Справа №: 310/8567/19
3/310/2538/19
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 грудня 2019 року м. Бердянськ

Суддя Бердянського міськрайонного суду Запорізької області Троценко Т.А., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за скоєння правопорушення, передбаченого ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 23.10.2019 року серії ГР № 422493 23.10.2019 року о 01 год. 55 хв. ОСОБА_1 , рухаючись на автомобілі «Mercedes Benz», реєстраційний номер НОМЕР_2 по Мелітопольському шосе біля перехрестя з вул. Промислова в м. Бердянську Запорізької області був зупинений працівниками поліції, так як номерний знак на автомобілі не співпадав із маркою та моделлю транспортного засобу, в ході спілкування з ОСОБА_1 у останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах з порожнини рота, після чого останній вийшов із автомобіля«Mercedes Benz» НОМЕР_2 та почав відходити від нього, на попередження про застосування щодо нього спец. засобів не реагував, поводив себе агресивно, відштовхував інспектора СРПП № 1 Бердянського ВП ГУНП ОСОБА_2 , внаслідок чого до останнього було застосовано спец. засіб, а саме кайданки (ЗУ «Про національну поліцію» ст. 43 п. 3-1), тобто вчинив правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину у скоєному правопорушенні не визнав та пояснив, що 23 жовтня 2019 року він дійсно їхав на автомобілі«Mercedes Benz» в м. Бердянську по Мелітопольському шосе зі сторони с. Луначарське. На вимогу поліцейських зупинився, однак документи не дав, так як йому не сказали причину зупинки. Дійсно, розмовляв по телефону приблизно п`ять хвилин, дзвонив товаришу власнику автомобіля та просив, щоб той приїхав. При розмові не відходив за межі патрульної машини. Ніякої непокори не здійснював.

Захисник адвокат Кривякін О.В. у судовому засіданні просив провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КУпАП.

Викликаний в судове засідання інспектор СРПП № 1 Бердянського ВП ГУНП ОСОБА_3 пояснив, що 23 жовтня 2019 року був на чергуванні, рухаючись на своєму службовому автомобілі помітив автомобіль, на якому номерні знаки не співпадали з моделлю автомобіля, тому вказаний автомобіль був зупинений. Водій автомобіля ОСОБА_1 не надав документи, так як у нього їх не було, внаслідок чого було викликано слідчо-оперативну службу. Потім ОСОБА_1 почав розмовляти по телефону та намагався відходити від автомобіля, на прохання підійти не реагував. Злісна непокора проявлялась в ігноруванні вимог поліції.

В судовому засіданні переглянуто ДВД-диск наданий поліцейським з місця події, на якому зафіксовано як ОСОБА_1 розмовляє по телефону неподалік автомобіля. Після розмови до нього було застосовано спец. засіб кайданки.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне порушення, оцінивши докази по справі відповідно до ст. 252 КУпАП, суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст. 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Диспозиція ч.1ст.185КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за вчинення злісної непокори законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

З огляду на тлумачення даної норми у вчинених діях повинні міститись дві кваліфікуючі обставини зазначеного адміністративного правопорушення: 1) злісність в активних та умисних діях, що направлена на спротив законним вимогам поліцейського при виконанні ним службових обов`язків; 2) законність вимог співробітника поліції.

У відповідності до абз. 2 п. 7. Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 26 червня 1992 року «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів», згідно із ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника поліції.

Відповідно до вимог закону формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним, із зазначенням місця, часу, способу його вчинення, мотивів і форми вини, фактів, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про національну поліцію», звертаючись до особи, або у разі звернення особи до поліцейського, поліцейський зобов`язаний назвати своє прізвище, посаду, спеціальне звання та пред`явити на її вимогу службове посвідчення, надавши можливість ознайомитися з викладеною в ньому інформацією, не випускаючи його з рук.

Згідно із Законом України «Про національну поліцію» поліцейські мають право застосовувати передбачені вказаним Законом заходи примусу з метою досягнення покладених на них обов`язків.

Одним із передбачених законом заходів примусу являється застосування спеціальних засобів.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 43 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський зобов`язаний заздалегідь попередити особу про застосування фізичної сили, спеціальних засобів і вогнепальної зброї і надати їй достатньо часу для виконання законної вимоги поліцейського, крім випадку, коли зволікання може спричинити посягання на життя і здоров`я особи чи та/або поліцейського або інші тяжкі наслідки, або в ситуації, що склалася, таке попередження є невиправданим або неможливим. Попередження може бути зроблено голосом, а за значної відстані або звернення до великої групи людей - через гучномовні установки, підсилювачі звуку. Вид та інтенсивність застосування заходів примусу визначаються з урахуванням конкретної ситуації, характеру правопорушення та індивідуальних особливостей особи, яка вчинила правопорушення.

З відеозапису, долученого до матеріалів справи вбачається, що до ОСОБА_1 без попередження було застосовано спец. засоби кайданки, чим порушено вимоги Закону України «Про національну поліцію».

Матеріали справи не містять доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, оскільки злісна непокора проявляється у вчиненні активних дій щодо невиконання законних вимог працівників поліції, а не у їх ігноруванні.

Враховуючи викладене, оскільки особою, якою було складено протокол про адміністративне правопорушення, не надано доказів законності його вимог, а також вчинення ОСОБА_1 протиправних дій по відношенню до поліцейських та злісної непокори вимогам останніх, приходжу до висновку, що вина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не доведена.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи, керуючись вимогамист.62 Конституції Україниіст.6 Конвенції про захист праві основних свобод людини про те,що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях,усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь;кожна людина вважається невинною доти,поки її вину не буде доведено згідно з законом,вважаю, що винуватість ОСОБА_1 в скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, належним чином не підтверджується, а тому провадження по справі підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 185, 213, 221, 247, 283 КУпАП, суддя

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого 1 ст. 185 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП в зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На постанову протягом десяти днів з дня її винесення може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду через Бердянський міськрайонний суд.

Суддя Бердянського

міськрайонного суду Т.А. Троценко