Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/294/19 Головуючий у суді І-ї інстанції Мельничик Ю. С.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Ткаченко Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.08.2019 року. Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду Ткаченко Л.Я., розглянувши в порядку апеляційного перегляду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 липня 2019 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, а також стягнуто судовий збір в дохід держави в розмірі 384 грн 20 коп,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 липня 2019 року ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що 22.06.2019 о 22 год 20 хв, по вул. Молодіжній в с. Власівка м. Світловодська, керував транспортним засобом ВАЗ 21011 д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: порушення мови, різкий запах алкоголю з ротової порожнини. На вимогу працівника поліції, від проходження відповідно до встановленого порядку медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння водій відмовився в присутності свідків, тим самим порушив п. 2.5. ПДР України, а відтак, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням районного суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову районного суду скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно нього закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що при винесенні постанови районним судом не вірно застосовано норми процесуального та матеріального права, матеріали справи та складений протокол містять у собі численні порушення, а отже оскаржувана постанова районного суду підлягає скасуванню з наступних підстав.

Постанова районного суду винесена без допиту працівників поліції, свідків, нічим не обґрунтована, дослідження матеріалів справи суд не проводив.

Разом з цим, апелянт зазначає, що порушено його конституційні права, а саме порушено право на захист, можливість витребувати докази, надавати докази на підтвердження своєї невинуватості та реалізовувати інші законні права.

Вказує, що судом прийнято рішення лише на підставі письмових показань свідків, без їх особистої присутності в суді та підтвердження їхніх слів під присягою, грубо проігноровано чисельні порушення працівників поліції та ухвалене рішення ґрунтується виключно на власних переконаннях.

Судом не були враховані обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, а саме щире розкаяння винного, сильне душевне хвилювання, а також наявність малолітньої особи на утриманні, а саме ОСОБА_2 .

Зазначає, що позбавлення права керування транспортними засобами позбавить його можливості забезпечувати всебічний розвиток дитини, оздоровлення, відпочинок, виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя, оскільки саме завдяки використанню транспортного засобу ним належно здійснюються обов`язки щодо виховання дитини.

Вказує, що матеріали адміністративної справи та протокол про адміністративне правопорушення серії БД №028448 від 22.06.2019 не містять акту огляду на стан сп`яніння та не містять відомостей про відсторонення особи від керування транспортним засобом.

В матеріалах справи відсутня довідка про те чи притягувалася особа до адміністративної відповідальності за аналогічні правопорушення.

Крім того, як зазначає апелянт, суд неправильно підійшов до розгляду даної категорії справи, оскільки неприпустимим є спрощений підхід вирішення та прийняття рішення по справі, також суд знехтував основоположними принципами, а саме: законністю, верховенством права та презумпцією невинуватості. На підставі протоколу про адміністративне правопорушення та пояснень свідків, які додаються до матеріалів справи суд виніс постанову відносно нього ОСОБА_1 . При цьому пояснення свідків є сумнівними, оскільки вони мають шаблонний характер із зазначеними в них доказами щодо порушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 , який підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, вивчивши матеріали справи, перевіривши постанову суду в межах поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП, оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При розгляді даної справи про адміністративне правопорушення суддею районного суду цих вимог закону дотримано.

Норми диспозиції ч.1 ст. 130 КУпАП передбачають, що адміністративна відповідальність настає в разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та так само і за відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності, саме за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, що є порушенням п.2.5 ПДР України.

Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закріплено у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція 1452/735).

Відповідно до змісту ст. 266 КУпАП та Інструкції 1452/735, якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

За ч.2 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Згідно з ч.3 цієї статті у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до п.6 Розділу І Інструкції 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Згідно з п. 7 Розділу І у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.

В ході досудової перевірки та складання щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення порушень положень вищезазначених Інструкції 1452/735, Порядку та вимог ст. 266 КУпАП - допущено не було.

Висновки про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме, відмови пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у передбаченому законом порядку, та належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №028448 від 22.06.2019 (а.с.1); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 3-4), якими підтверджено, що ОСОБА_1 у їх присутності відмовився проходити огляд на стан сп`яніння на місці з допомогою приладу «Драгер» та в медичному закладі (а.с.3,4).

Вище наведені докази на переконання апеляційного суду є належними, допустимими та достовірними, а протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складено з дотриманням вимог ст.ст. 254, 255, 256, 268 КУпАП.

Правопорушником під час розгляду справи апеляційним судом не заявлялися клопотання про допит свідків, чи дослідження будь яких інших доказів, які не містяться в матеріалах справи, а отже твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини справи, є безпідставними та необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги, про те що працівниками поліції від керування він не був відсторонений та транспортний засіб не був тимчасово затриманий, не спростовують висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд, вважає, що суд першої інстанції з достатньою повнотою провів судовий розгляд, викладені в постанові суду висновки, відповідають встановленим фактичним обставинам справи.

При накладенні стягнення на ОСОБА_1 суд першої інстанції правильно кваліфікував його дії за ч.1ст. 130 КУпАП та дотримався меж санкції ч.1ст. 130 КУпАП.

На переконання апеляційного суду, вирішуючи справу, суд першої інстанції врахував вимоги ст.ст. 9, 251, 279, 280, 283 КУпАП, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню. Також є безпідставними доводи апелянта з приводу того, що суд першої інстанції при накладенні стягнення формально та однобічно прийшов до висновку про необхідність накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, оскільки судом фактично не було перевірено та встановлено наявності таких обставин, які повинні впливати на накладання стягнення та застосування того чи іншого виду стягнення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Так, суддею районного суду при накладення стягнення на ОСОБА_1 у відповідності до ст. 33 КУпАП враховані: характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а тому прийшов до правильного висновку про необхідність накладення мінімального стягнення передбаченого санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу.

Під час апеляційного перегляду порушень застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права під час розгляду справи в суді першої інстанції, що є безумовною підставою скасування судового рішення, апеляційним судом не встановлено.

На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги про незаконність постанови суду першої інстанції є необґрунтованими, тому апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, а тому постанову суду першої інстанції залишає без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 липня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: Підпис:

Згідно з оригіналом.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Л.Я. Ткаченко