23 серпня 2019 р. Справа № 632/1206/19 провадження № 3/632/345/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2019 року м.Первомайський

Суддя Первомайського міськрайонного суду Харківської області Босняк М.М., за участю секретаря Єрьоміної А.С., прокурора Веліканової І.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справу, яка надійшла з Харківського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, про притягнення до адмінвідповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м.Первомайський Харківської області, жителя АДРЕСА_1 , з повною вищою освітою, одруженого, що має на утриманні двох малолітніх дітей, на час розгляду справи не працює, одружений, раніше до адмінвідповідальності не притягувався,

за ч.1 ст. 1726 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про вчинення адміністративного корупційного правопорушення від 26.07.2019 вбачається, що ОСОБА_1 , будучи звільненим 16.01.2019 з посади молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки ДУ «Первомайська виправна колонія (№117)», несвоєчасно, без поважних причин, з порушенням встановленого законодавством строку, а саме 21.01.2019 подав декларацію перед звільненням особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період, який не був охоплений раніше поданими деклараціями, шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, тобто з порушенням вимог ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією.

Відносно ОСОБА_1 уповноваженим УЗЕ в Харківській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, лейтенантом поліції Лузгіним В.С. складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.1726 КУпАП.

В обґрунтування викладеного в протоколі про адміністративне правопорушення від 26.07.2019 зазначено, що наказом начальника ДУ «Первомайська виправна колонія (№117)» від 31.07.2018 за № 98/ОС-18 ОСОБА_1 прийнято на службу до Державної кримінально-виконавчої служби України молодшим інспектором відділу нагляду і безпеки.

Отже, ОСОБА_1 був працівником кримінально-виконавчої служби.

Згідно п.п. «д» п.1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», особи рядового і начальницького складу державної кримінально-виконавчої служби, податкової міліції, особи начальницького складу органів та підрозділів цивільного захисту, Державного бюро розслідувань, Національного антикорупційного бюро України, є суб`єктами, на яких поширюється дія цього закону.

Відповідно до абзацу 15 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктами декларування, окрім іншого, є особи, зазначені у п. 1 ч. ч. 1 ст. 3 цього Закону.

Згідно з частиною 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у п. 1 ч. ч. 1 ст. 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Наказом начальника ДУ «Первомайська виправна колонія (№117)» від 16.01.2019 за № 10/ОС-19 молодшого сержанта внутрішньої служби ОСОБА_1 , відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчої службі України за п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням).

Відповідно до п.п.2 п.5 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) Інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (за текстом - Порядок), затвердженого Рішенням НАЗК № 3 від 10.06.2016, яке зареєстроване в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за № 959/29089, декларація суб`єкта декларування, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається не пізніше дня такого припинення.

Декларація суб`єкта декларування, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, охоплює період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими таким суб`єктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду. Останнім днем такого періоду є день, що передує дню подання декларації. Під раніше поданими деклараціями розуміються як декларації, що були подані до Реєстру відповідно до Закону, так і декларації, що були подані відповідно до Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції». Крім цього, датою припинення виконання суб`єктом декларування функцій держави або місцевого самоврядування є дата подання ним декларації, передбаченої п.п.2 п.5 цього Розділу, що зазначено у абзаці другому п. 11 Порядку.

Відповідно до п.2 Порядку перевірки факту подання суб`єктами декларування декларацій відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» та повідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій, затвердженого Рішенням НАЗК № 19 від 06.09.2016, яке зареєстроване в Міністерстві юстиції України 15.11.2016 за № 1479/29609, припиненням діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування є день видачі трудової книжки суб`єкту декларування, із зазначенням підстав такого припинення.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.12 Закону України «Про запобігання корупції», Національне агентство з питань запобігання корупції з метою виконання покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належать до його компетенції, обов`язкові для виконання нормативно-правові акти.

Нормативно-правові акти Національного агентства з питань запобігання корупції підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів, що зазначено у ч.5 ст.12 Закону України «Про запобігання корупції».

Відповідно до п.п.2 п.5 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) Інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (за текстом - Порядок), затвердженого Рішенням НАЗК № З від 10.06.2016, яке зареєстроване в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за № 959/29089, декларація суб`єкта декларування, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається не пізніше дня такого припинення. Якщо припинення зазначених функцій відбулося з ініціативи роботодавця, декларація подається не пізніше двадцяти робочих днів з дня, коли суб`єкт декларування дізнався чи повинен був дізнатися про таке припинення.

