Справа № 157/862/19
Провадження №3/157/454/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2019 року місто Камінь-Каширський

Суддя Камінь-Каширського районного суду Волинської області Антонюк О.В., з участю секретаря судового засідання Фесь Т.І., особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла від Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області, щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Брониця, Камінь-Каширського району, Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , не працевлаштований,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП України),

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 25 травня 2019 року об 11 годині, звернувшись до Камінь-Каширської філії ПАТ «Волиньобленерго» з письмовою заявою про відключення від електропостачання будинку по АДРЕСА_1 , в якому проживає його колишня дружина ОСОБА_2 з малолітньою дочкою ОСОБА_3 , умисно позбавив потерпілу можливості законного права користуватися послугами електропостачання, чим вчинив домашнє економічне насильство, тобто адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КпАП України.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 свою вину у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення не визнав і пояснив, що економічне насильство не вчиняв, його колишня дружина та його дочка зареєстровані по АДРЕСА_2 , де й повинні проживати, а фактично мешкають по АДРЕСА_3 непридатному для проживання будинку, який не здано в експлуатацію, на який відсутні правовстановлюючі документи і щодо права власності на який розглядається цивільна справа, яка зараз знаходиться у Верховному Суді. На підставі договору, укладеного між ним та Камінь-Каширською філією «Волиньобленерго» про надання послуг електропостачання у 2003 році було проведено відповідні мережі для постачання електроенергії до недобудованої тимчасової споруди за адресою АДРЕСА_3 Житловий будинок будувався його матір`ю, він у ньому не проживає, потерпіла та його дочка мають постійне місце проживання по АДРЕСА_2 , де й повинні проживати, у зв`язку з чим він звернувся з заявою до філії обленерго про відключення від електропостачання, а тому працівниками цієї організації здійснено відповідне відключення і припинено постачання електроенергії до спірного житлового будинку. Колишню дружину він не повідомляв про відключення елекропостачання, оскільки вона та його малолітня дочка повинні проживати по місцю реєстрації, а не в будинку, який належить його матері.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засідання пояснила, що з 2016 року проживає з малолітньою дочкою та сином від першого шлюбу в житловому будинку, що знаходиться в АДРЕСА_3 . Раніше, до розлучення, з ними також проживав її колишній чоловік ОСОБА_1 , однак в подальшому він перейшов проживати до своєї матері. Зазначений будинок придатний до проживання, хоча й на нього відсутні правовстановлюючі документи, він є об`єктом спору, який розглядався в судах першої та апеляційної інстанцій, а на даний час справа знаходиться у Верховному Суді. Житловий будинок був збудований в період її шлюбу з ОСОБА_1 на її кошти. Ще під час шлюбу до цього будинку у березні 2009 року було проведено електропостачання, при цьому договір на користування послугами електропостачання оформлено на ім`я ОСОБА_1 . В цьому житловому будинку вона з дочкою та сином від першого шлюбу проживають тривалий час, вважає це своїм житлом, житлом своєї малолітньої дочки, хоча й зареєстровані вони в с. Гута Боровенська. Малолітній дочці створені усі належні умови в цьому будинку для проживання, навчання, умови проживання перевірялися посадовими особами служби у справах дітей та визнані задовільними. 25 травня 2019 року, коли вона знаходилася на роботі, їй повідомили, що на території будинку знаходяться працівники філії обленерго, які відключають будинок від електропостачання. Прибігши до будинку, вона була очевидцем, як працівник електропостачальної організації здійснював відключення електропостачання від будинку та пояснив їй, що відключення відбувається на підставі поданої ОСОБА_1 заяви про розірвання договору на електропостачання. Малолітня дитина була очевидцем цих подій і дуже злякалася, розхвилювалася, плакала та збентежилася тим питанням, як же вони будуть в подальшому проживати у цьому будинку без електроенергії, як будуть варити їсти, як вона буде вчити уроки. Певний час вона не сплачувала за електроенергію, оскільки ОСОБА_1 забирав відповідні рахунки, які приходили на його ім`я, так як саме з ним укладався договір, хоча й під час перебування їх у шлюбі, але потім вона щомісяця платила за послуги електропостачання, ніколи не відмовлялася сплачувати, проте згодом ОСОБА_1 вказав листоноші на те, щоб всі рахунки за користування послугами електроенергії віддавали лише йому. Вважає, що відносно неї та малолітньої дитини ОСОБА_1 вчинено економічне насильство, останній безпричинно раптово, без жодних попереджень, неправомірно подав заяву на відключення будинку від електропостачання, чим заподіяв шкоду не лише їй, а й своїй малолітній дочці ОСОБА_4 , яка сьогодні, як і вона, позбавлена можливості користуватися електроенергією, продовжувати жити у зазначеному будинку, яке є їхнім фактичним місцем проживання.

З пояснень в судовому засіданні свідка ОСОБА_5 вбачається, що 25 травня 2019 року близько 11 год. 30 хв. він разом з іншими працівниками філії обленерго прибув за адресою АДРЕСА_3 в с. Малі Голоби, та ними були виконанні роботи по відключенню цього будинку від електропостачання на підставі заяви, поданої особисто ОСОБА_1 про розірвання договору на електропостачання. Під час здійснення цих робіт підійшла мешканка будинку ОСОБА_2 , остання з`ясовувала чому відключають електропостачання та викликала поліцію.

Як вбачається з копії заяви ОСОБА_1 , адресованої директору Камінь-Каширської філії ПАТ «Волиньобленерго», 23 травня 2019 року ОСОБА_1 звернувся з заявою до елекропостачальної організації про розірвання договору на постачання електричної енергії до будинку по АДРЕСА_3 , і згідно з відміткою на цій заяві, 25 травня 2019 року було виконано відключення.

