Справа № 525/736/19
Провадження №3/525/345/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.08.2019 року Суддя Великобагачанського районного суду Полтавської області Хоролець В.В., при секретарі Гавриш О.В., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка Полтавської області матеріали, які надійшли з Великобагачанського ВП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

жителя села АДРЕСА_1 , не працюючого, учасника АТО, ідентифікаційний номер суду не відомий,

на протязі року до адміністративної

відповідальності не притягувався

за ч.1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

До Великобагачанського районного суду Полтавської області надійшла адміністративна справа відносно громадянина ОСОБА_1 про вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 серія БД №349227 від 16.05.2019 року, складеного поліцейським СРПП Великобагачанського ВП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області вбачається, що 16.05.2019 року о 18 год. 45 хв. в селі Білоцерківка Великобагачанського району Полтавської області по вулиці Першотравнева водій ОСОБА_1 керував мопедом Вайпер, Ф-90 без д.н.з. в стані алкогольного сп`яніння; огляд на стан сп`яніння проводився із застосування приладу «Драгер» в присутності двох свідків, чим допустив порушення п.2.9 а ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1). Дії громадянина ОСОБА_1 уповноваженим інспектором поліції кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП.

В судових засіданнях особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП за обставин, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не визнав у повному обсязі і суду пояснив, що цього вечора він був на роботі і в обідній час випив пива, а у вечірній час його хрещеник неповнолітній ОСОБА_2 попросився покататися на мопеді, він погодився, ОСОБА_2 сів за кермо мопеда, а він позаду і вони їхали по вулиці села Білоцерківка, однак були зупинені нарядом патрульної поліції. Вказав, що на місці події він злякався, що його неповнолітнього похресника притягнуть до відповідальності, оскільки він керував мопедом без посвідчення водія і тому на місці визнавав, що нібито він був за кермом мопеда. Також вказав, що під час руху він не тримався за кермо мопеда, ним керував неповнолітній ОСОБА_2

Суддя, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , показання свідка ОСОБА_3 , вивчивши та детально проаналізувавши матеріали даної адміністративної справи на засадах змагальності і диспозитивності, неодноразово переглянувши наявний в матеріалах справи відеозапис руху мопеда (відеозапис долучений до протоколу уповноваженим інспектором поліції) та давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серія БД №349227 від 16.05.2019 року, що складений відносно громадянина ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не доведені «поза розумним сумнівом» особою, яка ініціювала процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності належними доказами, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що 16 травня 2019 року поліцейським СРПП Великобагачанського ВП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області Єланським О.А. відносно громадянина ОСОБА_1 було складено протокол про вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1).

Посадовою особою поліцейським СРПП Великобагачанського ВП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області (ініціатором процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності в розумінні ст.254 КУпАП) у протоколі серія БД №349227 від 16.05.2019 року відносно ОСОБА_1 зазначено, що 16.05.2019 року о 18 год. 45 хв. в селі Білоцерківка Великобагачанського району Полтавської області по вулиці Першотравнева водій ОСОБА_1 керував мопедом Вайпер, Ф-90 без д.н.з. в стані алкогольного сп`яніння; огляд на стан сп`яніння проводився із застосування приладу «Драгер» в присутності двох свідків, чим допустив порушення п.2.9 а ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1). Дії громадянина ОСОБА_1 уповноваженим інспектором поліції кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП.

Як зазначив суд апеляційної інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення №367/7821/17, протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, а й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч.2 ст.61 Конституції України).

Системний аналіз та юридичний зміст положень ч.2 ст.61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, наприклад, наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м`якого покарання, умовного засудження, відстрочки виконання вироку, давністю притягнення до кримінальної відповідальності та звільнення від неї тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.

Відповідно до принципу 6 Рекомендації № R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами: 1) особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться у вину; 2) вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані; 3) вона або її представник інформується стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї; 4) вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію; 5) адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується.

У відповідності до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 278 КУпАП визначає умови підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення. Згідно даної норми, орган, (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду, чи витребувано необхідні додаткові матеріали, чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Стаття 280 КУпАП визначає обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Так, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 1.10. Правил дорожнього руху визначено, що водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Згідно п.2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (із змінами), водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення, зокрема, стану алкогольного сп`яніння. Також, пункт 2.9а ПДР України прямо та категорично забороняє керування транспортними засобами в стані, зокрема, алкогольного сп`яніння.

Спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року №1452/735, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за №1413/27858 затверджено Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Згідно п.2 цієї Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є, зокрема, запах алкоголю з порожнини рота та порушення мови (п.2 цієї Інструкції). Отже, виходячи з викладеного, саме відповідний поліцейський уповноваженого підрозділу Національної поліції, зокрема, і при зупинці транспортного засобу та в ході спілкування з водієм конкретного транспортного засобу, мав підстави вважати, що особа (водій) за певними вказаними в п.3 Інструкції ознаками перебуває у стані сп`яніння.

Відповідно до п.6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляд на стан сп`яніння проводиться як поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, так і лікарем закладу охорони здоров`я. Тобто, аналіз положень п.6 Інструкції містить можливість альтернативності огляду водія на стан сп`яніння і не визначає імперативність чи послідовність такого огляду, як наприклад, положення п.8 Інструкції, що лише у випадку ДТП регламентує обов`язковість проведення огляду на стан сп`яніння лише у закладі охорони здоров`я.

