пр. № 3/759/8264/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2019 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Оздоба М.О., за участі адвоката Фогеля В.В., розглянувши матеріали, які надійшли від УПП в м.Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, проживаючого: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер невідомий, за ч. 3 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 30.10.2019 року приблизно о 12.40 годин, на пр.Л.Курбаса, 14, керував мопедом «Скутер» (шасі НОМЕР_1 ), з ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя. Від проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що наркотичних речовин не вживав, керував мопедом у тверезому стані. Під час спілкування з працівниками поліції розгубився, крім того, йому нічого не було роз`яснено.

Адвокат Фогель В.В. заявив клопотання, яке підтримано ОСОБА_1 , про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування клопотання зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення складено за ч.3 ст.130 КУпАП, але відповідно до довідки про повторність ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП не притягувався. Крім того, під час складання протоколу ОСОБА_1 не було роз`яснено його права, передбачені ст.63 Конституції України, а також ст.268 КУпАП. Також працівники поліції не запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки. Доданий до протоколу відеозапис не містить доказів того, що ОСОБА_1 , керував мопедом. Пояснення свідків складені завчасно, не містять суті вчиненого водієм порушення, тобто з цих пояснень неможливо встановити чи були підстави вважати, що водій перебував у стані сп`яніння. Крім того, додане відео є уривчастим та неповним, що не відповідає вимогам закону. Таким чином, захисник вважає, що протокол про адміністративне правопорушення та доданий відеозапис є такими, що не відповідають вимогам ст.251 КУпАП, тобто є недопустимими доказами.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Під час розгляду справи встановлено, що протокол відносно ОСОБА_1 складено за ознаками правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 130 КУпАП, однак дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що відповідно до довідки визначення повторості порушення ПДР відносно ОСОБА_1 з 30.10.2018р. по 30.10.2019р. протоколи про адміністративні правопорушення за ст.130 КУпАП не складались.

Враховуючи, що відповідно до ч. 3 ст. 130 КУпАП, адміністративним правопорушенням є дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вважаю, що матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 необхідно вважати такими, як складеними за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З оглянутого в судовому засіданні відеозапису з нагрудного відеореєстратора поліцейського вбачається, що ОСОБА_1 погоджується на пропозицію працівника поліції проїхати до медичного закладу для проходження медичного огляду. Далі в кабінеті у лікаря ОСОБА_1 відмовляється пройти медичний огляд у встановленому законом порядку в присутності свідків.

З приводу зауважень адвоката Фогеля В.В., що відеоматеріали, які надійшли від Департаменту патрульної поліції є недопустимим доказом, то суд враховує наступне.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, який використовується при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Так, відповідно до ст.31 Закону України «Про Національну поліцію» застосування поліцією технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису є превентивним заходом. Наданий до суду запис з нагрудної камери працівника поліції не суперечить вимогам вказаного Закону, а також наказ МВС №1026 від 18.12.2018р. «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», а тому не може бути визнаний недопустимим.

З приводу того, що ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд на місці зупинки, то суд враховує, що відповідно до «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, зареєстрованого Міністерством юстиції України 11.11.2015 року № 1413/27858 (далі - Інструкція) у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відповідно до пункту 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Тобто порушенням цього пункту ПДП буде саме відмова від проходження огляду, а не керування особою транспортним засобом у стані сп`яніння. Крім того, при порушенні водієм вимог п.2.5 ПДР суддя не встановлює факту перебування особи в тому чи іншому сп`янінні.

З приводу зауваження захисника, що свідки, зазначені в протоколі не бачили чи керував ОСОБА_1 транспортним засобом, то суд враховує, що відповідно до встановленого ст. 266 КУпАП, Інструкцією та «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» затвердженого Постановою КМУ 17.12.2008 року № 1103, порядку проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , додані до протоколу, містять їх підписи, а отже, у суду відсутні підстави визнавати їх недопустимими.

Інші зауваження захисника Фогеля В.В., суд не вважає суттєвими, оскільки дані зауваження не впливають на наявність складу даного адміністративного правопорушення, та не є підставою для закриття провадження по справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Пояснення ОСОБА_1 в частині, що він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки розгубився, суд розцінює, як бажання ОСОБА_1 уникнути адміністративної відповідальності, крім того, причини відмови водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, які б звільняли від адміністративної відповідальності законом не передбачені.

Таким чином, оцінивши докази в їхній сукупності, співставленні та дослідивши матеріали справи, в тому числі і відеозапис з нагрудної відеокамери патрульного поліцейського, та приймаючи до уваги, що доказів на підтвердження відсутності в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення не надано, суд вважає, що наведені докази є такими, що доводять його винуватість у порушенні п.2.5 ПДР України.

Враховуючи, що за відмову від проходження медичного огляду водій несе відповідальність згідно з чинним законодавством так само, як і за керування транспортним засобом особою, яка перебуває у стані сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що за своїм характером має підвищену суспільну небезпеку, а тому вимагає накладення відповідного стягнення, з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, та запобіганню вчиненню нею нових правопорушень, особу порушника, вважаю за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами.

Керуючись ст. 40-1, ч.1 ст.130, ст.ст.221, 245, 280, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 (двадцять) копійок.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду, через Святошинський районний суд м. Києва, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя : М.О. Оздоба