Категорія: ч.1 ст.130 КпАП УкраїниДоповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

судді - Гапончука В.В.,

захисника Собковського С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу особи, що притягається до відповідальності, ОСОБА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 жовтня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Луцьку Волинської області, громадянин України, з вищою освітою, розлученого, має на утримані одну неповнолітню дитину, до адміністративної відповідальності раніше не притягувався, не працюючого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1ст. 130 КпАП України,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою суду ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 13.07.2019 року о 02.27, в м. Луцьку по вул. Теремнівська, 101, керував автомобілем BMW X3 д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, нечітка вимова та тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 , всупереч вимогам п. 2.5 ПДР України, відмовився у присутності двох свідків, та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.

Не погоджуючись з оскаржуваною постановою ОСОБА_1 в апеляційній скарзі вважає, що постанова винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, при цьому суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим, та підлягає скасуванню. Просить постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши захисника, який апеляційну скаргу підтримав, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Беручи до уваги ту обставину, що ОСОБА_1 при розгляді справи присутній не був, а рішення місцевого суду постанову судді від 09.10.2019 року отримав лише 22.10.2019 року, то на думку апеляційного суду, строк апеляційного оскарження даної постанови, передбачений ст.294 КпАП України ним був пропущений з поважних причин у зв`язку з чим підлягає поновленню.

За положеннями статтей 245, 252, 280 КпАП України, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На думку апеляційного суду, вказаних вимог закону при розгляді справи, суд першої інстанції дотримався в повному обсязі.

Висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, за обставин викладених у постанові, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю доказів, перевірених у судовому засіданні та належно оцінених судом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КпАП України, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.

Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення, за обставин зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими судом доказами. Так, його вина у вчиненні цього адміністративного проступку доводиться:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №306587 від 13.07.2018 року (а.с.1);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , якими підтверджено той факт, що у ОСОБА_1 були ознаки алкогольного сп`яніння та, що він відмовився від проходження огляду на факт вживання алкоголю в установленому поряку (а.с.3);

- відеозаписом з нагрудних камер інспекторів поліції.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 підтвердив, що в його присутності, та у присутності ще одного свідка, ОСОБА_1 неодноразово пропонувалося пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, але останній відмовився від проходження огляду в встановленому порядку.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КпАП України, які містяться в матеріалах справи.

При цьому не заслуговують на увагу суду посилання ОСОБА_1 про наявність підстав для скасування постанови внаслідок неповідомлення його про час та місце судового розгляду, оскільки ОСОБА_1 надсилалися судові повістки про виклик до суду на адресу, вказану останнім в протоколі про адміністративне правопорушення, що підтверджується наявними в даному протоколі особистим підписом ОСОБА_1 , який засвідчує факт ознайомлення останнього зі змістом цього процесуального документу. Проте поштові відправлення з повісткою не були вручені під час доставки з незалежних від суду причин. Крім того виклик ОСОБА_1 в судове засідання, призначене на 14 год. 45 хв. 09.10.2019 року, було здійснено шляхом розміщення судового оголошення на Веб-сайті «Судова влада України». Також згідно доповідної записки від 04.10.2019 року, помічником судді Флішаровським Д.М. з метою повідомлення ОСОБА_1 неодноразово здійснювалися телефонні дзвінки за номером телефону НОМЕР_2 , який був вказаний як ним особисто так і його захисником в поданих до суду клопотаннях, однак у відповідь на здійсненні дзвінки ОСОБА_1 жодного разу не відповів, що унеможливило повідомити його про судове засідання, призначене на 14 год. 45 хв. 09.10.2019 року. Наведене свідчить про те, що судом було вжито достатніх заходів для своєчасного та належного повідомлення ОСОБА_1 про виклик до суду для участі в розгляді справи.

Крім того слід зазначити, що Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» констатував, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Що стосується доводів ОСОБА_1 про неможливість допиту поліцейського в якості свідка, то вони є безпідставними, оскільки згідно ст..272 КпАП України, як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі, а поліцейського було допитано в судовому засіданні саме як свідка.

Крім того суперечать матеріалам справи твердження ОСОБА_1 про те, що під час розмови з працівниками поліції, в ході якої останніми йому було запропоновано пройти тест на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу «Драгер», він просив надати сертифікат на даний прилад, а в подальшому особисто запропонував проїхати до медичного закладу охорони здоров`я, проте будь-якої відповіді від працівників поліції не отримав. Так з відеозапису з нагрудних камер інспекторів поліції вбачається, що ОСОБА_1 не прохав надати сертифікат та проїхати в медичний заклад, оскільки заперечував факт керування ним автомобілем.

Не заслуговують також на увагу суду доводи ОСОБА_1 про порушення працівниками поліції порядку проведення огляду на стан сп`яніння, оскільки такі його твердження не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

Беручи до уваги вищенаведене, апеляційний суд прийшов до висновку, що доводи ОСОБА_1 , викладені в апеляційній скарзі не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а фактично спрямовані на уникнення ним адміністративної відповідальності.

А тому, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив усі обставини справи в їх сукупності та постановив законне судове рішення про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що місцевий суд обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, а саме за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, постанова судді першої інстанції є законною та мотивованою, а накладене на ОСОБА_1 безальтернативне стягнення відповідає вимогам ст.ст. 23, 33 КпАП України.

Таким чином постанова судді Луцького міськрайонного суду від 09 жовтня 2019 року в даній справі є законною та такою, що винесена відповідно до вимог КпАП України у зв`язку з чим підлягає залишенню без змін відповідно до п.1 ч.8 ст.294 КпАП України.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КпАП України апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 жовтня 2019 року в даній справі.

Апеляційну скаргу особи, що притягається до відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Гапончук