Провадження № 33/801/958/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Чернюк І. В.
Доповідач: Войтко Ю. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2019 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Войтко Ю.Б.,

розглянувши апеляційну скаргу захисника Бобошина А.С., подану від імені ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 07.11.2019 у справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, жительки АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 07.11.2019 визнано ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.

Відповідно до обставин, встановлених судовим рішенням, 06.09.2019 року, о 05 год. 25 хв. в м. Вінниця по вул. Брацлавська, 70, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом ВАЗ 2105, д.н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у медичному закладі КП «ВОНД «Соціотерапія», висновок №2384. Тобто, своїми діями водій ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.9 (а) ПДР та вчинила правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 11.11.2019 виправлено описку в постанові Вінницького міського суду Вінницької області від 07.11.2019 у справі № 127/25328/19, зазначивши у вступній частині постанови прізвище правопорушника ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі захисник Бабошин А.С. ставить питання про скасування постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 07.11.2019 по справі № 127/25328/19 та закрити провадження у справі за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення.

Вказує на те, що суд першої інстанції знехтував своїм обов`язком, закріпленим у ст. 7 КУпАП здійснювати провадження в справах про адміністративне правопорушення на основі суворого додержання законності та проігнорував зазначені в ст. 245 КУпАП завдання, серед яких є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Апеляційна скарга мотивована тим, що протокол про адміністративне правопорушення є таким, що не відповідає вимогам законодавства, оскільки він був складений 06.09.2019 року о 06 год. 20 хв., а висновок КЗ «ВОНД» «Соціотерапія» № 2384 від 06.09.2019 складений о 06 год. 20 хв., тобто одночасно, що є грубим порушенням та свідчить про зацікавленість працівників поліції у складанні даного протоколу про адміністративне правопорушення. Факт зацікавленості може бути пов`язаний із тим, що водій ОСОБА_1 першочергово проходила освідування на факт перебування в стані алкогольного сп`яніння безпосередньо на місці зупинки. Однак прилади, які їй були надані для цього, перебували в несправному стані, що і стало підставою для звернення до КЗ «ВОНД» «Соціотерапія». Зокрема і саме освідування проходило без участі свідків, що є грубим порушенням Наказу № 1452/735 від 09.11.2015 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». В протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 інспектором не зазначено ознак алкогольного сп`яніння. З матеріалів відео вбачається, що водій ОСОБА_1 поводила себе адекватно, на запитання інспектора відповідала чітко та розбірливо. Під час освідування на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу ознак сп`яніння виявлено не було, а отже підстав для направлення водія на проходження освідування в медичний захід були відсутні. Показники проміле були виявлені не в крові, а безпосередньо на видосі. Суд першої інстанції не дочекався відповіді на адвокатській запит до КП «Вінницькій обласний наркологічний диспансер» в якому ставилось питання про те, чи проходив і коли саме проходив відповідну перевірку Алкотест 6820.

В судовому засіданні ОСОБА_1 суду пояснила, що вона з родичами була в гостях і трохи засидилися, у зв`язку з чим у неї з іншими виник невеликий конфлікт. Вона сіла за кермо, оскільки має права, і поїхали додому. Несподівано позаду включилися поліцейські вогні і їх зупинила патрульна машина. Вона не зрозуміла що сталося, бо рухалася не на великій швидкості. Їй повідомили, що не горить габарит, що виявилося дійсним. Вона показала всі необхідні документи, питали про анкетні данні, але працівник поліції почав викликати інших поліцейських, що її налякало, оскільки вважала, що це не велике порушення. Поліцейський сказав, що викликає не до неї, запропонував дути в трубку, на що вона погодилася. В трубку дула багато разів, але щось там, як їй зрозуміло, не показувало. З часом їй вже зовсім стало погано, не вистачало повітря, піднявся тиск. Тоді поліцейські сказали, щоб вона не сідала в свою машину, а поїдуть на їх машині. Поїхали в лікарню, де їй знов дали дути в трубку два рази, але там все вийшло одразу. Дали підписати документи і поліцейський сказав щоб вона комусь подзвонила, хто має водійські права, і вона подзвонила сину.

