ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/807/634/19 Головуючий в 1-й інстанції Сінєльнік Р.В.
Єдиний унікальний № 332/3365/19 Доповідач в 2-й інстанції Фомін В.А.
Категорія - ст.124 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Фомін В.А., за участю особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 05 листопада 2019 року стосовно нього,

в с т а н о в и в:

постановою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 05 листопада 2019 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, провадження по справі закрито на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Як зазначено в постанові, що 01.08.2019 року о 10-45 годині, на автошляху Якимівка-Кирилівка в районі електроопори № 122 водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Honda Accord, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 при здійсненні обгону не витримав безпечний боковий інтервал та скоїв зіткнення з автомобілем Hyndai Coupe номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , чим порушив вимоги п.2.3, 13.1 ПДР. Внаслідок ДТП транспортні засоби пошкоджено з матеріальними збитками, травмованих не має.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на незаконність постанови суду, яка підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів зазначає, що в судовому засіданні в якості свідка була допитана ОСОБА_3 , яка є дружиною ОСОБА_2 . За словами останнього, вона була пасажиркою його авто на момент ДТП. Але на місці події вона пояснення не давала, її наявність на місці пригоди не підтверджується матеріалами справи. А тому її покази не можуть бути прийняті до уваги, оскільки матеріалами справи не підтверджено її статус як свідка або особи, якій відомі які-небудь обставини, що підлягають встановленню по даній справі.

В судовому засідання ОСОБА_2 повідомив, що перед подією створив аварійну обстановку йому та з цього приводу на нього працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.4 ст.122 КУпАП. Даний факт був прийнятий судом першої інстанції як підтвердження наявності конфліктної ситуації та підтвердження версії ОСОБА_2 про те, що він не дотримався бокового інтервалу при поверненні у раніше займану смугу. Відповідно даних з «Армор» адміністративних матеріалів за ч.4 ст.122 КУпАП відносно ОСОБА_2 складено не було, що свідчить про дачу недостовірних показів з боку ОСОБА_2 .

Також звертає увагу суду на те, що причинно-наслідкового зв`язку між даними подіями немає, тому пов`язувати їх та враховувати в процесі вирішення винного у ДТП є хибним рішенням.

Таким чином суд першої інстанції під час розгляду справи не дотримався вимог щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення, не проаналізував наявні у справі докази, а його висновок є необґрунтованим.

На підставі викладеного, просить скасувати постанову суду, визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Заслухавши в судовому засіданні ОСОБА_1 на підтримання апеляційної скарги; перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, у зв`язку з наступним.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Висновки суду, викладені в постанові щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, є обґрунтованими і відповідають дослідженим доказам у справі, яким суддя надав відповідну правову оцінку.

Згідно зі ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 провину свою не визнав та пояснив, що коли він пішов на обгін автомобіль Hyndai Coupe почав збільшувати швидкість, внаслідок чого сталося ДТП.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 також провину свою не визнав та надав аналогічні показання.

Разом з цим, з матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №019118 від 01 серпня 2019 року (а.с.4); схемою місця ДТП, в якій відображені всі необхідні дані щодо руху транспортних засобів та їх розташування після ДТП, а також зафіксовані пошкодження автомобілів унаслідок ДТП (а.с.6); письмовими поясненнями водіїв ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , які відібрані на місці ДТП (а.с.7, 9).

Потерпілий ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що рухався він зі швидкістю 70 км/год, прискорення швидкості не було. ОСОБА_1 , обганяючи його, підрізав їхній автомобіль, та перестроюючись в праву смугу ударив в лівий передній кут. В автомобілі була його дружина. Також ОСОБА_2 повідомив, що з приводу його виїзду з другорядної дороги на нього склали адміністративний протокол.

Обставини зазначені водіями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в тому числі взаємне розташування транспортних засобів, об`єктивно підтверджуються схемою місця ДТП.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що вони з чоловіком їхали на відпочинок в ОСОБА_6 . Коли пішли на випередження і поверталися в сою смугу, то ОСОБА_7 добавив швидкість, тому стався чирк в їх задній правий бік бампера, а у автомобіля Hyndai Coupe вилетіла фара.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що коли вони з чоловіком їхали відпочивати на море, виїхавши на головну дорогу з другорядної, ОСОБА_1 наздогнав їх, зупинився посеред траси, вийшов з авто та погрожував їм, після чого, коли вони продовжили рух, ОСОБА_1 їх підрізав, різко вивернувши праворуч, тому відбувся удар, швидкість ОСОБА_2 не збільшував.

З вказаного вбачається, що суд першої інстанції дав правильну оцінку всім наявним доказам у справі, та належним чином мотивував у постанові свої висновки. Вказані висновки суду відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідно до пункту 13.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України від 10.10.2001 року № 1306, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Пунктом 2.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України від 10.10.2001 року № 1306 передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Тобто, при здійснені обгону водій ОСОБА_1 повинен був витримати безпечний боковий інтервал, а потім завершувати обгін автомобіля перестроюванням в свою полосу руху.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини справи, є безпідставними, оскільки суд дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам належну оцінку та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Під час перевірки апеляційним судом матеріалів справи суттєвих порушень допущених при їх складанні не встановлено. Протокол про адміністративне правопорушення серії БД №019118 від 01 серпня 2019 року відносно ОСОБА_1 , містить необхідні відомості, передбачені ст.256 КУпАП, та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року. З зазначеним протоколом ОСОБА_1 був ознайомлений, копію його отримав, йому роз`яснені права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, що він засвідчив особистим підписом.

На думку апеляційного суду, докази, що містяться в матеріалах справи, на які послався суд першої інстанції в оскаржуваній постанові в обґрунтування своїх висновків, є належними, допустимими і достатніми, узгоджуються між собою та у своїй сукупності вказують на наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що не можна приймати до уваги пояснення в судовому засіданні свідка ОСОБА_3 , оскільки на місці події вона не надавала пояснення, апеляційний суд вважає безпідставними виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.272 КУпАП як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі.

Свідок - це особа, стосовно якої в уповноваженого органу (посадової особи), в провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, є дані, що їй відомі обставини, які стосуються справи, що підлягають установленню по даній справі, та яку у зв`язку з цим може бути викликано для давання пояснень.

Тобто, свідком може бути будь-яка особа, яка була безпосереднім очевидцем усіх подій. Відповідно до ст.251 КУпАП, «доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані», якими є, в тому числі, показання свідків. При цьому, якщо свідки будуть давати неправдиві свідчення, вони так само несуть відповідальність за введення суду в оману за ст.384 КК України. В даному випадку свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні була попереджена про відповідальність за введення суду в оману.

Порушення, на які звертав увагу ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, є суто формальними, які не можуть слугувати підставою для скасування правильного по суті рішення, до того ж ОСОБА_1 не заперечував факт керування транспортним засобом, тобто фактичні обставини справи не оскаржував.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу порушника та наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Оскільки на момент розгляду справи закінчилися строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст.38 КУпАП, суд першої інстанції обґрунтовано та з дотриманням вимог п.7 ч.1 ст.247 КУпАП закрив провадження в справі, оскільки днем вчинення вказаного правопорушення є 01 серпня 2019 року.

Крім того, апеляційний суд позбавлений можливості скасувати постанову суду першої інстанції відносно ОСОБА_1 , як на це вказує апелянт в апеляційній скарзі, та визнати іншого учасника ДТП ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, оскільки судовий розгляд проводиться щодо конкретної особи, відносно якої складений протокол про адміністративне правопорушення, в межах цього протоколу. Між тим, в матеріалах справи відсутні будь-які дані про те, що працівниками поліції було складено протокол відносно ОСОБА_2 , а тому апеляційний суд не має права за власною ініціативою виходити за межі складеного протоколу.

Таким чином, доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 05 листопада 2019 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, провадження по справі закрито на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, залишити без змін.

Постанова Запорізького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.А. Фомін

Дата документу Справа № 332/3365/19