КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2019 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду - Сілкова І.М., за участю ОСОБА_1 та його захисника Шкири Ю.Г. розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 серпня 2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 ст.ст. 124, 122-4 КУпАП закрито на підставі п.7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Згідно постанови, суд визнав доведеним, що 24.04.2018 року о 21 год. 50 хв. ОСОБА_1 на 27 км автодороги Київ - Чернігів в Броварському районі керував автомобілем «Фольксваген», н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 «б» Правил дорожнього руху України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, 24.04.2018 року о 21 год. 50 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Фольксваген», н.з. НОМЕР_1 на 27 км автодороги Київ-Чернігів в Броварському районі в напрямку м. Київ, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечну швидкість руху, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який в подальшому по інерції здійснив наїзд на транспортний засіб «Іван», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_3 та, будучи причетним до дорожньої транспортної пригоди, залишив місце ДТП, чим порушив вимог п.п. 2.3 «б», 2.10, 12.6 ПДР України, тобто вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 122-4, 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , не оспорюючи своєї винуватості у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст 122-4, 130 КУпАП, просить скасувати оскаржувану постанову судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 27.08.2019 року в частині визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та прийняти нову постанову якою провадження у справі стосовно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів поданої апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції вимог ст.ст. 245, 248, 252, 273, 280, 285 КУпАП та роз`яснень викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», оскільки суд розглянув справу без всебічного, повного і об`єктивного з`ясування всіх обставин справи в їх сукупності, формально підійшов до розгляду даної справи, не з`ясувавши чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, не дав належної оцінки наявним у справі доказам, що призвело до прийняття незаконного та необґрунтованого судового рішення, в частині визнання його винним за ст. 124 КУпАП.

При цьому апелянт зазначає, що висновки суду викладені в оскаржуваній постанові про те, що його дії знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням ДТП не відповідають дійсності та вважає, що дана дорожньо-транспортна пригода відбулась виключно внаслідок дій водія автомобіля «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , який, в порушення вимог п.п. 10.1, 10.7 ПДР України та дорожньої горизонтальної розмітки 1.1 Розділу 34 ПДР України, рухаючись по крайній лівій смузі, різко зупинився на проїжджій частині дороги з метою виконання маневру повороту ліворуч через суцільну лінію розмітки, а тому, на переконання апелянта, саме в діях водія ОСОБА_2 вбачається склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Також вказує, що зазначені вище обставини підтверджуються письмовими поясненнями свідків - водія автобуса ОСОБА_3 , пасажира ОСОБА_4 , його ( ОСОБА_1 ) поясненнями, висновком експерта №05-07/2019, поясненнями експерта Кирпенка І.С. та іншими наявними в матеріалах справи доказами, однак під час розгляду даної справи суддя не викликав зазначених свідків в судове засідання та з незрозумілих причин не взяв ці докази до уваги.

Крім цього, враховуючи наявність в матеріалах справи двох протилежних експертних досліджень, які були надані сторонами, апелянт вважає, що суд безпідставно не задовольнив подане клопотання від 14.05.2019 року про призначення експертизи в Державній експертній установі.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Шкири Ю.Г. на підтримку доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та апеляційні доводи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно приписів ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, в тому числі, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

У відповідності з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа), відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вказані вимоги закону при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення судом першої інстанції були дотримані.

При цьому, всупереч тверджень апелянта, суддею були повно та об`єктивно з`ясовані всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а зміст оскаржуваної постанови відповідає вимогам, передбаченим ст. 283 КУпАП, в якій наведено докази, на яких ґрунтується висновок суду про винуватість водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130 та ст. 122-2 КУпАП є правильним, підтверджується наявними в матеріалах справі доказами і в апеляційній скарзі не оскаржується.

Під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 пояснив, що 24.04.2018 року близько 21 год. 45 хв. він, керуючи автомобілем «Фольксваген» н.з. НОМЕР_1 , рухався зі сторони м. Чернігова по об`їзній дорозі в напрямку м. Києва у крайній лівій смузі руху зі швидкістю близько 60 - 70 км/год. Вказана дорога має по дві смуги руху в кожному напрямку. Попереду нього рухався автомобіль іноземного виробництва, який в районі розвороту зустрічного транспорту, різко змінив напрямок руху в праву сторону, після чого він побачив перед собою автомобіль «ВАЗ», який з включеним лівим поворотом хотів повернути ліворуч в забороненому для цього місці. Оскільки вказаний автомобіль він побачив буквально за декілька секунд, уникнути зіткнення з вказаним автомобілем у нього не було можливості. Вважає, що в разі дотримання водієм автомобіля «ВАЗ» Правил дорожнього руху України, то цього ДТП не було б взагалі.

