КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/3159/2019 Головуючий суддя у 1-й інстанції: Батюк В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2019року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Сітайло О.М., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , його захисника Моценка О.В. розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 червня2019року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 червня2019рокуОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн., в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 21 травня 2019 року о14год. 30 хв. на 49 км а/д Київ-Чернігів, що в межах Броварського району Київської області, керував автомобілем «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота та нестійка хода. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного спяніння водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2. 5 ПДР України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 червня2019рокускасувати у зв`язку з відсутністю події і складу правопорушення та закрити провадження у справі. Свої вимоги обґрунтовував тим, що вказана постанова винесена з істотним порушенням вимог процесуального права, а тому підлягає скасуванню з тих підстав, що судом першої інстанції не з`ясовано всі обставинисправи, не допитано свідків; розглянув справу поверхнево і формально; висновки суду невідповідають фактичним обставинам справи.

Одночасно апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. Як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 посилається на те, що про дату, час розгляду справи у передбачений законом спосіб повідомлений небув, рішення суду першої інстанції він дізнався 08.07.2019 року від свого захисника, який в цей день ознайомився з матеріалами справи.

Розглянувши клопотання ОСОБА_1 ,з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити йому строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин, оскільки у матеріалах справи відсутні будь-які дані про те, що ОСОБА_1 належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового засідання а також про вручення йому копії рішення у передбачений законом строк.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 , який підтримавапеляційну скаргу та просив її задовольнити, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КпАП України оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 266 КУпАП передбачено, що огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Дослідивши під час апеляційного розгляду матеріали справи про адміністративні правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведений з порушенням вказаних вимог, а суддя місцевого суду у порушення положень ст. ст. 245, 280 КУпАП повно, всебічно і об`єктивно не з`ясував обставини справи, не встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також не з`ясував інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, внаслідок чого дійшов необґрунтованого висновку щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 084361 від 21 травня 2019 року о 14 год. 45 хв. водій ОСОБА_1 на 49 км а/д Київ-Чернігів, що в межах Броварського району Київської області, керував автомобілем «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота та нестійка хода. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння водій відмовився в присутності двох свідків.

У судовому засіданні в апеляційній інстанції ОСОБА_1 свою винність у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що 21.05.2019 на 49 км а/д Київ-Чернігів, що в межах Броварського району Київської області його зупинили інспектори патрульної поліції та запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестеру «Драгер», на що він погодився, результат тесту - 0, 18 проміле, з яким він погодився. При цьому, огляд на стан алкогольного спяніння здійснювався у відсутність свідків. Наполягає, що він погодився із результатами тестування, а тому відмовився від проходження огляду у медичному закладі.

Також зазначив, що працівники поліції не роз'яснили йому юридичні наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, ввели його в оману, зокрема запропонували вказати у протоколі про адміністративне правопорушення, що він «випив пляшку пива, після чого керував авто» запевнивши його, що після цього вони його «відпустять». Також апелянт зазначив, що у матеріалах справи відсутній відеозапис з нагрудної камери поліцейського.

Суд апеляційної інстанції, дотримуючись загальних засад судочинства, положень Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, вжив всіх заходів, передбачених законом, для перевірки викладених в апеляційні скарзі доводів з метою усунення суперечностей, зокрема викликав у судове засідання за клопотанням ОСОБА_1 свідків, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення від 21.05.2019 року серія ОБ № 084361 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також інспекторів патрульної поліції, які складали матеріали справи про адміністративне правопорушення, однак вони, неодноразово повідомлені належним чином, у судові засідання не з`явились, причини неявки не повідомили. Одночасно у матеріалах справи наявна відповідь Управління патрульної поліції в місті Києві про відсутність відеозапису події 21.05.2019 року з нагрудної камери поліцейського (відеореєстратора).

Наведені обставини унеможливлюють об`єктивно перевірити фактичні обставини справи та спростувати дослідженими доказами доводи апеляційної скарги.

Також слід звернути увагу на те, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 зупинено 21.05.2019 о 14:30; одночасно о 14:30 відібрані пояснення свідків, що, на переконання суду апеляційної інстанції є неможливим, оскільки на дотримання процесуального порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння необхідно деякий, хоча би мінімальний, розрив у часі для здійснення певної послідовності дій.

Зокрема після виявлення ознак алкогольного сп`яніння роз`яснити процесуальні права, запропонувати пройти огляд, запросити свідків.

З огляду на викладене протокол про адміністративне правопорушення та пояснення свідків не можуть бути безспірними доказами винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інші докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

З урахуванням наведеного, з точки зору достатності доказів, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять тієї сукупності доказів, яка усунула би обґрунтований сумнів щодо доведеності наявності в діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України» зазначено, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст.6 даної Конвенції.

Оцінивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази, як кожен окремо так і в їх сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції не дотримався вимог ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, висновки суду не відповідають фактичнимобставинамсправи, внаслідок чого дійшов необгрунтованоговисновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі.

При цьому, суд першої інстанції, обґрунтовуючи свої висновки, формально послався на те, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується матеріалами спрви, - без належного аналізу доказів та оцінки їх у розумінні ст. 252 КУпАП.

Згідно статті8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип Верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Відповідно до вимог ст. 62 Конституції Україниособа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного, вважаю, що доводи апелянта про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованими, постанова судді місцевого суду в цій частині як незаконна підлягає скасуванню, а провадження на підставі ст. 247 КУпАП - закриттю.

Керуючись ст. 294 КпАП України, суддя -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 червня2019.

Постанову судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 червня2019, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.М. Сітайло