Провадження № 3/496/2346/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року м. Біляївка

Суддя Біляївського районного суду Одеської області Трушина О.І., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Одеській області,

про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого ІСРПП Захарівського ВП Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

08.10.2019 року гр-н ОСОБА_1 порушив ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: о 21.55 год. в м. Одеса по вул. Тираспольське шосе, 109-Б, керував автомобілем «Lexus ES350» реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини). Від проходження медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП не визнав. При цьому пояснив, що був зупинений працівниками поліції за нібито поворот без увімкнення світлового покажчика і керування автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння. Разом з тим, алкогольні напої він не вживав, маневр повороту не виконував, тому вважає зупинку безпідставною, з працівниками поліції, які його зупинили, у нього неприязні відносини. Після того, як він вийшов з автомобіля, відчув біль у нозі і в телефонному режимі попросив свого товариша ОСОБА_4 приїхати і сісти за кермо автомобіля. Після того, як приїхав останній, вони поїхали, але знову були зупинені цими ж працівниками поліції. Під час другої зупинки він не керував автомобілем, а тому вважає вимогу пройти медичний огляд на стан сп`яніння безпідставною. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, тому просив провадження по справі закрити.

Допитаний в судовому засіданні інспектор УПП в Одеській області ст. лейтенант Московченко В.В. пояснив, що з ОСОБА_1 неприязних відносин немає та взагалі з останнім не знайомий. Так, 08.10.2019 року під час несення служби на стаціонарному посту поліції № 205 «Два стовпи» о 21.00 год. він прийняв усне звернення від громадянина про те, що на автодорозі М-15 «Одеса-Рені» автомобілем «Lexus ES350» реєстраційний номер НОМЕР_1 , керує водій нібито в стані алкогольного сп`яніння. Близько 21.50 год. ним був помічений зазначений автомобіль, який рухався через стаціонарний пост поліції. Не гаючи часу, він разом с інспектором ОСОБА_5 наздогнали вказаний вище автомобіль на вул. Тираспольське шосе, 109-Б в м. Одеса, який під час здійснення маневру «перестроювання» з однієї смуги руху в іншу порушив неодноразово Правила дорожнього руху України, а саме: не подавав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку, в результаті чого вказаний автомобіль був зупинений. Після зупинки водій автомобіля «Lexus ES350» пред`явив службове посвідчення поліцейського на ім`я ОСОБА_1 і під час розмови з яким відчувався дуже різкий запах алкоголю з ротової порожнини, при цьому вимогу пред`явити свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та посвідчення водія ОСОБА_1 проігнорував. Далі, ОСОБА_1 неодноразово було запропоновано пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння, але останній відмовлявся та сказав, що зараз приїде його тверезий друг і сяде за кермо вищевказаного автомобіля. Після того, як приїхав ОСОБА_4 , він разом с інспектором Мхітаряном А.Е. повідомили ОСОБА_1 про заборону руху до моменту складання протоколу про адміністративне правопорушення, але ОСОБА_1 проігнорував їх вимогу, сказав ОСОБА_4 сісти за кермо і вони почали рух, однак були знову зупинені приблизно через 500 м, були запрошені поняті, які підтвердили відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан сп`яніння.

Допитаний в судовому засіданні інспектор УПП в Одеській області ОСОБА_5 надав суду аналогічні показання.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив, що 08.10.2019 року о 22.00 год. йому зателефонував ОСОБА_1 і попросив приїхати, сісти за кермо його автомобіля «Lexus ES350», так як у нього болить нога. О 22.30 год. він прибув у зазначене ОСОБА_1 місце зупинки, сів за кермо вказаного автомобіля та почав рух, згодом був зупинений працівниками поліції. При цьому вказав, що ОСОБА_1 , який знаходився на пасажирському сидінні, не мав ознак алкогольного сп`яніння.

Свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання неодноразово не з`явилися, хоча були повідомлені належним чином про день, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомили.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у сукупності, приходить до переконання, що в діях водія ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження огляду для встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Згідно диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом положень ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Згідно з вимогами п.п. 6, 7 Розділу 1 Інструкції 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини), а відтак підлягав огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння у відповідності до п.2. Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 р. № 1452/735 (надалі Інструкція) та п.2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМ України № 1103 від 17.12.2008 р. (надалі Порядок).

Медичний огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння правопорушника в порядку, передбаченому Інструкцією, проведений не був у зв`язку з його відмовою від проходження такого огляду у присутності двох свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про що уповноваженою посадовою особою було складено протокол у відповідності до п.8 Порядку.