Диспозиція частини першої статті 130 КУпАП встановлює юридичну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння та за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого сп`яніння.

Стаття 251 КУпАП визначає поняття та джерела доказів у справі про адміністративне правопорушення. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, в т.ч. тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 вказала про те, що того дня у вечірній час вона йшла вулицею села Білоцерківка Великобагачанського району Полтавської області і бачила, як на мопеді за кермом їхав неповнолітній ОСОБА_2 , а ОСОБА_1 сидів позаду нього в якості пасажира і не тримався за кермо мопеда та бачила, як їх зупинили працівники патрульної поліції. Після зупинення ОСОБА_1 встав з мопеда і пішов до поліцейських.

В судове засідання 12.08.2019 року не з`явився для допиту в якості свідка інспектор поліції ОСОБА_4 .

До матеріалів справи уповноваженим інспектором поліції додано диск з відеозаписом (такий напис мається за конверті, в якому знаходиться диск) (а.с.9) і суд в судових засіданнях, в т.ч. і з участю свідка ОСОБА_3 переглядав наявний на ньому відеозапис. В ході перегляду наявного відеозапису вбачається, що вулицею села Білоцерківка рухається патрульний автомобіль поліції, в районі одного з перехресть з правої сторони видно, що рухається з незначною швидкістю мопед, за кермом якого перебуває молода особа чоловічої статі, а позаду сидить громадянин ОСОБА_1 і тримається за задню частину мопеда. Після цього даний мопед було зупинено працівниками поліції і лише при зупиненні пасажир ОСОБА_1 взявся за кермо даного мопеда. Також на відеозаписі видно, що вулицею с. Білоцерківка рухаються ряд пішоходів, серед яких свідок ОСОБА_3 впізнала себе, відповідно, вона рухалася неподалік місця зупинення мопеду працівниками поліції і об`єктивно могла бачити рух вищевказаного мопеду та те, хто саме здійснював керування цим транспортним засобом. Отже, з переглянутого відеозапису чітко вбачається, що в поле зору реєстратора патрульного автомобіля потрапив момент, коли об`єктивно вбачається, що за кермом мопеду знаходилася інша особа, не ОСОБА_1 , який сидів позаду і не тримався за кермо мопеду під час його руху. Тобто, в розумінні п.1.10 ПДР України ОСОБА_1 не був водієм відповідного транспортного засобу.

Згідно ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Так, у Рішенні «Руїз Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року Європейський Суд з прав людини нагадав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються; межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи.

Суд при оцінці наявних у справі доказів (в своїй основі це письмові пояснення осіб та показання, які надали потерпіла та свідки в судовому засіданні) враховує висновки, які викладені у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року та у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) про те, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом»; таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Отже, враховуючи сукупність вищевикладених обставин та висновків, з огляду на імперативні положення ч.2 ст.61 та ч.3 ст.62 Конституції України, норми ст.ст.245,251,278,280 КУпАП, об`єктивні докази, які б достеменно та «поза розумним сумнівом» свідчили про вчинене (за обставин, які вказані у протоколі про адміністративне правопорушення від 16.05.2019 року - як акті обвинувачення у вчиненні правопорушення) особою, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 правопорушення, в матеріалах справи відсутні і особою, яка ініціювала його процедуру притягнення до адміністративної відповідальності не доведені.

У відповідності до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Отже, виходячи з сукупності досліджених матеріалів справи та сукупності наданих сторонами доказів, виходячи з приписів статті 254 КУпАП та те, що про те, що початок ініціювання процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності, яка виражається у формі складення щодо особи відповідного протоколу повинен ґрунтуватися на наявних на час складання протоколу доказах, які підлягають перевірці в ході судового розгляду справи в ході процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності (яка повинна бути справедливою з точки зору Рекомендації № R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року), а також оцінивши докази з позиції імперативних норм ст.ст.61,62 Конституції України та положень ст.ст.245,251,252 КУпАП, з урахуванням наявного відеозапису, суд приходить до висновку, що в даний час не доведено належними доказами, які оцінюються судом з урахуванням принципу «поза розумним сумнівом» наявність в діях гр. ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП виключно за обставин, що буквально викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серія БД №349227 від 16.05.2019 року (який по суті є актом обвинувачення особи у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення), оскільки останній не був водієм відповідного транспортного засобу в розумінні п.1.10 ПДР України і можливість здобуття таких доказів на даний час вичерпана.

Письмові матеріали, які містяться на аркушах 2,3,4-5 даної адміністративної справи підтверджують факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, однак, з огляду на наявний відеозапис, не підтверджують те, що саме ОСОБА_1 був водієм конкретного транспортного засобу згідно п.1.10 ПДР України.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочатим, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Тобто, за сукупності вищевикладених та встановлених обставин у їх взаємозв`язку, суд змушений дійти до висновку, що розпочате адміністративне провадження відносно громадянина ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП належить закрити в зв`язку з відсутністю складу вищевказаного адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ч.2 ст.61, ч.3 ст.62 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», п.1 ст.247, ст.ст.7,251,252,280,283,284,289,294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Провадження в адміністративній справі №525/736/19 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП - закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Полтавського апеляційного суду через Великобагачанський районний суд.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Великобагачанського

районного суду В.В.Хоролець