Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/318/19 Головуючий у суді І-ї інстанції Пасічник Д. І.
Категорія - 123 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Ткаченко Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.08.2019 року.Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду Ткаченко Л.Я., розглянувши в порядку апеляційного перегляду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 15 липня 2019 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, працюючий ФГ «Сакура 12», проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.123 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік, без оплатного вилучення транспортного засобу, а також стягнуто судовий збір на користь держави в розмірі 384 грн. 20 коп

За участі:

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

захисника - Яушева В.В.,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 15 липня 2019 року ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 13.05.2019 року о 00.47 год., по а/д М12 «Стрій - Тернопіль - Кропивницький - Знам`янка», керуючи автомобілем Subaru Outback, державний номер НОМЕР_1 , виїхав на залізничний переїзд при увімкненому забороненому червоному сигналі світлофора, чим порушив вимоги п. 20.5 (в) Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність передбачена ч.2 ст.123 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням районного суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову районного суду скасувати, та прийняти нову постанову якою визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.123 КУпАП і накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, без оплатного вилучення транспортного засобу.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що постанова є необґрунтованою, порушує норми матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню.

Апелянт зазначає, що в судове засідання суд першої інстанції його належним чином не викликав, чим позбавив його належним чином використовувати свої процесуальні права, в тому числі надавати пояснення, досліджувати докази та надати характеризуючи дані, що на його думку є упередженістю.

Також ОСОБА_1 зазначає, що він не заперечував в протоколі той факт, що проїхав переїзд на заборонений сигнал світлофору, проте суд першої інстанції позбавив його права надати пояснення, в частині того, що транспортний засіб є єдиним джерелом доходу. Разом з цим, ОСОБА_1 вказує на те, що він працює та має можливість сплатити штраф передбачений законом.

В порушені вимог ст.ст.33,251 та 252 КУпАП, суд першої інстанції не всебічно, не повно та не об`єктивно дослідив всі обставини справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

З урахуванням всього вищенаведеного, суд в порушені ст.ст.245,251,252,268 та 283 КУпАП, своєчасно, всебічно і об`єктивно не з`ясував обставини вказаної справи, прийняв поспішне рішення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Яушева В.В. в підтримку апеляційних вимог, вивчивши матеріали справи, зваживши доводи апеляційної скарги, перевіривши постанову суду в межах поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню враховуючи наступне.

Згідно вимог ст. 268 КУПАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Вказаних вимог закону районний суд під час розгляду справи про адміністративне порушення стосовно ОСОБА_1 не дотримався. З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції розглянув справу щодо ОСОБА_1 за його відсутності.

При цьому, в постанові суду мається посилання на те, що ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду справи був повідомлений своєчасно, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, тому справу розглянуто без його участі.

Проте, такий висновок суду першої інстанції не ґрунтується на матеріалах справи, а тому є передчасним та помилковим.

Як убачається з апеляційної скарги ОСОБА_1 , судова повістка від 22.05.2019р. у судове засідання на 09.30 год. 04.06.2019р. була направлена на адресу: АДРЕСА_1 , в той час, як у протоколі про адміністративне правопорушення зазначена дійсна адреса його проживання, АДРЕСА_1 . Таким чином вказану судову повістку направлену за іншою адресою, ОСОБА_1 не отримував.

Згідно телефонограми від 19.06.2019р. ОСОБА_1 був повідомлений про час та місце судового розгляду призначений на 01.07.2019р., але згідно довідки від 01.07.2019 року, справу знято з розгляду на 15.07.2019 року у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному.

Таким чином, дані на підтвердження того, що ОСОБА_1 , як особа яка притягається до адміністративної відповідальності, був належним чином повідомлений - немає.

У відповідності до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (Із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду № 18 від 19.12.2008 року), в пункті 24 зазначено, що необхідно «звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягують до відповідальності, потерпілих, та їх законних представників і захисників. Суди повинні неухильно виконувати вимоги ст. 268 КУпАП щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності зазначеної особи це можливо лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду і якщо від неї не надійшло клопотання про його відкладення».

Таким чином, недотримання районним судом вимог ст. 268 КУпАП є порушенням права ОСОБА_1 на захист своїх інтересів та суд першої інстанції допустив порушення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступу ОСОБА_1 до правосуддя та це є безумовною підставою для скасування постанови Кіровоградської області від 15 липня 2019 року.

Відповідно до ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: скасувати постанову та прийняти нову постанову.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно пункту 20.5 «в» Рух через переїзд забороняється, якщо увімкнено заборонний сигнал світлофора чи звуковий сигнал незалежно від наявності та положення шлагбаума.

Відповідальність за порушення правил руху через залізничні переїзди встановлена ст. 123 КУпАП.

Згідно ч.2 ст. 123 КУпАП, в`їзд на залізничний переїзд у випадках, коли рух через переїзд заборонений, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу у його власника чи без такого або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року з оплатним вилученням транспортного засобу у його власника чи без такого або адміністративний арешт на строк від семи до десяти діб з оплатним вилученням транспортного засобу у його власника чи без такого.

Апеляційним судом встановлено, що 13.05.2019 року о 00.47 год., ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Subaru Outback, державний номер НОМЕР_1 по а/д М12 «Стрій - Тернопіль - Кропивницький -Знам`янка», 699км., виїхав на залізничний переїзд при увімкненому забороненому червоному сигналі світлофора, чим порушив вимоги п. 20.5 (в) Правил дорожнього руху України.

Вина ОСОБА_1 підтверджується зібраними у справі доказами, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення серія БД №341383 від 13.05.2019 року, згідно якого 13.05.2019 року о 00.47 год., ОСОБА_1 керуючи автомобілем Subaru Outback, державний номер НОМЕР_1 по а/д М12 «Стрій - Тернопіль - Кропивницький - Знам`янка», 699км., виїхав на залізничний переїзд при увімкненому забороненому червоному сигналі світлофора;

відеозаписом, який міститься на оптичному носії інформації, з якого видно обставини зазначені у протоколі серія БД №341383 від 13.05.2019 року.

Крім того, ОСОБА_1 вину у вчиненому правопорушенні визнав, про що свідчить його підпис у вищевказаному протоколі. Не заперечував щодо винуватості останній і під час розгляду апеляційної скарги.

Дослідивши обставини справи, апеляційний суд приходить до висновку, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.123 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення, відповідно до вимог ст.33 КУпАП, апеляційний суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення.

Так, ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення на транспорті, працює, тобто займається суспільно корисною працею, має позитивну характеристику з місця роботи та основна частина роботи якого пов`язана з відрядженями на автомобілі, дані щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєні адміністративні правопорушення на транспорті - відсутні. Обставиною, що пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення вчинене ОСОБА_1 суд визнає щире каяття та визнання вини. Обставин, що обтяжують відповідальність судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, про необхідність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в межах санкції ч.2 ст.123 КУпАП, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Такий вид і розмір адміністративного стягнення на переконання суду буде повною мірою відповідати меті адміністративного стягнення визначеної ст. 23 КУпАП, сприятиме вихованню особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Також у відповідності до ст.40-1 КУпАП, необхідно стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя апеляційного суду -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 15 липня 2019 року стосовно ОСОБА_1 - скасувати.

Постановити нову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.123 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850.00 грн.(вісімсот п`ятдесят грн. 00 коп.) без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1, судовий збір на користь держави в розмірі 384 грн. 20 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: Підпис:

Згідно з оригіналом.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Л.Я. Ткаченко