При цьому ОСОБА_1 в судовому засіданні наполягав на тому, що під час другої зупинки транспортного засобу він за кермом автомобіля не перебував, тому вимога пройти медичний огляд на стан сп`яніння є незаконною, а за його відмову як пасажира пройти медичний огляд відповідальність не настає.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпції.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

Всупереч доводів ОСОБА_1 , його вина у вчиненні вказаного правопорушення повністю доказана матеріалами адміністративної справи, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 160790 від 09.10.2019 року, яким зафіксоване місце, час вчинення та суть адміністративного правопорушення, доданими і дослідженими до нього матеріалами, письмовими поясненнями ОСОБА_1 , який вказав, що відмовляється від проходження медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, так як не вживав алкогольні напої;

- показаннями допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , показання яких викладені вище;

- письмовим поясненням ОСОБА_4 , який вказав, що співробітники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які вказали, що ОСОБА_1 в їх присутності відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння;

- відеозаписом, зафіксованим з місця події;

- висновком службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни інспектором СРПП № 3 Захарівського ВП Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області капітаном поліції ОСОБА_1 від 02.12.2019 року, затвердженим начальником ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 з якого вбачається, що відомості, які стали підставою для призначення службового розслідування, визнані такими, що знайшли своє підтвердження (зокрема перебування ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, відмови від проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння та пред`явлення для перевірки посвідчення водія та інше), за скоєння якого вирішено ОСОБА_1 звільнити зі служби в поліції.

Між тим, твердження ОСОБА_1 спростовуються долученим до матеріалів справи відеозаписом обставин подій, з якого вбачається, що після роз`яснень інспектором поліції причин зупинки автомобіля, в процесі спілкування від ОСОБА_1 відчувався різкий запах алкоголю, що стало приводом та підставою для проходження огляду на стан сп`яніння.

Крім того, зафіксовано і те, що ОСОБА_1 неодноразово запитував у інспекторів причину його зупинки, на що інспектор відповідав, що причина зупинки полягає в тому, що ОСОБА_1 не увімкнув покажчик повороту перед здійсненням маневру. До того ж, тривалий час ОСОБА_1 обговорював з інспекторами питання стосовно того, чи вмикав він покажчик повороту перед здійсненням маневру, а також наполягав на тому, щоб алкотест Драгер пройшов його друг ОСОБА_4 замість нього.

Також відеозаписом підтверджуються факт пропозиції до ОСОБА_1 з боку інспекторів пройти огляд на стан сп`яніння, факт його відмови і факт вживання алкогольного напою.

Крім того, ту обставину, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, він підтвердив в судовому засіданні. Але суд не приймає до уваги його доводи в тій частині, що він не підлягав огляду, оскільки за кермом не перебував, так як з відеозапису вбачається, що під час першої зупинки з-за керма автомобіля вийшов саме ОСОБА_1 .

Також суд не приймає до уваги доводи ОСОБА_1 в тій частині, що під час повторного руху автомобіля, він міг вжити алкогольні напої в якості пасажира автомобіля «Lexus ES350» реєстраційний номер НОМЕР_1 , оскільки по-перше інспектори ОСОБА_6 і ОСОБА_5 попередили його про заборону руху, по-друге чинним законодавством передбачена відповідальність за вживання водієм транспортного засобу алкоголю після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду (ч. 4 ст. 130 КУпАП).

Суд критично ставиться до тверджень ОСОБА_1 стосовно того, що письмові пояснення свідків не можна брати до уваги в якості доказів вини, оскільки вони викликають об`єктивний сумнів щодо свого змісту.

Разом з цим, пояснення свідків узгоджуються з протоколом про адміністративне правопорушення, відеозаписом, долученим до матеріалів справи, а твердження ОСОБА_1 в цій частині є надуманими та безпідставними.

Крім того, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення свідків та відеозапис, не містять істотних розбіжностей, а підтверджують фактичні обставини справи, а тому доводи ОСОБА_1 про наявність двох виправлень у протоколі суд до уваги не приймає, оскільки зазначені виправлення є суто формальними і підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, зокрема рапортом Московченко В.В. у якому зазначив, що ним було допущено описку у даті у зв`язку із втомою та часом зупинки автомобіля, і слід вважати вірною дату, на яку ним здійснено виправлення.

Згідно з ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Згідно положень ст. 23 КУпАП адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Дії ОСОБА_1 кваліфікую за ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду для встановлення стану наркотичного сп`яніння.

При визначенні виду і міри адміністративного стягнення ОСОБА_1 приймаю до уваги: характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого, фактичні обставини справи; особу порушника, і вважаю, що адміністративне стягнення повинно бути накладене на нього у виді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Крім того, суд, при накладанні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 враховує, що він вчинив грубе правопорушення, яке виразилося в керуванні транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, що знижують увагу, швидкість реакції, яке могло потягнути за собою тяжкі наслідки.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За таких обставин, суд вважає за доцільне стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 384,20 гривень.

Керуючись ст. ст. 23, 40-1, 130, 268, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Громадянина ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддати адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян на користь держави, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384,20 грн.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду, через Біляївський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.І. Трушина

Строк пред`явлення постанови до виконання

згідно Закону України "Про виконавче провадження"

Постанова набрала законної сили

"___" ____________ 2019 року.