Березівський районний суд Одеської області
Справа № 494/824/19
Провадження № 3/494/309/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2019 року Березівський районний суд Одеської області

у складі: головуючого - судді Дєткова О.Я.

при секретарі Слабенко О.В.,

з участю прокурора Гушана В.А.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м.Березівка Одеської області матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , за ч.2 ст.172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №607 від 19 липня 2019 року, складеного оперуповноваженим відділу Управління захисту економіки в Одеській області ОСОБА_2 ., ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що, будучи депутатом Березівської районної ради Одеської області та відповідно до п.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» - суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону,без поважних причин, в порушення ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції», письмово до 23 години 59 хвилин 30 квітня 2018 року не повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєви зміни у майновому стані, а саме про те, що 20 квітня 2018 року за договором купівлі-продажу набув право власності на квартиру, загальною площею 115,4 кв.м, яка розташована в с. АДРЕСА_2 Лиманського району Одеської області, вартістю 301000 грн., що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених на 1 січня відповідного (2018) року, в результаті чого вчинив адміністратвине правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-6 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 визнав, що не повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у майновому стані, які мали місце 20 квітня 2018 року, однак при цьому зазначив, що умислу на вчинення адміністратвиного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6КУпАП, у нього зовсім не було, але внаслідок повсякденних життєвих обставин він фактично забув про необхідність повідомлення Національне агентство та, у зв`язку з цим, не зміг своєчасно здійснити ці дії.

Заслухавши прокурора, який підтримав викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини та погодився про наявність в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, та вивчивши матеріали адміністративної справи, суд вважає, що провадження у цій справі повинно бути закрито з наступних підстав.

Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтями 7, 9 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом; адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді),

Адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно забезпечуватись у точній відповідності з законом, зокрема, заборонено відступати від встановлених законом матеріальних і процесуальних адміністративно-правових норм (ст.245 КУпАП).

Згідно із зазначеними приписами підставою для провадження в справах про адміністративне правопорушення є протокол про адміністративне правопорушення, який засвідчує факти неправомірних дій, є одним із основних джерел доказів (ст.ст.254, 256 КУпАП) і складається уповноваженими на те особами, перелік яких міститься у ст.255 КУпАП.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст.280 КУпАП).

З матеріалів, наданих суду 22 липня 2019 року відносно ОСОБА_1 , вбачається, що інкриміноване йому, згідно протоколу №№607 від 19 липня 2019 року, адміністративне правопорушення, яке полягає у неповідомленні про суттєві зміни у майновому стані, передбачене ч.2 ст.172-6 КУпАП, вчинено в період з 20 квітня 2018 року по 30 квітня 2018 року включно.

Однак в цих же матеріалах справи при складанні вищевказаного протоколу уповноважена особа зовсім не вказує про момент виявлення правопорушення, тобто про дату дізнання про факт неповідомлення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, щодо суттєвих його змін у майновому стані, але зробив лише ремарку, в якій зазначив, що «опрацюванням відомостей з Реєстру, встановлено, що громадянин ОСОБА_1 письмово не повідомив Національне агентство про суттєві зміни у майновому, які виникли у нього у зв`язку із придбанням цінного нерухомого майна - квартири, загальною площею 115,4 кв.м., що розташована в АДРЕСА_3 , чим порушив вимоги ч.2 ст.52 Закону.», та у зв`язку з цим припустив, що «фактичним моментом виявлення вчиненого ОСОБА_1 правопрушення є дата з`ясування всіх необідних даних, у т.ч. щодо наявності (або відсутності) поважних причин для не подання декларації, оскільки лише після їх отримання можливо встановити всі ознаки складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, що у свою чергу співпадає з датою складання адміністративного протоколоу (__.07.2019) та рапорту про закінчення з`ясування обставин можливого вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією (рапорт від __.07.2019)» (а.с.5,6).

Проте з таким формулюванням в протоколі моменту виявлення досліджуваного правопорушення погодитться не представляється можливим, оскільки воно носить сумнівний харакер.

Статтею 62 Конституції України закріплено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до розділів II та III Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, до Реєстру включаються такі електронні документи: декларації, що подаються відповідно до ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», повідомлення про суттєві зміни в майновому стані суб`єкта декларування, передбачені ч.2 ст.52 цього Закону й виправлені декларації, що подаються відповідно до ч.4 ст.45 цього Закону. Суб`єкти декларування подають до Реєстру зазначені в пункті 1 цього розділу документи шляхом заповнення електронних форм відповідних документів на веб-сайті Реєстру відповідно до технічних вимог до форм. Порядок проведення видів контролю, а також повної перевірки декларації визначаються Національним агентством відповідно до ст.48 цього Закону. Кожному поданому документу Реєстр автоматично надає унікальний ідентифікатор документа та накладає на нього електронну печатку Реєстру, що унеможливлює внесення несанкціонованих змін до поданого документа (забезпечує цілісність документа) . Подання документа до Реєстру підтверджується шляхом надсилання повідомлення суб`єкту декларування на адресу його електронної пошти, вказану під час реєстрації в Реєстрі, та до персонального електронного кабінету суб`єкта декларування. Національне агентство забезпечує відкритий цілодобовий доступ до публічної частини Реєстру. Такий доступ передбачає можливість пошуку, перегляду, копіювання та роздруковування інформації, отримання (завантаження) документів у різних найпоширеніших форматах даних, зокрема у форматах JSON, XML, PDF, HTML тощо.

