Єдиний унікальний номер 201/8225/19
Номер провадження 3/201/3654/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2019 року суддя Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська Ополинська І.Г., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Соборного ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, складеного посадовою особою Соборного ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області від 16 липня 2019 року серії АПР 18 № 116597, 16 липня 2019 року близько 15 години 50 хвилин ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: м. Дніпро, вул. Шевченка, буд. 7, у приміщенні Соборного ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області в кабінеті № 306, здійснив злісну непокору законному розпорядженню та вимоги поліцейського, а саме слідчого ОСОБА_2 ., вимогу припинити висловлюватися нецензурною лайкою проігнорував та намагався втекти з кабінету слідчого в момент проведення слідчих дій, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 заперечував обставини викладені в протоколі та пояснив наступне. В провадженні слідчого СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області Мирошниченко Л.В. перебуває кримінальне провадження, в рамках якого він має статус підозрюваного. 16 липня 2019 року він разом із своїм захисником Хейликом В.В. були викликані слідчим для проведення слідчих дій. Перебуваючи в кабінеті слідчого ОСОБА_2 . приблизно о 15 годині 30 хвилин, остання повідомила про зміну раніше повідомленої підозри та надала змінене повідомлення про підозру за ч. 1 ст. 187 КК України. Ознайомившись із зміненим повідомленням про підозру, у тексті він виявив неточності та протиріччя, у тому числі, у своїх анкетних даних, а тому відмовився отримувати таке повідомлення, звернувши увагу слідчого на ці факти. Після чого, слідча намагалася змусити його підписати повідомлення про підозру, але вони із захисником відмовилися. Тоді його захисника змусили покинути приміщення службового кабінету та приміщення поліції, і він залишився із слідчим без захисника. Після чого, слідча ОСОБА_2 знов стала примушувати його поставити підпис у зміненому повідомленні про підозру без присутності захисника, він категорично відмовився підписувати будь-які документи без свого захисника. В службовому кабінеті, окрім слідчої ОСОБА_2 знаходилася ще одна слідча, та у їх присутності працівники поліції нанесли йому тілесні ушкодження. В подальшому, його захисник Хейлик В.В. повернувся до приміщення Соборного відділення поліції із нарядом поліцейських, після чого, він зміг покинути відділення поліції. Наполягав на тому, що не виражався у бік слідчої ОСОБА_2 нецензурною лайкою, як і не проявив ніякої злісної непокори, а лише відмовився підписувати змінене повідомлення про підозру без свого захисника. Додав, що з приводу нанесення йому працівниками поліції тілесних ушкоджень звернувся до медичного закладу, де отримав відповідну медичну довідку про наявність у нього тілесних ушкоджень. Винним себе у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення не визнав, про що зазначив власноруч у складеному відносно нього протоколі. Просив закрити провадження у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення досліджені додані до протоколу про адміністративне правопорушення матеріали, які, на переконання посадової особи, що склала протокол, доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП при обставинах, викладених у протоколі, зокрема, копії рапортів старшого слідчого СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області Дідик А.О., слідчого СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області Мирошниченко Л.В., начальника СКП Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області Кравчука А.В., начальника СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області Захаренко Ю.В.

Інших доказів на підтвердження обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, суду не надано.

Отже, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , вислухавши доводи останнього щодо обставин інкримінованого йому правопорушення, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішенні її в точній відповідності з законом.

Як слідує з ч. 2 ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Вимогами ч. 1 ст. 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Згідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Так, у даному випадку, посадовою особою поліції дії ОСОБА_1 кваліфікуються за ст. 185 КУпАП, тобто як злісна непокора законному розпорядженню або вимоги поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.

Отже, з системного аналізу КУпАП та позиції ВСУ висловленої в узагальненні «Практика розгляду судами справ про адміністративні правопорушення, що посягають на встановлений порядок управління (статті 185 - 185-2 КУпАП», слідує, що дане правопорушення обов`язково передбачає наявність правомірної вимоги поліцейського, саме законної, адже його вимоги та розпорядження - акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений в категоричній формі, - мають бути законодавчо обґрунтовані, зокрема, про перебування його при виконанні службових обов`язків мають свідчити установлена форма одягу, нагрудний знак, а також пред`явлене відповідне посвідчення, у зв`язку із чим, в протоколі про адміністративне правопорушення повинні бути відображені які саме законні вимоги були висунуті поліцейським, дані про те, що він знаходився при виконанні службових обов`язків.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення, у викладі обставин правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 здійснив злісну непокору вимоги слідчої ОСОБА_2 , а саме вимогу припинити висловлюватись нецензурною лайкою проігнорував та намагався втекти з кабінету слідчої в момент проведення слідчих дій.

У той же час, об`єктивних та переконливих доказів того факту, що ОСОБА_1 виражався на адресу слідчої ОСОБА_2 нецензурною лайкою, суду не надано, а відмова ОСОБА_1 , який має статус підозрюваного у кримінальному провадженні, підписувати будь-які процесуальні документи чи приймати участь у проведенні слідчих дій за відсутності свого захисника, у жодному разі не може бути кваліфіковано, як злісна непокора вимоги поліцейського, а навпаки може свідчити про порушення права останнього на захист, адже проведення будь-яких слідчих дій із підозрюваним за відсутністю залученого до участі у кримінальному провадженні захисника є неприпустимим.

Більш того, як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення, письмові пояснення особи, що притягається до відповідальності мають бути додані на окремому аркуші, проте такі пояснення ОСОБА_1 у матеріалах справи відсутні.

Разом із цим, як слідує з рапортів працівників Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, які є ідентичними за своїм змістом, останніми задля фіксування та документування протиправних дій ОСОБА_1 були запрошені поняті з числа осіб, які в той час випадково знаходились у коридорі приміщення відділенні поліції, проте в матеріалах справи відсутні письмові пояснення цих понятих, як і відсутнє їх зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення.

Отже, наведені факти та протиріччя викликають обґрунтовані сумніви в об`єктивності викладу у протоколі обставин правопорушення і не свідчать на користь доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні протиправних дій відносно слідчої ОСОБА_2 .

При цьому, оцінюючи надані суду докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого останньому адміністративного правопорушення, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення та рапорти працівників Соборного ВП ДПВ ГУНП в Дніпропетровській області, приходжу до висновку, що їх не можна уважати належними, допустимими та достатніми доказами винуватості ОСОБА_1 , адже сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, а складені працівниками поліції рапорти, які, з урахуванням наведених вище обставин, та за відсутності інших об`єктивних доказів на підтвердження викладених в них відомостей, не можна вважати переконливими.

Будь-яких інших доказів, які б вказували на вчинення ОСОБА_1 даного адміністративного правопорушення, в ході судового розгляду не надано.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, ураховуючи наведене, вважаю, що в діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності, відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 185 КУпАП, так як вину ОСОБА_1 посадовою особою Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області не доведено поза розумним сумнівом, а обґрунтовано на припущеннях, що є неприйнятним та суперечить, як нормам національного законодавства, так і міжнародного.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, за таких обставин, прихожу до переконання, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247 п. 1, 283, 284 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - закрити, за відсутністю в його діях складу правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя І.Г. Ополинська