На запитання суду відповіла, що вона не є власником автомобіля «ВАЗ 2105», але має права, оскільки без автомобіля не може пересуватися. Пояснила, що вона інвалід ІІІ групи, оскільки має хвороби серця. Чому працівники поліції вирішили що вона у стані алкогольного сп`яніння не знає, але думає що у зв`язку з тим, що вона пересувалася тримаючись за автомобіль, проте не може пересуватися без милиць або палички, яку залишила в машині. У неї швидко піднімається тиск, а тому ОСОБА_1 возить з собою пів сумки різних ліків від тиску і серця, які прописали лікарі чи вона купила сама. Оскільки вона дуже перехвилювалася, після огляду на стан сп`яніння їй вже дуже стало погано. При цьому зазначила, що оскільки води запити таблетки не було, вона відкривала флакони з ліками і прямо з них пила ліки. В лікарні прилад одразу показав результат, але який точно не знає.

Захисник просив приєднати до матеріалів справи виписку з медичної карти ОСОБА_1 про те, що вона є інвалідом ІІІ групи загального захворювання, з вказівкою на діагнози та ліки, які вона постійно приймає. Зазначив, що в КП «Вінницькій обласний наркологічний диспансер «Соціотерапія» йому повідомили, що надати інформацію про вплив медичних препаратів на показники технічного засобу «Алкотест» не можуть, у них немає такого обладнання, немає його і у Вінниці.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, доводи апеляції, пояснення ОСОБА_1 та її захисника, запис з нагрудної відеокамери поліцейського приходжу до висновку, що апеляція підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно з положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожному гарантується право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За змістом ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності, а положеннями ст. 245 цього ж Кодексу визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Окрім того, згідно ст. 278 КУпАП, при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд, в тому числі, перевіряє правильність складання протоколу інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, належно з`ясовує обставини справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст.ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частина 2 ст. 251 КУпАП встановлює, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

За правилами частин 1 і 2 статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція).

Так, відповідно до п. 2 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пунктом 6 розділу І Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з п. 4 розділу І Інструкції є наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота), а саме: звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я (пункт 6). У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (пункт 8).

Отже, повертаючись до обставин даної справи, суд звертає увагу на те, що працівниками поліції проводився огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції на місці зупинки транспортного засобу, що підтверджується поясненнями ОСОБА_1 та відеозаписом з нагрудної камери поліцейського. Проте результати такого огляду не зазначені в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2) «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Не зазначено, чому ОСОБА_1 була направлена поліцейським для проведення огляду до закладу охорони здоров`я, а також не зазначені свідки, які були присутні при проведенні такого огляду, що відповідає положенням ст. 266 КУпАП та Інструкції. В протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені ознаки алкогольного сп`яніння.

В такій ситуації протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належними доказами по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Наведені факти у відповідності до статті 62 Конституції України повинні тлумачитись судом на користь ОСОБА_1 і вони не дають змоги суду однозначно оцінити дії останньої, як такі, що містять склад адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Обов`язково слід наголосити, що процедура розгляду справ про адміністративні правопорушення не передбачає участі при судовому розгляді сторони обвинувачення, що може призвести до змішування ролі обвинувача і судді і тим самим дати підстави для законних сумнівів неупередженості суду, порушити принцип змагальності (див. наприклад пункти 75-79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Карелін проти Росії», пункт 54 справи «Озеров проти Росії», пункти 44-45 справи «Кривошапкін проти Росії»).

У зв`язку із чим суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ.

Відповідно до положень статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Даючи оцінку вищевказаним доказам як окремо, так і в їх сукупності, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова скасуванню з винесенням нової постанови, якою закрити провадження в зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 283, 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 07.11.2019 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП скасувати та провадження у справі закрити.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду Ю. Б. Войтко