Крім цього, захисник Шкира Ю. Г. зазначив, що у автомобіля «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , не були увімкнені фари, що позбавило водія ОСОБА_1 завчасно побачити цей автомобіль, який стояв в межах смуги по якій рухався ОСОБА_1 та хотів здійснити розворот в недозволеному для цього місці.

Переглядаючи справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 в межах поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що висновок місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та об`єктивно підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, які узгоджуються між собою, а тому суд правильно поклав їх в обґрунтування прийнятого рішення.

Такими доказами є відомості, зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №001646 від 15.08.2019 року (а.с. 15) складеному стосовно ОСОБА_1 за порушення ним п.п. 2.3 «б», 12.6 ПДР України, згідно якого, останній на 27 км автодороги Київ-Чернігів, керуючи автомобілем «Фольксваген» н.з. НОМЕР_1 , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 ; копією схеми місця ДТП від 24.04.2018 року щодо місця кінцевого розташування транспортних засобів на проїзній частині одразу після зіткнення (а.с. 35), а також даними відеозапису щодо обставин виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди (а.с.124), і ці докази у своїй сукупності підтверджують порушення водієм автомобіля «Фольксваген» н.з. НОМЕР_1 - ОСОБА_1 п.п. 2.3 «б», 12.6 ПДР України, внаслідок чого відбулось зіткнення транспортних засобів.

Згідно пункту 2.3 «б» Правил дорожнього руху України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Пунктом 12.6 ПДР України встановлена дозволена швидкість руху транспортних засобів поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.47

ПДР України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те що він рухався з дотриманням вимог правил дорожнього руху та розраховував, що й інші учасники дорожнього руху, виконують ці правила, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки виходячи зі змісту положень п.п. 2.3 «б» ПДР України, на водія транспортного засобу покладається обов`язок щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, який під час керування транспортним засобом повинен бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи відеозапису, на якому зафіксовані обставини виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 зупинився в лівій смузі руху для виконання розвороту та перебував у нерухомому стані досить тривалий час, а тому ОСОБА_1 мав достатній час для виявлення перешкоди для його руху та уникнення зіткнення з вказаним автомобілем.

Крім цього, дані вказаного відеозапису повністю спростовують твердження захисника про те, що у автомобіля «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , не були увімкнені фари, а тому ця обставина позбавила водія ОСОБА_1 завчасно побачити цей автомобіль, а також його доводи про те, що вказаний відеозапис не можна вважати належним та допустимим доказом є безпідставними, оскільки відповідно до приписів статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційні посилання ОСОБА_1 на ту обставину, що дана дорожньо-транспортна пригода сталася саме з вини водія автомобіля «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , який в порушення вимог п.п. 10.1, 10.7 ПДР України та дорожньої горизонтальної розмітки 1.1 Розділу 34 ПДР України, рухаючись по крайній лівій смузі, зупинився на проїжджій частині дороги з метою виконання маневру повороту ліворуч через суцільну лінію розмітки, чим спровокував дане ДТП, що на думку апелянтів виключає винуватість водія ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення, є безпідставними і не приймаються апеляційним судом до уваги, оскільки це не звільняло ОСОБА_1 від обов`язку під час керування транспортним засобом бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою та відповідно реагувати на її зміну, а інших переконливих доказів в обґрунтування доводів апеляційної скарги, які б свідчили про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтами не наведено.

Отже, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, у тому числі ті, на які послався суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні, апеляційний суд вважає, що під час розгляду даної справи суддею належним чином були досліджені дані, що містяться в матеріалах справи, які з достатньою повнотою підтверджують факт порушення водієм ОСОБА_1 п.п. 2.3 «б», 12.6 Правил дорожнього руху України та спростовують доводи його апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не повністю з`ясував фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам.

З урахуванням сукупності наявних в матеріалах справи доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин даної справи та які беззаперечно вказують на факт порушення ОСОБА_1 вимог п.п. 2.3 «б», 12.6 Правил дорожнього руху України, що призвело до зіткнення та пошкодження транспортних засобів, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення заявлених під час апеляційного розгляду справи захисником клопотання про виклик і допит свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та призначення авто-технічної експертизи.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення водієм ОСОБА_1 п.п. 2.3 «б», 12.6 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого відбулось зіткнення та пошкодження транспортних засобів, його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП повністю доведена, а тому постанова судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 27.08.2019 року стосовно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування та закриття стосовно нього провадження в справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, тобто за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, про що ставиться питання в його апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 серпня 2019 року стосовно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП - без зміни.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду І.М. Сілкова

Справа№ 33/824/3666/2019 Категорія: ст.ст.122-4, 124, 130 КУпАП

Головуючий в І інстанції - Міхієнкова Т.Л.

Головуючий у апеляційній інстанції - Сілкова І.М.