ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/4855/19 Головуючий суддя І інстанції Шишкін О. В.
Провадження № 33/818/1082/19 Суддя доповідач Чопенко Я.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2019 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Чопенко Я.В., за участю захисника Лукашенка С.П.,розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 7 червня 2019 року, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , 1994 року народження, громадянин України, мешканець АДРЕСА_1 ,

- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також, з ОСОБА_2 стягнуто судовий збір у розмірі 384,20 грн.

Судом встановлено, що 26 лютого 2019 року о 17.30 год. ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ, держаний номер НОМЕР_1 по вул. Новгородській, 62 у м. Харкові з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук, неприродна блідність. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився у КЗОЗ ОНД у лікаря нарколога у присутності двох свідків. Діями ОСОБА_1 порушено вимоги п. 2.5 ПДР України, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з такою постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, вважає, що судом не встановлені всі обставини по справі та порушено норми матеріального та процесуального права.

Разом з тим апелянт просить поновити йому процесуальний строк апеляційного оскарження судової постанови, посилаючись на те, що в судовому засіданні участі не приймав.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, тому строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

Заслухавши виступ захисника Свічкаря ОСОБА_3 .В. адвоката Лукашенка С.П. на підтримку апеляційної скарги ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягаєз адоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245,251,252,280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.1) ОСОБА_1 вмінюється відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

З цим протоколом ОСОБА_1 ознайомлений, про що свідчить його власноручний підпис в цьому протоколі.

Цей протокол складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи що його складала в порядку передбаченому чинним законодавством ОСОБА_1 не оскаржувалися.

Також, відповідно до письмових пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.3,4) в їх присутності водій ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я КЗОЗ ОНД відмовився.

До того ж, в матеріалах справи міститься відеозапис події, яка мала місце 26.03.2019 року за участю ОСОБА_1 .

Відповідно до цього відеозапису, ОСОБА_1 , як водій, був зупинений працівниками поліції.

В процесі спілкування інспектора поліції з ОСОБА_1 у поліцейського виникла підозра перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння.

Інспектором поліції у присутності двох свідків ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, від чого він відмовився.

До речі, з відеозапису вбачається, що інспектор поліції попередив ОСОБА_1 про те, що відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння це також є складом адміністративного правопорушення та у випадку такої відмови відносно нього буде складений протокол про адміністративне правопорушення.

Не дивлячись на це роз`яснення, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції щодо визнання винним ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАп є законним та обґрунтованим та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що до суду першої інстанції він не викликався та підтверджень направлення йому судових повісток матеріали справи не містять.

Проте, в матеріалах справи міститься конверт з судової повісткою ОСОБА_1 (а.с.13) та поштове повідомлення (а.с.12).

Згідно з цим конвертом судова повістка повернута до суду за закінченням встановленого строку зберігання.

Ця судова повістка була направлена ОСОБА_1 на адресу, яка зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення, а також ця ж адреса вказана в апеляційній скарзі.

Відповідно до роздруківки штрих кодового ідентифікатора поштового конверту 31.05.2019 року ОСОБА_1 у смт. Казача Лопань Дергачівського району Харківської області судова повістка не вручена під час доставки.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що звернувшись із заявою від 15.04.2019 року до суду просив суд повідомити його про наявність відносно нього матеріалу про адміністративне правопорушення за телефоном, який він вказав в цій заяві.

Дослідивши цю заяву (а.с.10) апеляційний суд вбачає, що номер телефону ОСОБА_1 в ній відсутній.

Тому суд першої інстанції ніяким чином не міг сповістити у телефонному режимі ОСОБА_1 про розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно нього.

Згідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Відповідно до Рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року в справі "Пономарьов проти України", наголошується, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип resjudicata, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.

У рішенні у справі «Мельник проти України» (Melnykv. Ukraine) від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03, ЄСПЛ нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги.

Таким чином, суд першої інстанції здійснив необхідні дії щодо виконання вимоги ст. 277-2 КУпАП, а ОСОБА_1 хоча і цікавився розглядом справи відносно нього, однак не в повній мірі, про що свідчить не отримання ним поштової кореспонденції з суду.

Крім того апелянт посилається на те, що в судовій постанові зазначена дата скоєння ним правопорушення 26 лютого 2019 року, а в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено 26 березня 2019 року.

Це посилання заслуговує на увагу, проте апеляційний суд вважає це технічною помилкою, яка не впливає на доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні ним саме 26 березня 2019 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та не є обставиною для безумовного скасування судової постанови.

Також, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції захисник Лукашенко С.П. вказав на те, що в оскаржуваній постанові маються протиріччя, а саме: суд вказав, що у ОСОБА_1 маються ознаки наркотичного сп`яніння - почервоніння обличчя та неприродна блідність. Ці ознаки наркотичного сп`яніння є взаємовиключними.

Проаналізував матеріали справи апеляційний суд дійшов висновку, що ця вказівка суду першої інстанції є помилковою та розцінюється як технічна помилка, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення (а.с.1) зазначено, що у ОСОБА_1 маються ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: почервоніння очей, тремтіння пальців та неприродна блідність.

Між тим, апеляційний суд роз`яснює, що сторони у справі мають право звернутись із відповідною заявою до суду першої інстанції для виправлення технічних помилок, або ці помилки може виправити суд за власною ініціативою.

Порушень норм КУпАПпід час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що постанова судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 7червня 2019 року, є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами апеляційної скарги не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк на оскарження постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 7червня 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 07.06.2019 року щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду Я.В. Чопенко