Провадження № 3/643/4673/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2019 м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Афанасьєв В.О., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з УПП у Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

14.10.2019 о 17 год. 56 хв. в м. Харків по вул. Валентинівській, 62, водій ОСОБА_1 , керував автомобілем Daewoo Lanos TF696, н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: а саме дуже звужені зіниці, які не реагують на світло, сповільнена рухливість ходи, сповільнена мова. Від проходження на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі КНП ХОР «ОНД» у присутності двох свідків відмовився. Зазначеними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не визнав та пояснив, що 14.10.2019 о 18-годині їхав з сином та зі своїм знайомим дорозі по вул. Валентинівській, який попросив підвезти ще двох хлопців в сторону вул. Героїв Праці. У нього заболів живіт, тому він попросив друга сісти за кермо. Друг сів за кермо, після чого звернули на ґрунтову дорогу та зупинились. ОСОБА_1 вийшов «по справам». Потім під`їхали працівники поліції та почали знімати на камеру. Питали, що вони робили біля дач. Також поліцейський не роз`яснив йому положення ст. 130 КУпАП, сказав, що протягом двох годин ОСОБА_1 має зробити доказ на відсутність стану наркотичного сп`яніння. Поліцейський склав протокол, який він підписав, але від проходження медичного огляду відмовився. Після чого ОСОБА_1 забрав сина та поїхав самостійно проходити огляд на стан наркотичного сп`яніння. У лікарні зробили експрес-тест на наявність наркотичного сп`яніння.

В судовому засіданні ОСОБА_1 надав консультативний висновок спеціаліста КЗОЗ «Харківської міської поліклініки № 3», який долучено до матеріалів справи. Відповідно до вищезазначеного консультативного висновку спеціаліста, за результатами експрес-тесту від 14 жовтня 2019 року, зробленого о 19 годині 40 хвилин, ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння не перебуває.

До початку судового засідання від ОСОБА_1 також надійшли заперечення на документ з назвою «Пояснення», відповідно до яких вважає, що вони не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки відсутні дані обізнаності цих осіб з порядком направлення та проходження такого огляду, не наводяться опису наявності у особи конкретних ознак сп`яніння, для того, щоб судом могла бути використана їх правова оцінка обставин справи на предмет правомірності направлення на огляд і відмови особи пройти такий огляд на сп`яніння, а саме «у встановленому законом порядку». Також звертає увагу на таку обставину, що в цих поясненнях опитані особи не зазначають, що ОСОБА_1 взагалі мав які-небудь конкретні ознаки сп`яніння, не описують їх взагалі та не вказують чи він керував при цьому автомобілем. Також відсутня у поясненнях і інформація, чи взагалі пропонувалось пройти огляд на місці, чи мала місце відмова від проходження такого огляду на місці або чи мала місце незгода з результатами огляду.

До початку судового засідання ОСОБА_1 надані заперечення на документ з назвою «Рапорт», відповідно до яких він вважає, що рапорт не є самостійним доказом у справі та не може свідчити про наявність ознак адміністративного правопорушення, з огляду на положення ст. 251 КУпАП, оскільки він є внутрішнім документом, на кшталт звіту, складається з ціллю інформування вищестоячого працівника поліції нижестоячим і за формою носить інформативний характер повторюючи зміст раніше складених документів чи вчинених дій.

Дослідивши матеріали справи суд вважає вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП повністю доказаною з наступних підстав.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами (ст. 251 КУпАП України).

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням , що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від 14.10.2019, а також відеозаписом подій, що мали місце 14.10.2019, що зафіксований на відео-диску, рапортом працівника поліції, який у сукупності з іншими доказами є належним та допустимим.

В судовому засіданні були досліджені матеріали справи та запис з нагрудних камер поліцейських, який відображений на відеодиску який міститься у матеріалах справи та встановлено, що дійсно ОСОБА_1 , на багаточисельні вимоги працівників поліції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння та прослідувати у медичний заклад для проходження такого огляду, відмовився.

Суд вважає, що консультативний висновок спеціаліста КЗОЗ «Харківської міської поліклініки № 3» не може бути визнаний належним та допустимим доказом у справі, оскільки відповідно до відповіді на запит суду КНП «Міська поліклініка № 3» Харківської міської ради від 10.12.2019, яка міститься в матеріалах справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за медичною допомогою до поліклініки не звертався, дана адреса не входить до дислокації поліклініки. Медичний огляд на стан сп`яніння поліклініка не проводить, так як ліцензію на право надавати висновки має КНП «Обласний наркологічний диспансер» ХМР. Таким чином встановлено, що КЗОЗ «Харківська міська поліклініка» не тільки не проводила огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння, але й не могла проводити, оскільки не має відповідної ліцензії для проведення відповідного огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Факт керування ОСОБА_1 автомобілем Daewoo Lanos TF696, н.з. НОМЕР_1 також підтверджується відеозаписом подій що мали місце 14.10.2019 , під час яких він знаходиться за кермом автомобіля і намагається рухатися далі, чому заважають працівники поліції, сам же ОСОБА_1 не заперечував факт керування ним автомобілем, казав, що йому необхідно їхати за дружиною та пропонував працівникам поліції «порішати» ситуацію що виникла.

Що стосується пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які засвідчили відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, суд вважає цей доказ належним та допустимим, оскільки свідки посвідчували саме відмову водія від проходження відповідного медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, а не засвідчували ознаки стану такого сп`яніння, при цьому на відеозапису зафіксована присутність вказаних свідків при відмові ОСОБА_1 від проходження огляду.

Згідно ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України»,ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що сформульовані у п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»), «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

У судовому засіданні знайшло підтвердження те, що ОСОБА_1 було вчинено вказане адміністративне правопорушення, він винен у його вчиненні, у зв`язку із чим підлягає адміністративній відповідальності.

Особою, що склала протокол про адміністративне правопорушення дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він, будучі особою, яка керує транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 не вбачається.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , який не працює, протягом року до адміністративної відповідальності не притягувався, вважаю за необхідне піддати його адміністративному стягненню у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Згідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.36, 40-1,130, 268, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення України, ЗУ «Про судовий збір»,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200,00 грн. (десять тисяч двісті гривень, 00 копійок), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

На підставі частини другої статті 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу протягом 15 днів, з метою примусового виконання цієї постанови, органами державної виконавчої служби стягнути з правопорушника подвійний розмір штрафу в сумі 20400,00грн. (двадцять тисяч чотириста гривень, 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 384,20 грн. (триста вісімдесят чотири гривні 20 копійок).

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова в порядку, визначеному ст. 294 КУпАП

Суддя В.О. Афанасьєв