З рапорту старшого інспектора-чергового ОСОБА_6 від 25 травня 2019 року вбачається, що 25 травня 20119 року об 11 год. 49 хв. надійшло повідомлення до поліції по телефону від ОСОБА_2 про те, що виник конфлікт з працівниками міськсвітла щодо відключення від послуг електропостачання за вказівкою її колишнього чоловіка житлового будинку по АДРЕСА_3 .

Згідно з довідкою Гуто-Боровенської сільської ради від 19 червня 2019 року за № 733, ОСОБА_2 зареєстрована з дітьми в АДРЕСА_2 , а постійно проживає в АДРЕСА_3 .

В судовому засіданні допитаний як свідок ОСОБА_7 - ОСОБА_8 сільський голова ОСОБА_9 пояснив, що колишня дружина ОСОБА_1 ОСОБА_2 разом з дочкою та сином проживають в житловому будинку в АДРЕСА_3 , і цей будинок фактично збудований самовільно, документи на нього відсутні, хоча й присвоєно адресу, з приводу права власності на цей будинок між колишнім подружжям має місце спір.

З пояснень в судовому засіданні свідка ОСОБА_10 вбачається, що як листоноша вона розносила жителям с. Малі Голоби квитанції за електроенергію, квитанції по житловому будинку, де проживали ОСОБА_11 , приходили на ім`я ОСОБА_1 , але не раз ці квитанції брала для оплати потерпіла ОСОБА_2 . Разом з тим квитанцію за травень 2019 року ОСОБА_1 очевидно забрав сам, оскільки саме він в один з днів травня 2019 року, перебуваючи у відділені пошти, запитував її, чи є рахунок на електроенергію.

Свідок ОСОБА_12 пояснив в судовому засіданні про те, що в житловому будинку по АДРЕСА_3 проживає ОСОБА_13 з дітьми. Два роки тому, під час проведення звірки показників електролічильника, він зайшов до будинку в с. Малі Голоби і дав рахунки на оплату ОСОБА_14 , проте згодом ОСОБА_1 сказав щоб їй рахунків не давати, оскільки договір на електропостачання оформлено на нього.

З повідомлення Камінь-Каширської філії ПАТ «Волиньобленерго» від 25 червня 2019 року № 01/1-10-309 вбачається, що житловий будинок по АДРЕСА_3 був підключений до мереж філії на підставі технічних умов № 113 від 02 лютого 2019 року, виданих філією, договору приєднання до електричних мереж філії № 113 12 лютого 2009 року та договору на користування електричною енергією для побутових потреб, укладеного між ОСОБА_1 та електропостачальником № 524-730120 від 06 березня 2009 року.

З копії договору на користування електричною енергією для побутових потреб від 06 березня 2019 року вбачається, що його було укладено між ОСОБА_1 та Камінь-Каширської філії ПАТ «Волиньобленерго» на постачання електричної енергії до об`єкта незавершеного будівництва в с. Малі АДРЕСА_3 .

З пояснень учасників справи та матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є колишнім подружжям, між ними існує спір щодо права власності на житловий будинок, правовстановлюючі документи на який відсутні.

В цьому житловому будинку фактично мешкають потерпіла ОСОБА_2 , її малолітня дочка та син від першого шлюбу, а зареєстровані вони за адресою АДРЕСА_2 .

У відповідності до ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянам України гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією України, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Статтею 3 зазначеного Закону визначено, що місце проживання житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає.

Термін «житло» означає насамперед місце, де особа є «вдома».

Згідно з актом обстеження службою у справах дітей Камінь-Каширської районної державної адміністрації умов проживання від 17 липня 2019 року, малолітній ОСОБА_4 в житловому будинку створені належні умови для проживання та навчання, проте відсутнє електропостачання.

В судовому засіданні представник служби у справах дітей Сидорчук С.С. підтвердив, що умови проживання малолітньої ОСОБА_15 у зазначеному будинку дуже хороші, однак, на жаль, через дії батька, будинок від`єднаний від електропостачання, яке на час попередньої перевірки умов проживання дитини, а всього працівники служби у справах дітей двічі виходи по місцю проживання останньої, було наявне.

За змістом ч. 1 ст. 173-2 КпАП України домашнє насильство - умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь

Пунктом 4 ч. 1 ст. 1 цього Закону визначено що економічне насильство форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Аналізуючи вищезазначені докази в їх сукупності, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КК України, оскільки він умисно, без жодного попередження, не повідомивши енергопостачальну організацію про проживання у будинку колишньої дружини та малолітньої дитини, позбавив можливості останніх користуватися послугами електроенергії по місцю їхнього фактичного проживання, в їхньому житлі.

Доводи ОСОБА_1 про те, що житловий будинок, який відключено від електропостачання, непридатний для проживання, не є власністю колишньої дружини, і остання та малолітня його дочка не мають права в ньому проживати, оскільки зареєстровані за іншою адресою, а також і посилання на те, що він має право на розірвання укладеного договору з енергопостачальною організацією, з огляду на вищезазначені та встановлені в судовому засіданні обставини, не спростовують висновок суду про винуватість його у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КпАП України.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення та особу ОСОБА_1 , який протягом року не притягувався до адміністративної відповідальності, вважаю за достатнє та необхідне застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 173-2 КпАП України, тобто у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» із ОСОБА_1 належить стягнути судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 33, 40-1, ч. 1 ст. 173-2, п. 1 ч. 1 ст. 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Камінь-Каширський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: О. В. Антонюк