Справа № 199/6203/19
ПОСТАНОВА

іменем України

21 серпня 2019 року місто Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська Щербина-Почтовик І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 ,

- який притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

-за участю захисника - адвоката Юнусова А.С., який діє в інтересах ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія серії ОБ № 161885 від 14.07.2019 року того ж дня, а саме 14.07.2019 о 02:30 годині в м. Дніпрі по вул. Березинській 23а, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Lexus LX 570 державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, різкий запах алкоголю з порожнини рота), від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

На думку посадової особи, уповноваженої на складання протоколу про адміністративне правопорушення, своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засідання захисник Юнусов А.С. зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення у відношенні його підзахисного складено неправомірно, надав суду документи, зокрема висновок щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння від 19.07.2019 року №2112.

У відповідності до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Правилами ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

У зв`язку з цим слід зазначити, що згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Незважаючи на вимоги ч. 2 ст. 251 КУпАП та вказане рішення ЄСПЛ, яке згідно ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» обов`язкове і для працівників Національної поліції, протокол про адміністративне правопорушення, який визначає межі судового розгляду і є доказом у справі, суперечить іншим матеріалам справи про адміністративне правопорушення.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 161885, 14.07.2019 року о 02:30 годині в м. Дніпрі по вул. Березинська 23а, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Lexus LX 570 державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, різкий запах алкоголю з порожнини рота), від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

У відповідності до письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які кожен окремо вказали, що у їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження у встановленому законом порядку саме медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Разом з тим, вищенаведене ставить під сумнів дотримання працівниками поліції Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена наказом МВС, МОЗ України 09.11.2015 за №1452/735, яка визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду, згідно Розділу ІІ інструкції, за наявності ознак алкогольного сп`яніння поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Відповідно до п. 7 Розділу І вказаної Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Одночасно, узгодити таку розбіжність матеріалами провадження не вдається за можливе, оскільки рапорт поліцейського взагалі не містить чіткого викладу послідовності процедури направлення водія для проходження огляду на стан сп`яніння як на місці події так і в закладі охорони здоров`я, при цьому слід зауважити, що згідно наявного відеозапису також не вбачається дотримання поліцейським процедури направлення водія для проходження огляду на стан сп`яніння згідно правил зазначених в Інструкції, оскільки конкретної пропозиції пройти огляд на місці за допомогою спеціального технічного засобу в присутності понятих від працівників поліції не надійшло.

Крім того, матеріалами провадження не встановлено і належної підстави проведення відповідної процедури проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки відповідно до п. 8 Розділу І згаданої Інструкції, у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я, а у даному випадку особи учасники ДТП відповідних ознак не мали, а необхідність проведення огляду на стан сп`яніння було ініційовано працівниками поліції за власної ініціативи.

Також, судом не залишається і поза увагою долучений до матеріалів провадження адвокатом Висновок щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 від 19.07.2019 року №2112, складений о 04.25 год. 14.07.2019 року, який за власною ініціативою звернувся до КП ДНД ДОР, відповідно до якого у останнього не виявлено ознак сп`яніння, та який було проведено протягом двох годин з моменту виявлення правопорушення о 02.30 год. 14.07.2019 року, згідно протоколу.

Таким чином, аналізуючи вищенаведене, матеріалами провадження не встановлено остаточної відповідності та дійсності зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення фактичних обставин події, та відомостей, що свідчить про грубе порушення ними вимог КУпАП і вищезгаданої інструкції, зокрема, виявлені в процесі розгляду провадження розбіжності, не узгоджуються матеріалами справи, що позбавляє суд упевнитися в дійсності відображених даних.

З урахуванням положень ч.1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії, рішення від 30 травня 2013, заява №36673/04) та «Капелін проти Росії» (заява №926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) у випадку, коли викладена у протокол фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має право самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, сокільки це становити порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

З огляду на викладене, суд позбавлений можливості змінити фабулу адміністративного правопорушення та впевнитися у достовірності зазначених фактичних обставин і даних.

Оскільки згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, то усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Вищевикладене свідчить про те, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності поза розумним сумнівом.

Отже, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до висновку про відсутність поставленого у вину працівником патрульної поліції в діях ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1) ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

На підставі п. 1) ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя: І.В. Щербина-Почтовик

21.08.2019