Провадження № 3/161/4949/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2019 року суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Кирилюк В.Ф. , розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , -

- за ст.130 ч.2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , 12.11.2019 року, о 13 год. 15 хв., в м. Луцьку по вул. Цукрова, керував транспортним засобом автомобілем марки «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 , із ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю із порожнини рота, нестійка хода, поведінка, що не відповідає обстановці, однак від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги передбачені п.2.5 ПДР України.

На розгляд справи про адміністративне правопорушення до суду ОСОБА_1 не з`явився двічі, хоча про дату, час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

Враховуючи що чинним КУпАП не передбачено обов`язкової участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП, суддя приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 .

При прийнятті такого процесуального рішення суддя враховує, що ОСОБА_1 , неодноразово викликався у суд та був повідомлений про провадження, однак за цей час не скористався своїм правом на подання пояснень (усних чи письмових) щодо правопорушення, яке йому інкримінується складеним протоколом. Суддя приходить до висновку, що процесуальні дії ОСОБА_1 спрямовані на затягування розгляду справи з метою ухилення від встановленої адміністративної відповідальності у зв`язку із спливом строків визначених ст.38 КУпАП.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобовязана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №365405 від 12.11.2019 року, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, поясненнями свідків та іншими матеріалами справи.

Постановою Луцького міськрайонного суду від 19.06.2019 року ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ст.ст. 122-2, 124, 130 ч.1 КУпАП.

Таким чином, своїми діями, направленими на відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, вчиненому повторно протягом року, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України", ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права. У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

При накладенні стягнення, суддею враховується характер вчиненого правопорушення, яке відноситься до правопорушень на транспорті, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан.

Обставин що обтяжують чи пом`якшують відповідальність суддя по справі не вбачає.

Враховуючи всі обставини справи про адміністративне правопорушення, особу правопорушника, суддя дійшов висновку, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

На підставі ст. 40-1 КУпАП, п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з правопорушника слід також стягнути судовий збір у сумі 384,20 грн. Відомостей про наявність у правопорушника пільг про сплаті судового збору, які передбачені п.п. 8, 9, 10 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», матеріали справи не містять.

Керуючись ст.ст. 40-1, 130, 283, 284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, наклавши адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 384,20 грн. (триста вісімдесят чотири грн.. 20 коп.).

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.Ф. Кирилюк