ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд

у складі: головуючої судді Фаріонової О.М.

за участю секретаря Тимошенка О.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 листопада 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Малосолоне, Вознесенського району, Миколаївської області, не працює, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

- визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 173-4 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Згідно постанови судді, 18 вересня 2019 року на протязі дня неповнолітні учні 5 класу Вознесенської ЗОШ ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на території Вознесенської ЗОШ вчиняли «Булінг», тобто дії психологічного та фізичного насильства відносно учня 5 класу малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме: із пластикових фрагментів розібраних письмових ручок в виді трубок, плювали на нього паперовими кульками, спричиняли удари руками, стискали за шию. Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 173-4 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Апелянт вважає, що суддею під час розгляду справи допущено ряд істотних порушень, що призвело до постановлення необґрунтованого та незаконного рішення.

Зазначила, що суддею зокрема не враховано, що не будь-яка сварка між дітьми вважається булінгом, і те, що булінг має ряд обов`язкових специфічних ознак, при наявності яких, дії особи можуть бути кваліфіковані як булінг.

Вважає, що судом безпідставно не взято до уваги її доводи про відсутність у дітей мети булінгу, фрагментарність (поодинокість) події, відсутність конфліктів між цими учнями напередодні, що на думку апелянта має істотне значення для справи.

Стверджує, що з оскаржуваної постанови вбачається, що малолітні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 протягом дня 18.09.2019 р. вчиняли булінг відносно малолітнього ОСОБА_4 . Хоча із постанови про закриття кримінального провадження, що міститься в матеріалах справи вбачається, що сварка між дітьми сталася на занятті з праці, і аж ніяк не тривала впродовж усього дня, як зазначено у постанові. Тому вважає, що у її діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 до апеляційного суду не з`явилась, в апеляційній скарзі просила розглядати справу без її участі. ОСОБА_1 про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином. Також до апеляційного суду надійшла заява від потерпілого ОСОБА_4 , який просив справу розглядати без його участі. Їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказаних вимог закону суддя не дотримався.

Обґрунтовуючи свої висновки, суддя зазначив, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 номер 155560 від 05.11.2019 р. (а.с. 1); постановою від 23.10.2019 р. про закриття кримінального провадження (а.с. 6); повідомленням служби у справах дітей Вознесенської районної державної адміністрації Миколаївської області (а.с. 7).

З цими висновками апеляційний суд не погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є доказом в справі про адміністративне правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 номер 155560 від 05.11.2019 р., який є доказом у справі, 18 вересня 2019 року на протязі дня неповнолітні учні 5 класу Вознесенської ЗОШ ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на території Вознесенської ЗОШ вчиняли булінг, тобто дії психологічного та фізичного насильства відносно учня 5 класу малолітнього ОСОБА_4 .

Зазначені дії утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 173-4 КУпАП. Вчинення зазначеного діяння малолітньою або неповнолітньою особою віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років, тягне адміністративну відповідальність їх батьків, або осіб, які їх замінюють. У даному випадку до адміністративної відповідальності притягується мати ОСОБА_2 ОСОБА_1 .

Дослідивши зазначений протокол про адміністративне правопорушення, апеляційний суд прийшов до висновку, що у протоколі не вказано суті адміністративного правопорушення (опису установлених обставин). Тобто, які саме дії психологічного та фізичного насильства вчинено у відношенні ОСОБА_4 його однокласниками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та за які саме дії має нести адміністративну відповідальність мати ОСОБА_2 ОСОБА_1 .

Проте, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суддя вийшла за межі складеного у відношенні ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення та вказала, що учні 5 класу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з пластикових фрагментів розібраних письмових ручок у виді трубок, плювали у їх однокласника ОСОБА_4 паперовими кульками, спричиняли удари руками, стискали за шию, про що не зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення.

За змістом протоколу про адміністративне правопорушення, не можна встановити, які саме дії психологічного насильства (приниження, залякування тощо) та фізичного насильства (нанесення тілесних ушкоджень) вчиняли учні 5 класу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у відношенні їх однокласника ОСОБА_4 .

Апеляційний суд вважає, що не зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення такого обов`язкового реквізиту, як «суть адміністративного правопорушення», порушує вимоги ст. 256 КУпАП та унеможливлює розгляд такого протоколу по суті.

За наведеного, порушення порядку оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, та не зазначення у протоколі обов`язкового реквізиту суті адміністративного правопорушення, позбавляє процесуальної можливості орган (посадову особу), уповноважений розглядати справу про адміністративне правопорушення, з`ясувати обставини щодо вчинення адміністративного правопорушення, вини особи у його вчиненні, відтак, і наявність події і складу адміністративного правопорушення.

За такого, апеляційний суд вважає, що суддя місцевого суду дійшла до невірного висновку, що протокол про адміністративне правопорушення складено з додержання вимог статті 256 КУпАП та прийняла його до розгляду.

У такому вигляді протокол не може бути предметом судового розгляду, оскільки викликає обґрунтовані сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 за ст. 173-4 КУпАП, які, відповідно до положень частини 3 статті 62 Конституції України, тлумачаться на користь ОСОБА_1 .

За таких обставин, апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про незаконність оскаржуваної постанови, оскільки суддя притягнув ОСОБА_1 . до адміністративної відповідальності за протоколом, який складений з порушеннями вимог ст. 256 КУпАП, у зв`язку чим прийшов до невірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 173-4 КУпАП, що є підставою для закриття провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, суд ,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 листопада 2019 року, якою ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 173-4 КУпАП, скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Фаріонова