Справа № 308/5198/19
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

06.08.2019 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Олексика В.В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в :

постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 травня 2019 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, тимчасово не працюючий,

визнаний винним у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення й на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) гривень, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у розмірі 384,20 грн..

Згідно постанови, 30 квітня 2019 року о 04-ій годині по пр. Свободи, 2, у м. Ужгород, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Renault Megane», д. н. з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів), і від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічного засобу «Drager» на місці зупинки та у закладі охорони здоров`я (ЗОНД) відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги, передбачені п. 2. 5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) і скоїв передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова судді є незаконною у зв`язку з невідповідністю викладених у ній висновків фактичним обставинам справи та порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Стверджує, що поліцейським було порушено порядок огляду його на стан сп`яніння, що свідчить про недійсність такого огляду та відповідно про недопустимість протоколу про адміністративне правопорушення як доказу його вини. При цьому, посилається на таке: в протоколі незрозуміло сформульована суть порушення, оскільки не зазначено від якого саме огляду (наркотичного чи алкогольного) він відмовлявся й не зазначено який саме порядок огляду було йому запропоновано; у протоколі не зазначено, що йому пропонувалося пройти огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським, а також те, що він відмовився від проходження такого огляду та огляду в закладі охорони здоров`я; у поясненнях свідків також не зазначено, що він відмовився від проходження огляду із застосуванням спеціальних технічних засобів та у закладі охорони здоров`я. Також зазначає, що матеріали справи не містять доказів відсторонення його від керування транспортним засобом та передачі керування іншій уповноваженій особі, що в свою чергу викликає сумнів у законності дій поліцейського при оформленні матеріалів. Крім того, вказує на те, що в матеріалах справи відсутнє направлення його на проходження огляду на стан сп`яніння, що свідчить про порушення процедури та спростовує факт заявленої поліцейським вимоги пройти такий огляд. Разом із тим, зазначає, що протягом двох годин після складення протоколу, він звернувся до ЗОНД для того, щоб пройти медичне освідчення на стан алкогольного сп`яніння, в результаті чого, в нього не було виявлено ознак алкогольного сп`яніння, що підтверджується відповідним протоколом від 30.04.2019, який не було взято до уваги судом першої інстанції. Крім того, посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно не викликав та не допитав свідків, пояснення яких містяться в матеріалах справи, і при цьому, з наявного у матеріалах справи відеозапису вбачається, що під час складання поліцейським протоколу будь-яких свідків не було. Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Олексика В. В., які підтримали доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка в постанові.

Так, протоколом про адміністративне правопорушення підтверджено, що 30 квітня 2019 року о 04-ій годині по пр. Свободи, 2, у м. Ужгород, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Renault Megane», д. н. з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів), і від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічного засобу «Drager» на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я (ЗОНД) відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги, передбачені п. 2. 5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. З указаного протоколу також убачається, що ОСОБА_1 відмовився від підпису протоколу та отримання його копії на місці його складення, а отримав такий 02.05.2019, що підтвердив своїм підписом (а. с. 1).

З наявних у матеріалах справи письмових пояснень громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , убачається, що вони були свідками відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння (а. с. 2, 3).

З довідки т. в. о. інспектора відділу адміністративної практики УПП в Закарпатській області ДПП Маркулинець Я. Р. убачається, що згідно облікових баз даних Національної автоматизованої інформаційної системи МВС України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримував посвідчення водія відповідної категорії на право керування транспортним засобом серії НОМЕР_2 від 28.03.2006 (а. с. 4).

З рапорту інспектора Юрик М. В. вбачається, що 30.04.2019 під час несення служби екіпажем «Олімп - 106» ( ОСОБА_5 , Юрик М. В. ) у м. Ужгороді по пр. Свободи, 2, було зупинено автомобіль марки «Renault Megane», д. н. з. НОМЕР_1 , за порушення вимог передбачених п. 9.2 «б» ПДР. Під час спілкування у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, у зв`язку з чим, щодо нього було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а вищевказаний транспортний засіб було залишено на місці зупинки без порушень ПДР. Посвідчення водія у ОСОБА_1 не було вилучено, так як останній після пред`явлення його працівникам поліції, забрав і більше не надавав поліцейським (а. с. 5).

Факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я у присутності двох свідків підтверджується й відеозаписом з місця події (а. с. 6)

Вищенаведені докази, які є належними й допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні в ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.5 ПДР та винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що інспектор Юрик М. В . була упереджена при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що в неї були підстави для обмови ОСОБА_1 та фальсифікації протоколу, і що вона зацікавлена у результатах розгляду справи, - у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні які-небудь докази, таких до апеляційної скарги не додано й на такі сторона захисту не посилалася в ході апеляційного розгляду справи.

Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що інспектор Юрик М. В. при виконанні своїх функціональних обов`язків діяла у межах наданих їй повноважень.