Таким чином ОСОБА_1 , не маючи поважних причин для порушення строку подачі декларації, зобов`язаний був подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, не пізніше дня припинення діяльності, а саме 16.01.2019. Однак останній тільки 21.01.2019 подав декларацію як особа яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування (декларація перед звільненням).

Отже, місцем вчинення правопорушення ОСОБА_1 є Харківська АДРЕСА_2 , (місце роботи).

Датою вчинення правопорушення є 21.01.2019 (дата подачі декларації перед звільненням).

Часом виявлення правопорушення є 26 липня 2019 року (дата складання протоколу про адміністративне правопорушення).

Відповідно до ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

У судовому засіданні ОСОБА_1 було роз`яснено права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП. Вину у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 1726 КУпАП за обставин, викладених в протоколі, останній не визнав, суду пояснив наступне.

Дійсно, наказом начальника ДУ «Первомайська виправна колонія (№117)» від 31.07.2018 за № 98/ОС-18 ОСОБА_1 прийнято на службу до Державної кримінально-виконавчої служби України молодшим інспектором відділу нагляду і безпеки.

Наказом начальника ДУ «Первомайська виправна колонія (№117)» від 16.01.2019 за № 10/ОС-19 молодшого сержанта внутрішньої служби Костіна С.М., відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчої службі України за п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням).

Вступивши на обрану посаду, він усвідомлював, що є суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення, у зв`язку з чим наступного дня після дня звільнення намагався подати декларацію як особа яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування (декларація перед звільненням), проте не зміг цього зробити у строки, зазначені в протоколі, з підстав, не залежних від нього. Так, довідку про нарахування за цей період отримав лише 19.01.2019. Повний розрахунок отримав 22.01.2019 на карту Укргазбанку. Наміру ухилитися від вимог антикорупційного законодавства не мав, як і наміру приховати майно. Подав декларацію особи яка припиняє діяльність на загальних підставах, т.я. Закон України «Про запобігання корупції» не містить чіткої дати подання декларації особою яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування (декларація перед звільненням), на відміну від щорічної декларації. Іншої інформації, як і обов`язку в день звільнення подати декларацію, йому при звільненні роз`яснено не було.

Прокурор в судовому засіданні наполягала, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складено відповідно до вимог діючого законодавства з дотриманням норм КУпАП та Закону України «Про запобігання корупції», і вважає доведеним вину останнього у несвоєчасному поданні декларації особою яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування (декларація перед звільненням), тобто у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 1726 КУпАП.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, думку прокурора, вивчивши матеріали справи та оцінивши всі докази по справі, як кожен окремо так і в їх сукупності, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставин справи у їх сукупності, заслухавши думку прокурора, суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа), відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.1726 КУпАП, визначається лише умисною формою вини, тобто коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Судом встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, складено уповноваженою на те посадовою особою, зокрема посадовою особою органів внутрішніх справ (Національної поліції), відповідно п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП, проте останній не в повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Так, перевірки декларації ОСОБА_1 працівниками НАЗК матеріали справи не містять, т.я. перевірка проводилася Департаментом внутрішньої безпеки Національної поліції України.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» спеціально уповноважені суб`єкти у сфері протидії корупції - органи прокуратури, Національної поліції, Національне антикорупційне бюро України, Національне агентство з питань запобігання корупції.

Відповідно до ст. 255 КУпАП органи внутрішніх справ (Національної поліції) мають право складати протоколи про адміністративне правопорушення за ст. 1724 - 1729, 1729-2 КУпАП, які віднесені до адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією.

Згідно з п. 3 ч. 2 р. ІV Положення про Департамент захисту економіки Національної поліції України, затвердженого наказом Національної поліції України №81 від 07.11.2015 року, працівники Департаменту мають право складати адміністративні протоколи про виявлені факти порушення антикорупційного законодавства та направляти їх до суду.

Проте, правом проводити перевірки дотримання антикорупційного законодавства Департамент захисту економіки Національної поліції України не наділений.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про запобігання корупції» Національне агентство з питань запобігання корупції (далі-НАЗК) є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про запобігання корупції» Національне агентство з метою виконання покладених на нього повноважень має такі права: отримувати заяви фізичних та юридичних осіб про порушення вимог цього Закону, проводити за власною ініціативою перевірку можливих фактів порушення вимог цього Закону.

Отже, спеціальним законом, який регулює питання запобігання корупції, право проводити перевірки дотримання законодавства про запобігання корупції належить виключно НАЗК, а не іншим спеціально уповноваженим суб`єктам у сфері протидії корупції. Делегування свого права на проведення перевірок не передбачено.

У відповідності до частини першої статті 8, пункту 8-1 частини першої статті 11, пунктів 5, 6 та 7 частини першої статті 12 Закону України «Про запобігання корупції», з метою реалізації Національним агентством з питань запобігання корупції своїх повноважень щодо проведення перевірок додержання вимог Законів України «Про запобігання корупції» та «Про політичні партії в Україні» Національне агентство з питань запобігання корупції прийняло рішення № 2 від 11.08.2016, яким затверджено Порядок проведення перевірок Національним агентством з питань запобігання корупції (далі - Порядок проведення перевірок).

Відповідно до пункту 1 розділу V Порядку проведення перевірок, за результатами проведеної перевірки складається акт планової (позапланової) перевірки дотримання вимог Закону України «Про запобігання корупції».

Згідно пунктів 1, 2 розділу VІ Порядку проведення перевірок, акт перевірки з проектом рішення, передбаченого пунктом 9 розділу V цього Порядку, та матеріали, що підтверджують факти вчинення правопорушень, подаються на найближче засідання Національного агентства. За результатами розгляду Національне агентство може прийняти рішення про:

- внесення припису;

-направлення висновку щодо наявності ознак корупційного правопорушення або правопорушення, пов`язаного з корупцією, спеціально уповноваженим суб`єктам у сфері протидії корупції;

- направлення протоколу про адміністративне правопорушення та доданих матеріалів до суду;

- звернення до суду із позовом (заявою) щодо визнання незаконними нормативно-правових актів, індивідуальних рішень, виданих (прийнятих) з порушенням встановлених Законом України «Про запобігання корупції» вимог та обмежень, визнання недійсними правочинів, укладених внаслідок вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення;

- звернення до суду з позовом про встановлення відповідних фактів, які свідчать про те, що кошти, виділені з державного бюджету на фінансування статутної діяльності політичної партії, використані політичною партією на фінансування її участі у відповідних виборах або на цілі, не пов`язані із здійсненням її статутної діяльності відповідно до Закону України «Про політичні партії в Україні».

Тобто, виключно після проведення перевірки НАЗК та направлення висновку НАЗК спеціально уповноваженим суб`єктам у сфері протидії корупції (в тому числі і Національній поліції), у останніх виникають повноваження на складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Щодо листа з роз`ясненнями, долученого до матеріалів справи, то останній не узгоджується з нормами діючого законодавства.

У разі порушення послідовності таких дій (складення протоколу без висновку НАЗК) варто звернути увагу на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Яременко проти України», де було зазначено таке:

«…Питання, яке Суд має вирішити, полягає у визначенні, чи було справедливим провадження у справі загалом, включаючи спосіб, у який були отримані докази. При цьому має бути оцінена відповідна "незаконність" і, якщо це стосується порушення іншого конвенційного права, має бути оцінений характер виявленого порушення (див., зокрема, "Хан проти Сполученого Королівства" (Khan v. the United Kingdom), N 35394/97, п. 34, ECHR 2000-V; "P.G. і J.H. проти Сполученого Королівства" (P.G. and J.H. v. the United Kingdom), N 44787/98, п. 76, ECHR 2001-IX; і "Аллан проти Сполученого Королівства" (Allan v. the United Kingdom), N 48539/99 п. 42, ECHR 2002-IX).

Крім того, має бути врахована якість таких доказів і, зокрема, те, чи породжують обставини, за яких вони були отримані, будь-який сумнів щодо їхньої достовірності й точності…».

Серед іншого, Європейський суд з прав людини у вирішенні питання про справедливий судовий розгляд, застосовує концепцію «плодів отруєного дерева», тобто оцінку допустимості всього ланцюжка доказів, що базуються один за іншим, а не кожного окремого доказу автономно.

Європейський суд з прав людини виходить з того, що при недопустимості одного доказу в єдиному ланцюжку, суд повинен в подібному випадку вирішити питання про справедливість судового розгляду в цілому, прикладом чого є рішення у справах «Хан проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України (№2)».

В даній же ситуації (складення протоколу без висновку НАЗК), протоколи, будучи доказом, не можуть бути допустимим доказом, оскільки отримані з порушенням процедури - за відсутності висновку НАЗК та відсутності повноважень на самостійне здійснення перевірки дотримання антикорупційного законодавства.

Окрім викладеного, з доданих матеріалів справи не вбачається інформації про те, що ОСОБА_1 був повідомлений про адміністративну відповідальність у разі порушення норм антикорупційного законодавства, як і інформації про отримання трудової книжки, військового квитка тощо.

ОСОБА_1 21.01.2019 подав електронну декларацію як особа яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, шляхом заповнення відповідної форми на веб-ресурсі.

Частиною 1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Корупційні діяння вважаються закінченими з моменту незаконного або протиправного одержання особою матеріальних благ, порушення спеціальних обмежень з моменту вчинення зазначених у диспозиції статті дій або бездіяльності і відповідальність за них настає незалежно від одержання особою матеріальних та нематеріальних благ, послуг, пільг або інших переваг.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

У випадках, передбачених ч. 2 ст. 45 Закону, тобто в разі припинення здійснення діяльності, цей термін подання не визначено взагалі.

Так, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ у листі від 22.05. 2017 № 223-943/0/4-17 щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією, надав відповідні роз`яснення, де зауважив, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, суди зобов`язані забезпечувати своєчасний та якісний їх розгляд, точне й неухильне застосування чинного законодавства.

Вирішуючи справи цієї категорії, суди повинні керуватися Конституцією України, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), Законом України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції» (далі - Закон), Кодексом України про адміністративні правопорушення, іншими нормативно-правовими актами України, а також практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

У цьому аспекті слід зауважити, що рішенням ЄСПЛ від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Отже, відсутність законодавчо визначеного терміну подання декларації в разі припинення діяльності унеможливлює безумовну констатацію несвоєчасності такого подання.

Відповідно до положень ст. 9 КупАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ст.ст. 10,11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 обвинувачується у тому, що несвоєчасно, без поважних причин подав на офіційний веб-сайт НАЗК декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період не охоплений раніше поданими деклараціями після свого звільнення з посади молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки.

Разом з тим, в протоколі не зазначено кінцевий термін (часові межі), коли ОСОБА_1 повинен був подати декларацію у відповідності до ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції».

Відсутність вказаних даних в протоколі про адміністративне правопорушення свідчить про неконкретність висунутого обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення і порушує його право на захист.

Формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність даних про подію (час, місце, спосіб) адміністративного правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчиненні, обставини, які дозволяють визначити ступінь суспільної небезпеки адміністративного правопорушення тощо.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

Зокрема, в рішенні від 26.06.2008 року у справі "Ващенко проти України"Європейський суд вказав, що: «"обвинувачення" для цілей пункту 1 статті 6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п.51)»;

В рішенні від 25.07.2000, у справі «Маттоціа проти Італії" Европейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.»;

У протоколі про адміністративне правопорушення від 26.07.2019 фактично стверджувалося, що ОСОБА_1 повинен був подати на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції, декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період не охоплений раніше поданими деклараціями в день свого звільнення.

Однак, вищевказані доводи працівника Національної поліції не ґрунтуються на законі і відсутність встановленого в ч.2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» кінцевого терміну (часової межі), коли уповноважені на те особи зобов`язані подати декларацію, не дозволяє прийти до висновку, що дата подання декларації повинна збігатися з датою звільнення особи з посади.

Згідно роз`яснень, які містяться в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» від 22 травня 2017 року №223-943/0/4-17, вирішуючи питання про притягнення осіб до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.1726 КУпАП, щодо порушення вимог фінансового контролю, яке полягало у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, слід враховувати: 1) об`єктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його об`єктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації…. Так, для кваліфікації діяння за ч.1 ст.1726 КУпАП необхідним є встановлення несвоєчасності подання декларації, тобто подання поза строком, визначеним законом.

Зокрема, ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» не визначено кінцевий термін (часові межі), коли уповноважені на те особи зобов`язані подати декларацію тобто в разі припинення здійснення діяльності, цей термін не визначено взагалі. Відсутність законодавчо визначеного терміну подання декларації в разі припинення діяльності унеможливлює безумовну констатацію несвоєчасності такого подання.

Слід зазначити, що системний аналіз вжитого в абзаці 1 ч. 2 ст. 45 Закону формулювання "припиняє діяльність" дає підстави констатувати, що термін "припинення" за загальним правилом (ст. 36 Кодексу законів про працю України) співвідноситься із терміном "звільнення" як ціле і частина, охоплюючи останнє. Це саме випливає з аналізу норм інших спеціальних нормативно-правових актів, зокрема з положень Закону України "Про державну службу" (ст. 83), Закону України "Про статус народного депутата України" (ст. 4) тощо, де зазначена термінологія підміняється одна одною.

Зважаючи на відсутність законодавчо встановленого терміну подання декларації в разі звільнення, а також непередбаченого діючим законодавством порядку проведення перевірки, суд не вбачає в діях ОСОБА_1 об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.1 ст.1726 КУпАП.

У зв`язку з цим адміністративна справа підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.9, 247 п.1, 252, 283, 284 ч.1 п.3 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.1726 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови через Первомайський міськрайонний суд.

Суддя:М. М. Босняк