ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/807/455/19 Головуючий в 1-й інстанції - Горбачова Ю.В.
Єдиний унікальний №320/3845/19 Доповідач в 2-й інстанції - Фомін В.А.
Категорія - ст.130 ч.1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Фомін В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника-адвоката Діденка В.Є. на постанову судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 15 липня 2019 року стосовно ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в:

постановою судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 15 липня 2019 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП притягнуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 384,20 гривень.

Як зазначено в постанові, 17.05.2019 року о 00 годин 15 хвилин ОСОБА_1 на вул. Дорожній в с. Костянтинівка Мелітопольського району Запорізької області керував автомобілем ВАЗ-2101 д/н НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) ПДР України. Експертиза зі згоди водія проводилась у медичному закладі, номер висновку 431.

В апеляційній скарзі захисник вказує на незаконність постанови суду, яка підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів зазначає, що суддя не звернув увагу на відсутність належних та допустимих доказів по справі, на порушення порядку проведення медичного огляду. Поза увагою суду залишився той факт, що на місці зупинки автомобіля під керування ОСОБА_1 протокол не складався. Працівники поліції, мотивували цю обставину тим, що в них не було бланків протоколів, тому після того, як ОСОБА_1 пройшов медичний огляд, його не відвезли на місце зупинки транспортного засобу для складання протоколу, а відвезли за декілька кілометрів, де протокол склала особа, яка взагалі не мала відношення до фіксування та виявлення правопорушення, але мала бланки протоколів. Законодавство не містить такої умови складання протоколу, як складання його на спеціальному бланку. Але законодавство містить таку обов`язкову умову, як складання протоколу на місці вчинення правопорушення.

Звертає увагу, що ОСОБА_1 в протоколі зазначив те, що йому було продиктовано працівниками поліції, а саме що він вживав алкогольні напої і керував після цього автомобілем. На відеозапису зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 вбачається час його зупинки 23-45 години 16.05.2019 року, а не 0.15 години 17.05.2019 року. А протокол складено лише в 1.20 години 17.05.2019 року. При цьому дівчина, яка була разом з ОСОБА_1 , продовжувала залишатись в автомобілі в іншому населеному пункті в нічний час. Звичайно останній мав бажання як найшвидше позбутись поліцейських та процедур, які вони проводили тривалий час.

Крім того, відеозапис зупинки автомобіля спростовує висновок суду про те, що ОСОБА_1 17.05.2019 року керував автомобілем в стані сп`яніння. Час зазначений на відеозаписі беззаперечно свідчить про те, що 17 травня 2019 року ОСОБА_1 ніяких правопорушень не скоював.

Також зазначає, що покази поліцейських, які були допитані в судовому засіданні не можна вважати доказами, оскільки вони є зацікавленими особами у притягненні ОСОБА_1 до відповідальності.

Вказує, що передбачений певний порядок проходження огляду з використанням спеціальних технічних засобів поліцейськими у присутності двох свідків і лише у випадку відмови особи від такого проходження, огляд проводиться в медичному закладі. ОСОБА_1 пояснив, що він хотів пройти огляд на місці, але поліцейські відповіли йому, що в них немає спеціальних технічних засобів. Відсутність таких засобів підтвердили й самі поліцейські. При цьому, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог ст.266 КУпАП, вважається недійсним.

Таким чином, суддя послався на недійсний висновок щодо стану сп`яніння, та на протокол, який не складався на місці вчинення правопорушення.

Враховуючи викладене, просить скасувати постанову районного суду, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник-адвокат Діденко В.Є. не з`явились, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином. До початку розгляду справи надали заяву про розгляд без їх участі, а тому справа розглянута за відсутності ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Діденка В.Є. по наявним в ній матеріалам в межах апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, у зв`язку з наступним.

Висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

У судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не визнав, та пояснив, що він зі своєю знайомою їхав з магазину в його автомобілі по вул. Дорожній в с. Костянтинівка Мелітопольського району, де був зупинений працівниками поліції. Йому відразу запропонували пройти медичний огляд на стан сп`яніння в наркології. Він просив пройти огляд на місці зупинки, але працівники поліції наполягли на проходженні огляду саме у медичному закладі, на що він погодився і поїхав з поліцейськими до наркології, де після проведення аналізу йому видали висновок про перебування у стані сп`яніння. Він був здивований, але заперечення на висновок не подавав. В протоколі про адміністративне правопорушення він написав, що керував автомобілем після вживання алкогольних напоїв (пива), оскільки його дівчині, яка залишалася весь час в автомобілі, було зле і йому необхідно було терміново додому. З протоколом не згоден, оскільки спиртні напої не вживав.

Разом з цим, доводи, заявлені ОСОБА_1 на свій захист спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи.

Так, з матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №380806 від 17 травня 2019 року, зі змістом якого ОСОБА_1 ознайомився, його копію отримав, йому роз`ясненні права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, і ст.268 КУпАП, що засвідчив своїм особистим підписом (а.с.4); висновком щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 в КУ «Мелітопольський психіатричний диспансер» №431 від 17 травня 2019 року, в якому зазначено результат проведеного огляду, що останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння (а.с.5); відеозаписом, який міститься на доданому до матеріалів справи оптичному носії DVD-R, на якому зафіксовані обставини події від 17.05.2019 року.

Більш того, в протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 власноруч зазначив, що перед керуванням вживав спиртні напої (пиво).

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що він працює поліцейським СРПП № 3 Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області. 17.05.2019 року він склав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , якого зупинив наряд поліції в с. Костянтинівка по вул. Дорожній та після медичного огляду встановлено, що він керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння. Складання протоколу відбувалося на стаціонарному посту, на 417 км а/д Харків-Алушта-Ялта. Під час складання протоколу він спілкувався з ОСОБА_1 , той визнав факт керування автомобіля в стані алкогольного сп`яніння, про що надав письмові пояснення в самому протоколі. При цьому від ОСОБА_1 чув різкий запах алкоголю та бачив наявні ознаки алкогольного сп`яніння. Після складання протоколу у ОСОБА_1 було вилучено водійське посвідчення та виданий тимчасовий талон на право керування. Поліцейські ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які привезли ОСОБА_1 для складання протоколу на стаціонарний пост, поїхали з ним назад.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що він працює поліцейським СРПП № 3 Мелітопольського ВП. 17 травня 2019 року в нічний час він з групою здійснював патрулювання по вул. Дорожній в с. Костянтинівка Мелітопольського району, де їх увагу привернув автомобіль ВАЗ-2101 д/н НОМЕР_1 , який рухався в сторону м. Бердянськ та здійснював незрозумілі маневри. Вони зупинили даний автомобіль, яким керував ОСОБА_1 . Разом з ним в автомобілі перебувала молода жінка. При перевірці документів від водія почувався різкий запах алкоголю, внаслідок чого ОСОБА_1 було запропоновано пройти перевірку на стан сп`яніння в медичному закладі. Проти огляду на стан сп`яніння водій не заперечував та разом з ними поїхав в наркодиспансер. Після проходження огляду було встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, про що їм був виданий відповідний висновок. При цьому ОСОБА_1 ніяких заперечень на висновок про його перебування у стані алкогольного сп`яніння не висловлював. Оскільки на той час в їх патрульній машині були відсутні бланки протоколів про адміністративне правопорушення, вони поїхали на стаціонарний пост для складання протоколу відносно водія ОСОБА_1 , оскільки в його діях були встановлені ознаки правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. На стаціонарному посту поліції поліцейський ОСОБА_2 склав протокол відносно водія ОСОБА_1 , де той надав свої письмові пояснення. Після цього ОСОБА_1 відвезли вони назад на вул. Дорожню в с. Костянтинівка Мелітопольського району, де залишився його автомобіль.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що працює поліцейським СРПП №3 Мелітопольського ВП. 17 травня 2019 року він керував автомобілем у групі патрулювання і, рухаючись по вул. Дорожній в с. Костянтинівка Мелітопольського району, ними був зупинений автомобіль ВАЗ-2101 д/н НОМЕР_1 , який підозріло рухався по дорозі. Момент зупинки автомобіля був зафіксований на його бодікамеру. Після того, як водій даного автомобіля ОСОБА_1 пройшов медичний огляд на стан сп`яніння та на нього був складений протокол за ч.1 ст.130 КУпАП, його залишили біля автомобіля, але попередили про заборону керування у стані алкогольного сп`яніння та можливу відповідальність за ч.2 ст.130 КУпАП в разі повторного виявлення правопорушення.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини справи, є безпідставними, оскільки у судовому засіданні суд дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав їм належну оцінку, та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Також суд першої інстанції вмотивував свої висновки щодо встановлення факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом перед зупинкою його працівників спецпідрозділу.

