КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/1435/2019 Постанова винесена суддею Козачук О.М.
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Павленко О.П., за участю: ОСОБА_1 та захисника Тищенка Р.П., представників Департаменту патрульної поліції Поліщука П.П. та Рашевського В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу представника Департаменту патрульної поліції Поліщука П.П. на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 02 серпня 2018 року в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, щодо

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 02 серпня 2018 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України, закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Як викладено в протоколі про адміністративне правопорушення від 19 травня 2018 року, ОСОБА_1 цього ж дня о 13 год. по бул. Русанівському, 4, в м. Києві, пересуваючись за допомогою електричного моноколеса «Seqway» та рухаючись по тротуару, не був уважним, перед виходом на проїзну частину (заїзду до дворової території) не впевнився у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху - транспортних засобів, що наближаються, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем СКС МОU-04MП, державний номерний знак НОМЕР_1 (на синьому фоні), під керуванням ОСОБА_2 , що призвело до механічних пошкоджень автомобіля, чим порушив п.п. 1.5, 4.10, 4.14 (а,б) ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Проте, посилаючись на встановлені при судовому розгляді обставини та матеріали справи, суддя Дарницького районного суду м. Києва дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі представник Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Поліщук П.П., вважаючи постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 02 серпня 2018 року незаконною та необґрунтованою, прийнятою без всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Як зазначає апелянт, суд першої інстанції не дослідив та не надав ніякої оцінки відеозапису з нагрудного відеореєстратора АА01031 поліцейського, який долучався до протоколу та з якого вбачається, що пішохід знаходився на достатньо далекій відстані від проїзної частини, що давало змогу поліцейському проїхати лінію тротуару, не перешкоджаючи його руху; в момент зіткнення автомобіль СКС пересік траєкторію тротуару, а в свою чергу пішохід раптово виїхав на проїзну частину, при цьому не знизив швидкість, оскільки не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та не зреагував на її зміну, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем СКС. Такі обставини ДТП, зафіксовані у відеозаписі, в сукупності з поясненнями ОСОБА_1 , який повідомив, що бачив автомобіль СКС на відстані 7 метрів, рухався зі швидкістю 15 км/ год та, наближаючись по тротуару до проїзної частини, не мав наміру зменшити швидкість, переконливо доводять наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, бо невиконання ним вимог пунктів 1.5, 4.10, 4.14 (а,б) ПДР України призвело до пошкодження транспортного засобу.

Також апелянт звертає увагу на те, що ділянка дороги, на якій відбулась ДТП, є проїзною частиною, бо має наскрізний проїзд, а водій ОСОБА_2 з`їхав з головної дороги на другорядну, яка в свою чергу являється проїзною частиною.

За таких обставин, за твердженням апелянта, висновки суду першої інстанції в постанові про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення доводиться доказами у справі.

У долученому до апеляційної скарги клопотанні представник Департаменту патрульної поліції Поліщук П.П. також порушив питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду, поважність пропуску якого обґрунтував тим, що рішення в справі про адміністративне правопорушення було постановлене без участі представника Департаменту патрульної поліції - власника пошкодженого в результаті ДТП автомобіля СКС МОU-04MП, державний номерний знак НОМЕР_1 , а зі змістом судового рішення уповноважена особа Департаменту ознайомилась лише 20 лютого 2019 року після надходження рапорту інспектора поліції Смоли О.О., до якого була долучена копія постанови.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю доводи апелянта щодо поважності причин пропуску строку оскарження судового рішення обґрунтованими. З огляду на те, що Департамент патрульної поліції про розгляд справи в суді не повідомлявся, із судовим рішенням його представник ознайомився лише 20 лютого 2019 року та звернувся з апеляційною скаргою в межах десятиденного строку від часу отримання копії постанови, тому процесуальний строк оскарження підлягає поновленню.

Вислухавши пояснення представників Департаменту патрульної поліції на підтримку апеляційних вимог, заперечення ОСОБА_1 та захисника щодо доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доходжу висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з диспозицією ст. 124 КУпАП обов`язковою ознакою даного адміністративного правопорушення є наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями особи у виді порушення правил дорожнього руху та наслідками у вигляді пошкодження транспортних засобів або іншого майна.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язані з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом і правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283,

284 КУпАП.

Зазначені вимоги закону при розгляді справи щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП суддя місцевого суду дотримав, оскільки достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній докази і, всупереч твердженням апеляційної скарги, дійшов правильного висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, бо не встановив, що в дорожній обстановці, що сталася, пішохід ОСОБА_1 не виконав вимог п.п. 1.5, 4.10, 4.14 (а,б) ПДР України.

При цьому зміст судового рішення дає підстави для висновку про те, що суддя місцевого суду, допитавши під час судового розгляду ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_3 , ретельно перевірив дані, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 307062 від 19 травня 2019 року (а.с. 1) та відображені на схемі місця ДТП, яка підписана учасниками пригоди без жодних зауважень і містить необхідну та достатню інформацію для оцінки дорожньої обстановки, в умовах якої відбулося контактування між пішоходом та транспортним засобом (а.с. 2); а також письмові пояснення учасників ДТП, надані відразу ж після цієї пригоди (а.с. 3,4) та світлини з місця ДТП (а.с. 14-16), отже правильно встановив фактичні обставини події ДТП та надав їм оцінку в контексті вимог правил дорожнього руху.