Крім того, під час апеляційного розгляду справи апеляційним судом не встановлено й даних про те, що в громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були залучені в якості свідків відмови водія ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння, були підстави для обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, зокрема, у відмові від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, - такі в матеріалах справи також відсутні, до апеляційної скарги таких також не додано й на такі сторона захисту також не посилалася в ході апеляційного розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що поліцейським було порушено порядок огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, що свідчить про недійсність такого огляду та відповідно про недопустимість протоколу про адміністративне правопорушення як доказу його вини, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи й спростовуються наявними в матеріалах справи та вищенаведеними доказами.

Доводи апеляційної скарги про те, що: в протоколі незрозуміло сформульована суть порушення, оскільки не зазначено від якого саме огляду (наркотичного чи алкогольного) ОСОБА_1 відмовлявся й не зазначено який саме порядок огляду було йому запропоновано; у протоколі не зазначено, що йому пропонувалося пройти огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським, а також те, що він відмовився від проходження такого огляду та огляду в закладі охорони здоров`я; у поясненнях свідків також не зазначено, що він відмовився від проходження огляду із застосуванням спеціальних технічних засобів та в закладі охорони здоров`я, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не свідчать про незаконність дій працівників поліції при зупинці транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , та роз`ясненні ОСОБА_1 можливості пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки, так і в закладі охорони здоров`я, або відмовитися від його проходження, а також не впливають на доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог, передбачених п. 2. 5 ПДР. При цьому, апеляційний суд враховує те, що наявним у матеріалах справи відеозаписом з боді-камер поліцейських убачається, що працівники поліції в присутності двох свідків пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або закладі охорони здоров`я, однак, останній відмовився від проходження такого огляду як на місці зупинки, так і в закладі охорони здоров`я.

Із вищенаведених підстав, як такі, що жодним чином не спростовують висновку суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення й не свідчать про незаконність дій поліцейського при оформленні адміністративних матеріалів, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом та передачі керування іншій уповноваженій особі, а також направлення його на проходження огляду на стан сп`яніння. При цьому, апеляційний суд враховує, що наявним у матеріалах справи рапортом інспектора Юрик М. В. підтверджено, що після складення щодо ОСОБА_1 протоколу, транспортний засіб було залишено на місці зупинки без порушень ПДР, а необхідність складення інспектором направлення особи на проходження огляду на стан сп`яніння, при відмові такої особи від проходження огляду, не передбачена жодним нормативно-правовим актом.

При оцінці доводів апеляційної скарги про те, що протягом двох годин після складення протоколу, ОСОБА_1 звернувся до ЗОНД для того, щоб пройти медичне освідчення на стан алкогольного сп`яніння, в результаті чого, в нього не було виявлено ознак алкогольного сп`яніння, що підтверджується відповідним протоколом від 30.04.2019, який не було взято до уваги судом першої інстанції, - апеляційний суд враховує те, що вказаний протокол від 30.04.2019 не спростовує факту вчинення ОСОБА_1 передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, зокрема, відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. При цьому, апеляційний суд враховує те, що пунктом 7 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачено, що поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин із моменту виявлення відповідних підстав, в результаті чого лікарем складається акт медичного огляду та відповідний висновок, у зв`язку із чим, апеляційний суд приходить до висновку, що самостійне звернення ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння, після відмови від пропозиції працівників поліції пройти такий огляд, суперечить вимогам указаного Порядку, у зв`язку з чим, протокол від 30.04.2019, на який посилається ОСОБА_1 як на доказ того, що він не перебував у стані алкогольного сп`яніння, не може бути взятий до уваги.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно не викликав та не допитав свідків, пояснення яких містяться в матеріалах справи, - апеляційний суд вважає такими, що також не свідчать про відсутність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, а доводи апеляційної скарги про те, що з наявного у матеріалах справи відеозапису вбачається, що під час складання поліцейським протоколу будь-яких свідків не було, - апеляційний суд відхиляє як такі, що спростовуються вказаним відеозаписом, з якого чітко вбачається наявність двох свідків при пропонуванні поліцейським пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та відмови ОСОБА_1 від проходження такого огляду.

Тому, доводи апеляційної скарги про незаконність оскаржуваної постанови у зв`язку з невідповідністю викладених у ній висновків фактичним обставинам справи та порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, - апеляційний суд відхиляє як безпідставні, не підтверджені будь-якими доказами, спростовані наведеним вище, а також спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним правопорушення.

На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винним у порушенні вимог, передбачених пунктом 2.5 ПДР та, відповідно, у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено в межах санкції вищевказаної статті, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що стороною захисту не надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та підтверджували наведені в апеляційній скарзі доводи, і будь-яких клопотань, у тому числі й про виклик та допит особи, яка склала щодо нього протокол, чи свідків, не заявлялось.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 травня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан