ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 543/464/19 Номер провадження 33/814/803/19Головуючий у 1-й інстанції Смілянський Є. А. Доповідач ап. інст. Томилко В. П.
У Х В А Л А

07 серпня 2019 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Томилко В.П. , з секретарем Гнітько А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві клооптання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Оржицького районного суду Полтавської області від 02 липня 2019 року , якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , гр.України, працює регулювальник швидкості руху вагонів на залізничній станції " Гребінка "

притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 91 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Оржицького районного суду Полтавської області від 02 липня 2019 року визнано винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 91 КУпАП.

Накладено на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адміністративне стягнення у виді штрафу розміром сто сімдесят гривень без конфіскації знарядь і засобів вчинення правопорушення та незаконно добутих природних ресурсів.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави матеріальні збитки в сумі дев`ятсот грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в сумі 384грн. 20 коп.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 26.04.2019 року о 14 год 20 хв на р.Сула біля с. Чутівка, Оржицького району, Полтавської області на території НПП « Нижньосульський « здійснював незаконний вилов риби в заборонений нерестовий період поплавковою вудкою та незаконно виловив рибу плітка 6 штук розміри якої менші за мінімальні розміри дозволені до вилову на території НПП « Нижньосульський « чим порушив п. 5.4 Режиму використання живих біоресурсів та пересувних плавзасобів у межах території НПП « Нижньосульський « затв. Наказом Міністерства екології та природних ресурсів України № 46 від 05.02.2016. Риба та вудка не вилучалися. ОСОБА_2 заподіяв матеріальні збитки державі в сумі 900 грн.

Не погодившись з даним рішенням судді місцевого суду , ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку та просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови яку скасувати , а провадження в справі про адміправопорушення закрити за відсутністю у його діях складу адміправопорушення.

Клопотання про поновлення строку обґрунтовував тим, що оскаржену постанову він отримав 02.07.2019 року та не міг вчасно подати апеляційну скаргу у зв`язку з сімейними обставинами.

У доповненнях до клопотання про поновлення строку апелянт вказував, що не подав вчасно апеляційну скаргу у зв`язку з погіршенням стану здоров`я. Крім того, в суді першої інстанції він не користувався правовою допомогою.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, попередньо надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, апеляційну скаргу просив задовольнити.

Суддя апеляційного суду, вивчивши клопотання про поновлення строку та надані матеріали справи про адміправопорушення, приходить до висновку, що у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови необхідно відмовити з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи про адміправопорушення, ОСОБА_1 був присутнім під час розгляду справи щодо нього та оскаржену постанову отримав 02 липня 2019 року, що підтверджується розпискою ( а.с. 11) та не заперечується самим правопорушником.

Мотивуючи неможливість оскаржити постанову у визначені законом строки, апелянт зазначає, що строк оскарження постанови закінчувався 15 липня 2019 року, 13, 14 липня 2019 року були вихідні, а 15 і 16 липня погіршився його стан здоров`я.

Вирішуючи питання про поновлення строку, вважаю що вказані причини порушення строку оскарження є суперечливими та не відповідають фактичним обставинам з огляду на таке.

Відповідно до ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Таким чином, строк оскарження постанови від 02 липня 2019 року закінчується 12 липня 2019 року, тому апеляційна скарга ОСОБА_1 яка датована 16 липня 2019 року та здана на пошту 18 липня 2019 року є такою, що подана зі значним порушенням строку на оскарження.

Погіршення стану здоров`я 15 та 16 липня 2019 року, на що посилається апелянт як на підставу неможливості оскаржити постанову у визначені законом строки, не може бути враховано як поважна причина порушення строку, оскільки вказані обставини мали місце вже після впливу строку на оскарження.

Окрім того, вказана причина пропуску виглядає суперечливо ще й з огляду на те, що посилаючись на незадовільний стан здоров`я 16 липня , апеляційна скарга датована також 16 липня , а здана на пошту аж 18 липня 2019 року.

Вказані обставини, на думку суду, свідчить про нехтування апелянтом строків подачі апеляційної скарги та відсутність поважності їх пропусків.

Не вважає апеляційний суд переконливими посилання апелянта на те, що в суді першої інстанції він не користувався правовою допомогою через відсутність коштів, оскільки він не позбавлений був можливості скористатися правовою допомогою адвоката за призначенням. Разом з тим , матеріали справи не містять інформації про заявлені ОСОБА_1 клопотання про призначення йому безкоштовного адвоката. Не містять матеріали справи та подана апеляція , також, підтвердження про відсутність матеріальної можливості забезпечити себе адвокатом.

При цьому, вирішуючи питання про можливість поновлення строку , суд, окрім іншого враховує практику Європейського суду з прав людини ( далі Суд), яка відповідно до ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду» та ст. 8 КПК України є джерелом національного права.

Так, практикою Суду стабільність судового рішення сприймається як один з елементів принципу правової певності. Саме в рішенні у справі Брумареску проти Румунії зазначено, що принцип правової визначеності вимагає, щоб судове рішення, в якому певне питання одержало остаточне вирішення, не ставилося під сумнів. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру.

Суд у своїй практиці неодноразово підкреслював потребу в забезпеченні державою умов для реалізації остаточного судового рішення, яке розглядається як складова права на судовий захист.

Також, згідно з практикою Суду, одним із визначальних критеріїв для прийняття судом рішення про поновлення чи непоновлення строку є досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, з обов`язковим врахуванням того, що одним з основних елементів принципу верховенства права є принцип правової визначеності. При цьому дотримання строків однаковою мірою стосується всіх учасників судового спору, які мають абсолютне право на справедливий розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Враховуючи викладене вище , з огляду на те, що апелянтом ОСОБА_1 апеляційному суду не надано переконливих доказів поважності причин неможливості оскарження постанови суду щодо нього у визначені законом строки, з метою забезпечення дії принципу остаточності судового рішення, апеляційний суд вважає, що у задоволення клопотання про поновлення строку на оскарження постанов Оржицького районного суду Полтавської області від 02 липня 2019 року необхідно відмовити.

Відповідно до положень ст. 294 КУпАП апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає поверненню

Керуючись ст. 294 КУпАП суддя Полтавського апеляційного суду,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Оржицького районного суду Полтавської області від 02 липня 2019 року залишити без задоволення, а апеляційну скаргу разом з додатками повернути апелянту.

Постанова є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду В.П. Томилко/