Провадження № 3/161/4447/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2019 року суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Кирилюк В.Ф., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , -

- за ст.130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 13.10.2019 року, о 03 год. 05 хв., в м. Луцьку по пр. Волі, керував транспортним засобом марки «Ford Mondeo», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги, передбачені п.2.9 (а) ПДР України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Клубук О.П. вказав, що при складанні працівниками поліції протоколу щодо ОСОБА_1 допущено ряд порушень, зокрема не вказані свідки. Огляд на стан сп`яніння проведений інспекторами поліції з порушенням ЗУ «Про Національну поліцію», п. 7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Покликаючись на викладенні обставини, просить суд провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні інспектор поліції ОСОБА_2 показав, що ОСОБА_1 13.10.2019 року керував транспортним засобом марки ««Ford Mondeo», номерний знак НОМЕР_1 по пр. Волі в м. Луцьку, де й був зупинений працівниками поліції. На пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера «Drager» на місці зупинки транспортного засобу - відмовився. Разом з тим, добровільно, без будь-якого примусу з їх сторони, погодився пройти такий огляд в наркологічному диспансері. З результатами огляду в медичній установі погодився, про що підписався на відповідному висновку та в протоколі про адміністративне правопорушення від 13.12.2019 року.

Свідок ОСОБА_3 підтвердив, що 13.10.2019 року їхав в автомобілі разом із ОСОБА_1 .. по пр. Волі, що в м. Луцьку. Були зупиненні працівниками поліції. Обставини проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння в наркологічному диспансері йому не відомі, оскільки він залишився в автомобілі останнього на місці зупинки транспортного засобу.

Заслухавши пояснення адвоката Клубука О.П., показання свідків, дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП.

Відповідно до п.2.9 (а) Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Незважаючи на невизнання вини ОСОБА_1 , його винність у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18№384111 від 13.10.2019 року з поясненням ОСОБА_1 , що з протоколом згідний, висновком щодо результатів медичного огляду №2534 від 13.10.2019 року .

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

До показань свідка ОСОБА_3 про те, що працівники поліції не пропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, суд відноситься критично. Такі показання не спростовують факт керування ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, а висновок лікаря-нарколога є належним та допустимим доказом, який отриманий в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Крім того, як встановлено в судовому засіданні, під час огляду та складання адмінматеріалів усних чи письмових заперечень, заяв, клопотань від ОСОБА_1 , щодо цього не надходило.

Таким чином, своїми діями, направленими на керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України", ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права. У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

При накладенні стягнення, судом враховується характер і ступінь вчиненого правопорушення, яке відноситься до порушення правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, особа порушника, ступінь його вини.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , суд по справі не вбачає.

Підстав для застосування положень ст.21 КУпАП суддя не знаходить, оскільки до суду не надходили клопотання про передачу матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації або трудового колективу.

Підстав для застосування положень ст.22 КУпАП суддя не знаходить, оскільки правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП є найбільш тяжким порушенням Правил дорожнього руху, яке передбачено у чинному законодавстві, а перебування водія у стані алкогольного сп`яніння несе підвищену небезпеку як для самого водія, так і для його пасажирів, пішоходів та інших учасників дорожнього руху. У зв`язку з цим, дане правопорушення неможливо вважати малозначним у розумінні ст.22 КУпАП.

Враховуючи всі обставини справи про адміністративне правопорушення, особу правопорушника, суддя прийшов до висновку, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Оскільки суд прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з нього на користь держави підлягає стягненню судовий збір відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2 ст. 4 ЗУ Про судовий збір.

Керуючись ст.ст. 251, 252, 283, 284 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, застосувавши адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 384,20 грн. (триста вісімдесят чотири грн. 20 коп.).

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Суддя Луцького міськрайонного суду В.Ф. Кирилюк