Апеляційний суд погоджується з тим, що матеріалами справи, в тому числі наявним відеозаписом підтверджується факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , відповідно до якого під час зупинки автомобіля із-за керма автомобіля вийшов чоловік, особу якого було встановлено патрульними поліцейськими, як ОСОБА_1 .

Під час перевірки апеляційним судом матеріалів справи будь-яких суттєвих порушень допущених при їх складанні не встановлено. Протокол про адміністративне правопорушення серії БД №380806 від 17 травня 2019 року відносно ОСОБА_1 , містить всі необхідні відомості, передбачені ст.256 КУпАП, та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року. З зазначеним протоколом ОСОБА_1 був ознайомлений, копію його отримав, як зазначено вище, йому роз`яснені права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, що він засвідчив особистим підписом.

Посилання апелянта на те, що протокол про адміністративне правопорушення є неналежним доказом, оскільки був складений ні на місці вчинення правопорушення є непереконливими та спростовуються наданими матеріалами. В протоколі докладно викладена суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, та інші необхідні відомості. Будь-які виправлення в протоколі відсутні. Таким чином, доводи апеляційної скарги про невідповідність протоколу вимогам Закону та порушення працівниками поліції вимог Інструкції при його складанні, є необґрунтованими. Крім того, законом про адмінвідповідальність, складання протоколу саме особою яка зупинила транспортний засіб, не передбачено, і застережень щодо цього закон не містить.

Крім того, зауважень до протоколу від ОСОБА_1 під час його складання не надходило, він власноруч розписався в протоколі. Також не надходило від останнього будь-яких зауважень під час огляду у закладі охорони здоров`я.

Також є безпідставними доводи апелянта щодо порушення поліцейськими порядку огляду на стан сп`яніння та незаконності дій працівників поліції під час зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , оскільки дій працівників поліції, які явно виходять за межі їх повноважень, при апеляційному розгляді не встановлено.

Крім того, свідками можуть бути і самі поліцейські, які збирали матеріали по справі про адміністративне правопорушення та були безпосередніми очевидцями усіх подій. Твердження захисника про те, що поліцейські є «зацікавленими особами», апеляційний суд вважає хибними, оскільки відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, якими є, у тому числі і показання свідків. При цьому, поліцейські, які були безпосередньо допитані судом, так само можуть бути свідками, за відсутності конкретних даних у їх явній упередженості.

Отже, порушення, на які звертав увагу захисник в апеляційній скарзі, є суто формальними, які не можуть слугувати підставою для скасування правильного по суті рішення, а тому висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та такими, що відповідають фактичним обставинам справи.

Суд апеляційної інстанції вважає, що наявні в матеріалах справи докази є допустимими, достовірними, належними і достатніми для висновку про доведеність вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення.

Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу порушника та наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу захисника-адвоката Діденка В.Є. залишити без задоволення.

Постанову судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 15 липня 2019 року, якою до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП притягнуто ОСОБА_1 , із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, - залишити без змін.

Постанова Запорізького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.А. Фомін

Дата документу Справа № 320/3845/19