Доводи апеляційної скарги про протилежне є безпідставними, виходячи з наступного.

Так, відповідно до п. 1.10 ПДР України тротуар - елемент дороги, призначений для руху пішоходів, який прилягає до проїзної частини або відокремлений від неї газоном, прилегла територія - це територія, що прилягає до краю проїзної частини та не призначена для наскрізного проїзду, а лише для в`їзду до дворів, на стоянки, автозаправні станції, будівельні майданчики тощо або виїзду з них. При цьому Правилами визначено, що проїзна частина - це елемент дороги, призначений для руху нерейкових транспортних засобів.

Виходячи з положень пунктів 1.3, 1.4 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані виконувати вимоги ПДР України та кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші виконують ці Правила.

Відповідно до п. 10.1 ПДР України перед початком руху, перестроюванням або будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Вимоги п. 10.2 ПДР України визначають, що виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.

Як встановлено судом першої інстанції, що не ставиться судом апеляційної інстанції під сумнів, бо повністю відповідає матеріалам справи, зокрема даним, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, схемі ДТП, відеозаписі, світлинах з місця ДТП, письмових поясненнях водія ОСОБА_2 , який власноручно зазначив, що ДТП сталася при заїзді на прилеглу територію між будинками № 2/6 та № 4 по Русанівському бульвару в м. Києві, ОСОБА_1 рухався по тротуару і напрямок руху не змінював, а водій ОСОБА_2 , з`їжджаючи з дороги на прилеглу територію житлової зони, бо за змістом протоколу зіткнення відбулося в межах заїзду до дворової території, був зобов`язаній дати дорогу пішоходу ОСОБА_1 , напрямок руху якого він перетинав, проте такий обов`язок не виконав, що і призвело до ДТП. А тому відсутні підстави вважати, що в даній дорожній ситуації ОСОБА_1 не виконав вимог пунктів 1.5, 4.10, 4.14 (а,б) ПДР України і така невідповідність перебуває у прямому причинному зв`язку з ДТП та її наслідками.

Доводи апелянта про неповноту судового розгляду, які зводяться до того, що суд не дослідив та не надав ніякої оцінки відеозапису події з нагрудного відеореєстратора АА01031 поліцейського, який, на думку апелянта, доводить вину ОСОБА_1 , є непереконливими, оскільки указаний відеозапис, який був досліджений під час апеляційного розгляду, жодним чином не спростовує висновки судді місцевого суду в постанові.

Між тим, з метою додаткової перевірки доводів апеляційної скарги щодо іншого, ніж встановлено суддею місцевого суду, механізму ДТП судом апеляційної інстанції був залучений судовий експерт-автотехнік Київського науково-дослідного інституту судових експертиз в порядку ст. 273 КУпАП.

На виконання судового доручення директором вказаної експертної установи для участі в справі був призначений судовий експерт Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Галузінський О.М. (спеціалізація: 10.1 - дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди), який, ознайомившись з усіма матеріалами справи, пояснив, що в даній дорожній обстановці, враховуючи, що ОСОБА_1 пересувався за допомогою електричного моноколеса «Seqway», він не є пішоходом в розумінні ПДР України, а тому з технічної точки зору його дії не можуть оцінюватися в контексті вимог пунктів 4.10, 4.14 ПДР України, в той же час ОСОБА_1 своїми діями створив небезпеку для себе та перешкоду для руху транспортного засобу, отже не дотримався вимог п. 1.5 ПДР України.

Указаний висновок експерта судом до уваги не приймається, оскільки в даному випадку суд виходить із тих фактичних обставин, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та повинен оцінювати дії ОСОБА_1 в конкретній дорожній обстановці в аспекті виконання або невиконання ним указаних в протоколі про адміністративне правопорушення вимог пунктів ПДР України, що не узгоджується з позицією експерта. Разом з цим висновок про те, що ОСОБА_1 не являється пішоходом достатньо необґрунтований експертом з точки зору низки положень і вимог ПДР України, які містять дещо суперечливі визначення та положення, а п. 1.5 ПДР України є виключно загальною вимогою до всіх учасників дорожнього руху.

Враховуючи, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення та інших доказів у справі, що не спростовано апелянтом шляхом подання суду належних та допустимих доказів щодо організації дорожнього руху на ділянці, де сталася ДТП, контактування між пішоходом ОСОБА_1 та автомобілем СКС МОU-04MП відбулося в межах прилеглої території, при тому, що первинно пішохід ОСОБА_1 рухався по тротуару і транспортний засіб перетинав його напрямок руху, вважаю, що суддя місцевого суду, у відповідності з вимогами ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП повно, всебічно та об`єктивно, на підставі наявних у справі доказів з`ясував фактичні обставини події, отже постановлене у справі рішення про її закриття у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є законним та обґрунтованим.

Таким чином, апеляційна скарга представника Департаменту патрульної поліції Поліщука П.П. задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в :

Поновити представнику Департаменту патрульної поліції Поліщуку Павлу Павловичу строк на апеляційне оскарження постанови судді Дніпровського районного суду м. Києва від 02 серпня 2018 року.

Апеляційну скаргу представника Департаменту патрульної поліції Поліщука Павла Павловича залишити без задоволення, а постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 02 серпня 2018 року, якою провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України, закрито за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду О.П. Павленко