КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/566/2019
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 квітня 2019 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Новов С.О., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Десняського районного суду м. Києва від 21 грудня 2018 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Деснянського районного суду м. Києва від 21 грудня 2018 року

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Цією ж постановою суддя стягнув з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 352 (триста п`ятдесят дві) гривні 40 коп.

Як встановлено постановою судді, 04.11.2018 в 17.50 годин ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом - автомобілем Citroen Berlingo д/з НОМЕР_1 по вул. Бальзака, 8-А в м. Києві, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Деснянського районного суду м. Києва від 21 грудня 2018 року у справі № 754/16048/18, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, апелянт вказує на те, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою, ухваленою без всебічного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, з порушенням норм матеріального права та невірним застосуванням норм процесуального права.

Як зазначає апелянт, ним неодноразово зазначалося та було встановлено судом першої інстанції те, що після того, як його зупинили співробітники патрульної поліції та запропонували пройти огляд на встановлення стану сп`яніння, оскільки, як вони повідомили, у них виникли підозри, що в нього є ознаки алкогольного сп`яніння, він погодився, так як алкогольних напоїв не вживав та був впевнений, що результат огляду буде негативним, і так як в даного патруля був відсутній прилад «Драгер», поліцейські викликали інший патруль, але до того, як прибув екіпаж із «Драгером», один із поліцейських декілька разів зателефонував та попросив когось приїхати на місце зупинки, оскільки потрібні були свідки, разом з тим, прибувши на місце зупинки екіпаж, який повинен був привезти прилад «Драгер», дістав з автомобіля вже розпакований прилад «Драгер» в якому вже була встановлена розпакована трубка, в яку йому поліцейські сказали дути, на що він попросив поліцейських при ньому розпакувати запаковану одноразову трубку та встановити прилад «Драгер», так як він не міг бути впевнений чи ніхто не проходив огляд за допомогою даного приладу, і на його здивування, поліцейські відмовилися це робити, а він в свою чергу сказав їм, що не буде дути в трубку, яка вже використовувалась, на що поліцейські сказали йому, що вони не будуть міняти трубку, і що він може відмовитись від проходження огляду за допомогою приладу «Драгер».

Крім того, як вказує апелянт, в цей час на місце його зупинки прибули особи, яких поліцейські представили йому як свідків у присутності яких він має пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», але він був здивований тим, що один із них був одягнений у одяг, який дозволяє ідентифікувати його як співробітника поліції, так як на вказаному одязі були присутні шеврони, і на його зауваження з приводу цього, вказана особа дуже швидко їх зірвала, та у зв`язку з тим, що у нього виник сумнів щодо об`єктивності результатів огляду, який він дав згоду пройти, він відмовився проходити огляд за допомогою приладу «Драгер» у присутності цих свідків.

Апелянт звертає увагу на те, що його відмова від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» стала результатом незаконних дій працівників поліції, оскільки він погодився пройти огляд на стан сп`яніння та мав намір його пройти до того моменту, поки не зрозумів, що поліцейські не мають наміру дотримуватись норм чинного законодавства та переслідують незрозумілу йому мету, і про зазначені обставини він наголошував у судовому засіданні суду першої інстанції, проте, вони судом до уваги взяті не були та не досліджувалися.

Також апелянт зазначає про те, що для забезпечення повного, всебічного і об`єктивного розгляду справи та підтвердження того, що вказані в протоколі як свідки особи є упередженими, а одним з них є поліцейський, у зв`язку з чим не могли бути свідками під час його огляду на стан сп`яніння, ним завчасно було подано через канцелярію суду першої інстанції клопотання про допит у якості свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , проте судом першої інстанції вказане клопотання не розглядалося, чим було грубо порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення та його права, передбачені чинним законодавством.

Зокрема, звертає апелянт увагу і на те, що наявний в справі протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 284486 та копія протоколу про адміністративне правопорушення, яку йому вручили, не є двома примірниками одного і того ж протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки вони відрізняються за змістом, так як у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 284486, який знаходиться в матеріалах справи, в графі «Свідки» зазначено прізвища, ім`я та по батькові свідків та адреси їх проживання. Разом з тим, в копії протоколу, яка була вручена йому, відсутні відомості про адреси проживання вказаних осіб, проте вказані обставини судом першої інстанції до уваги взяті не були та в судовому засіданні не досліджувались.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити; пояснення опитаного в суді апеляційної інстанції свідка ОСОБА_3 ; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, незважаючи на доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку судді щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зокрема, як обґрунтовано зазначається в оскаржуваній постанові, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується не тільки протоколом про адміністративне правопорушення від 04 листопада 2018 року серії БД № 284486, який було складено щодо ОСОБА_1 за відмову від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, а й іншими зібраними по справі матеріалами, а саме: письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у присутності яких водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння; даними відеозапису нагрудної відеокамери інспектора патрульної поліції, на якому зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу «Драгер», а також у закладі охорони здоров`я.

Більш того, з метою перевірки доводів, наведених в апеляційній скарзі ОСОБА_1 щодо залучення як свідка поліцейського або особи, щодо неупередженості якого є сумніви, судом апеляційної інстанції було викликано та опитано свідка ОСОБА_3 , який спростував той факт, що він являється поліцейським або співпрацює з ними під час оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, хоча і носить форму, яка зовні нагадує форму поліцейського, та заявив про те, що є членом громадської організації, яка займається захистом та наданням допомоги громадянам, зокрема у взаємовідносинах з працівниками поліції, про що він повідомив усім присутнім, у тому числі ОСОБА_1 на його запитання.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції не може погодитися з доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо порушення встановленого законом порядку проведення його огляду на стан алкогольного сп`яніння, зокрема із залученням свідків щодо неупередженості яких є сумніви.

При цьому суд апеляційної інстанції враховує і той факт, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не тільки на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків, а й у закладі охорони здоров`я, що спростовує твердження апелянта про те, що він відмовився від проходження відповідного огляду не тому, що не хотів його проходити, а через незаконні дії працівників поліції.

До того ж, як прямо передбачено п. 6 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395, лише у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Що ж стосується інших доводів скарги ОСОБА_1 , у тому числі щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення, який міститься в матеріалах справи та протоколу, копію якого він отримав від поліцейського, то вони також не можуть бути визнані достатніми підставами для скасування оскаржуваної постанови через порушенням судом норм матеріального права та невірним застосуванням норм процесуального права.

У зв`язку з цим, доводи, наведені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не можуть бути визнані такими, що відповідають фактичним обставинам та матеріалам справи, а відтак служити підставами для скасування постанови судді про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

За таких обставин, перевіривши доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції вважає необхідним, за наслідками її розгляду, прийняти рішення, яким залишити вказану апеляційну скаргу без задоволення, а постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 21 грудня 2018 рокупро притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 21 грудня 2018 року, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду

С.О. Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Броновицька О.В.