Частиною 1 ст.48 Закону України «Про запобігання корупції» передбачається, що Національне агентство проводить щодо декларацій, поданих суб`єктами декларування, такі види контролю: щодо своєчасності подання, щодо правильності та повноти заповнення, логічний та арифметичний контроль.

Виходячи з наведених нормативно-правових положень вказаних Закону і Порядку, суд, крім вищезазначеного, вважає, що уповноваженій особі було відомо про порушення ОСОБА_1 десятиденного строку для повідомлення про суттєви зміни у майновому стані саме з 27 лютого 2019 року, оскільки скріншотом з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, підтверджується, що останній саме в цей день о 16 годині 17 хвилин подав декларацію, в якій достовірно зазначив про вищевказане майно, яке придбане ним 20 квітня 2018 року (а.с.11,18).

Крім того, з листа генерального директора ДП «Українські спеціальні системи» Сокирко М.С. №07-1475 від 8 жовтня 2018 року свідчить, що Департаменту захисту економіки Національної поліції України на лист-запит №11450/39/04/-2018 від 4 жовтня 2018 року надавались інформація та доповнення до листів №07-530 від 27 квітня 2018 року та №07-794 від 5 липня 2018 року щодо відсутності доступу до Реєстру лише з 12 до 12:40 годин 15 березня 2108 року. Інших технічних несправностей та перебоїв у роботі Реєстру, які б завдали поданню документів до Реєстру в зазначений період не зафіксовано (а.с.51).

Проте за відсутністю листа Департаменту захисту економіки Національної поліції України №11450/39/04/-2018 від 4 жовтня 2018 року, на якій надано вказане доповнення щодо технічного перебою у роботі Реєстру, можна зробити висновок про те, що уповноваженій особі було відомо саме до складання протоколу про адміністративне правопорушення №607 від 19 липня 2019 року про порушення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, строку повідомлення про суттєві майнові зміни.

Відповідно до ст.251 КУпАП передбачен доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами».

Суд вважає за необхідне зазначити, що суб`єкт владних повноважень (оперуповноважений відділу управління захисту економіки) мав би, використовуючи свої повноваження, у спосіб, що передбачений чинним законодавством, з`ясувати всі обставини, що мають значення для складання протоколу про притягнення до адміністративної відповідальностіособи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Крім того, відповідно до позиції Європейського суду з права людини (справа «Надточій проти України» (заява №7460/03) Уряд України визнає карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення. Оскільки справа за своєю суттю є кримінальною, то адміністративні правопорушення підпадають під гарантії ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Згідно ч.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

При цьому, вказані вимоги процесуального закону оперуповноваженим відділу управління захисту економіки належним чином не дотримані та всупереч вимогам ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.256 КУпАП належним чином не досліджено обставини, що підлягають доказуванню у даній справі

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень в судовому засіданні ОСОБА_1 , про неповідомлення про сутєєві зміни у майновому стані він не мав жодного наміру й іншої корисливої мети, однак внаслідок життєвих обставин завчасно не зміг здіснити ці дії.

Разом з цим, особа уповноважена на складання вказаного протоколу зазначені обставини не перевірила та не врахувала при складанні його.

Частина 2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції» передбачає, що у разі суттєвої зміни у майновому стані суб`єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів (раніше - мінімальних заробітних плат), встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб`єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов`язаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

З суб`єктивної сторони корупційне правопорушення характеризується умисною формою вини, а саме прямим умислом, а також наявністю відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи чи інтересу третіх осіб, яким суб`єкт правопорушення мав керуватись при його вчиненні, на що звернено увагу в Рішенні Конституційного Суду України від 6 жовтня 2010 року (справа №1-27/2010).

При цьому, такий склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-6 КУпАП, як суб`єктивна його сторона, характеризується тим, що воно вчиняється умисно, тобто особа, яка його вчиняє, усвідомлює, що вона не повідомляє про суттєві зміни у майновому стані.

Суб`єктивна сторона вказаного правопорушення, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, вище перелічені приписи діючого законодавства, зокрема ст.172-6 КУпАП, визначають, що вказане порушення зароджується і розвивається в рамках свідомості однієї особи, яка має корисний прямий умисел на приховане задоволення свого особистого інтересу.

Проте вказаного судом не встановлено.

Винуватість особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, згідно наведеного вище положення Основного Закону України.

Практика Європейського суду з прав людини у рішеннях від 7 литстопада 2002 року по справі «Лавентес проти Латвії» та від 8 лютого 2011 року по справі «Берктай проти Туреччини» наголосив, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумцій.

За таких обставин, суд дійшов висновку про сплив строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч.3 ст.38 КУпАП, та відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

Отже, вивчивши матеріали адміністративного провадження, суд вважає, що безспірних і безсумнівних доказів вини ОСОБА_1 в ході судового розгляду справи не встановлено, тому провадження у справі необхідно закрити на підставі вимог ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст.38,247,283-285,294 КпАП України,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.172-7 КУпАП на підставі п.п.1,7 ч.1 ст.247 КУпАП закрити.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Одеського апеляційного суду через Березівський районний суд Одеської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя: