення особам, що беруть участь у справі, довіри до суду, який розглядає справу, для створення умов, при яких відпадуть сумніви у неупередженості та безсторонності судді при розгляді справи, з метою недопущення будь-яких сумнівів у постановленому за наслідками розгляду справи рішення суду, у зв`язку з чим, приходжу до висновку, що самовідвід слід задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 245 КУпАП, ст. ст. 75, 80,81 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ :

Заяву судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Хлистуненко О.В. про самовідвід від розгляду адміністративного матеріалу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 185-3 КУпАП - задовольнити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: С. В. Ступак