ун. № 759/8893/19
пр. № 3/759/3836/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2019 року м. Київ

Суддя Святошинського районного суду м. Києва Марко Ярослава Романівна, розглянувши справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 372012, 12.05.2019 року о 22 годині 48 хвилин, ОСОБА_1 , по АДРЕСА_2 , керувала транспортним засобом «Деу Ланос», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: поведінка яка не відповідає обстановці, запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку відмовилась в присутності двох свідків, чим порушила пункт 2.5 Правил дорожнього руху України, згідно яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У судові засідання 28.05.2019 року, 24.06.2019 року, 26.07.2019 року, 08.08.2019 року, 12.08.2019 року ОСОБА_1 не з`явилась. Про місце, день та час розгляду справи був повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила.

12.08.2019 року на адресу суду через електронну пошту направила клопотання про виклик свідків та витребування з Управління патрульної поліції відомостей чи складалось відносно неї направлення на огляд як водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; акт про відмову від огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та акт про відмову від медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також рапорт поліцейського.

Розглянувши вищезазначені клопотання ОСОБА_1 , суд відмовляє в їх задоволенні з огляду на наступне.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини (зокрема, рішення від 03.04.2008 року "Пономарьов проти України") сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Заборона зловживання правом знайшла своє закріплення у статті 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно якої жодне з положень Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

З аналізу норм Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції "принцип неприпустимості зловживання правами", може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом. Для уникнення відповідальності за скоєне правопорушення, яка має строки накладення стягнення, зловживаючи своїми правами, передбаченими статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, правопорушник звертається до суду із заявами та клопотаннями про відкладення розгляду справи.

Як вбачається зі змісту протоколу серії ДПР18 № 372012 від 12.05.2019 року ОСОБА_1 була повідомлена, що розгляд справи про адміністративне правопорушення про притягнення її до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, здійснюватиметься у Святошинському районному суді м. Києва.

Суд звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення складено 12.05.2019 року, протягом трьох місяців було призначено п`ять судових засідань, однак жодного разу ОСОБА_1 , яка була повідомлена про час та місце розгляду даної справи в суді в порядку, передбаченому статтею 277-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в судові засідання не з`явилась, відтак, направлення клопотань в останній день передбачений для розгляду справи про адміністративне правопорушення має ознаки зловживання правами та задоволенню не підлягає.

Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України підтверджується дослідженими матеріалами справи, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 372012 від 12.05.2019 року, який складений уповноваженою на те особою, а його зміст в повній мірі відповідає вимогам статті 256 КУпАП, оскільки у протоколі зазначено дату і місце його складення, посаду, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків, інші відомості, необхідні для вирішення справи;

- поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки;

- відеозаписом з місця події, що сталась 12.05.2019 року.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що в діях ОСОБА_1 містяться ознаки правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Згідно зі статтею 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи всі обставини у справі, дані про особу правопорушника ОСОБА_1 , яка до адміністративної відповідальності за статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення протягом року притягується вперше, з метою виховання правопорушника та попередження наступних правопорушень, суддя вважає за доцільне накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу та позбавлення права керування транспортним засобом строком на один рік.

Окрім того, на підставі статті 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення з правопорушника підлягає стягненню судовий збір у розмірі 384,20 гривень.

На підставі викладеного, керуючись статтями 23, 27, 33-35, 130 ч. 1, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 , РНОКПП не відомий, винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 10 200,00 (десять тисяч двісті) гривень в дохід держави (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ, код платежу 21081300, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, рахунок отримувача 6001, призначення платежу - адміністративний штраф у сфері забезпечення дорожнього руху) та позбавити права керування транспортним засобом строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП не відомий, судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп. (триста вісімдесят чотири гривні 20 копійок) в дохід держави (отримувач коштів: УК у Святошинському районі м. Києва, код платежу 22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37962074, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, рахунок отримувача 6009, призначення платежу:22030001;050; "судовий збір", Святошинський райсуд 02896733 за винесення постанови суду про накладення адмінстягнення.

Постанову може бути оскаржено протягом десяти днів з дня її вручення шляхом подання апеляційної скарги в Київський апеляційний суд через Святошинський районний суд м. Києва.

Роз`яснити правопорушнику, що у відповідності до статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення штраф повинен бути сплачений не пізніше 15 днів з дня вручення йому постанови про накладення адміністративного стягнення, а у разі оскарження не пізніше 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу в установлений строк, постанова про накладення адміністративного стягнення надсилається на примусове виконання у відділ державної виконавчої служби за місцем проживання правопорушника. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу, у відповідності до частини 2 статті 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу визначеного у відповідній статті цього Кодексу; та зазначеного у постанові про стягнення штрафу (тобто 20 400 (двадцять тисяч чотириста) гривень); витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Суддя Я.Р. Марко