Провадження № 33/4820/460/19
Справа № 675/1048/19 Головуючий в 1-й інстанції Столковський В. І.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Федорова Н. О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2019 року м. Хмельницький

Суддя Хмельницького апеляційного суду Федорова Н.О., з участю секретарів судового засідання Філіпчук О. В., Купельської Н.П., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Каруна Вадима Петровича, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Хмельницькому в режимі відеоконференції з Ізяславським районним судом Хмельницької області справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ізяславського районного суду Хмельницької області від 12 серпня 2019 року,

в с т а н о в и л а :

Постановою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 12 серпня 2019 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Юрківці, Білогірського району, Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , який є приватним підприємцем,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 384 грн. 20 коп. судового збору.

За постановою суду, ОСОБА_1 12 травня 2019 року о 23 год. 07 хв. по вул. Шевченка у м. Ізяслав Хмельницької області керував транспортним засобом - автомобілем марки «VOLKSWAGEN - CC», д.н.з. - НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння проведено за допомогою приладу «Драгер» (алкотест 6810), ARBН № 0618, тест № 762 - результат 1,26 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 допустив порушення п. 2.9 А Правил дорожнього руху.

Непогоджуючись з постановою, ОСОБА_1 просить її скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю у його діях складу інкримінованого правопорушення.

Постанову вважає незаконною, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що його огляд на стан сп`яніння є недійсним, оскільки працівниками поліції порушено порядок проведення такого, а саме: свідки під час його проведення були відсутні.

Наявний у матеріалах справи відеозапис не містить жодних доказів , які б могли бути покладені в основу висунутого йому обвинувачення. Разом з тим, в порушення вимог Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, такий записаний не безперервно, а складається лише з фрагментів, що є неприпустимим.

Судом порушено його права, визначені ч. 1 ст. 268 КУпАП, оскільки про розгляд справи 12 серпня 2019 року йому не повідомлено, оскаржувану постанову винесено без його участі.

Крім того, не враховано його клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки він з 7 по 12 серпня 2019 року перебував на лікуванні в денному стаціонарі у Борщівській міській амбулаторії загальної практики сімейної медицини.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Каруна В.П., які підтримали апеляційну скаргу, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляції, суд вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону під час розгляду даної справи виконанні судом першої інстанції.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до п. 2.9. «а» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Такі ж вимоги виписані у п.п. 1, 6 розділу II Інструкції.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визнав та пояснив, що 12 травня 2019 року ввечері керував транспортним засобом - автомобілем марки «VOLKSWAGEN - CC», д.н.з. - НОМЕР_1 , по вул. Шевченка у м. Ізяслав Хмельницької області. Після того, як він зупинив автомобіль, до нього підійшли працівники поліції та запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер», на що він погодився. Після проходження такого огляду прилад «Драгер» показав, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Щодо такого результату не заперечив, проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі не вимагав, однак у день вказаної події алкоголю не вживав.

Отже, ОСОБА_1 підтвердив, що перебував у вказаний час та місці за кермом зазначеного автомобіля, проте виклав свою версію подій.

Незалежно від вказаного, винуватість ОСОБА_1 доводиться сукупністю зібраних та досліджених в судовому засіданні доказів, яким суд дав належну правову оцінку.

Зокрема, даними:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 025455 від 13 травня 2019 року, з яких вбачається, що 12 травня 2019 року о 23 год. 07 хв. по вул. Шевченка у м. Ізяслав ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «VOLKSWAGEN - CC», д.н.з. - НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння проведено на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» (алкотест 6810) в присутності свідків (а.с. 1);

- даними роздруківки з технічного засобу Drager Alkotest 6810, відповідно до якої, особою, яку тестують є ОСОБА_1 , результат тесту становив 1,26%0. Такий результат тесту свідки події ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ствердили своїми підписами на звороті вказаної роздруківки (а.с. 3);

- даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння, з якого вбачається, що огляд ОСОБА_1 проводився за допомогою приладу Драгер Alcotest 6810 у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння. Результат огляду - 1,26%0. Свідками проведення такого були ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 3).

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП також підтверджується даними відеозапису (файл 20190512_230655), з яких вбачається, що на запитання інспектора поліції: «Чи вживали алкоголь?», ОСОБА_1 ствердно відповів: «Вранці випив пляшку пива» (а.с. 46), отже підтвердив факт керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння.

У судовому засіданні апеляційного суду свідок ОСОБА_4 пояснив, що був запрошений працівниками поліції бути свідком проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння. У його присутності ОСОБА_1 проходив такий огляд за допомогою алктестера «Драгер». Складені працівниками поліції документи, зокрема: акт огляду на стан алкогольного сп`яніння та роздруківка приладу «Драгер» він прочитав особисто та правильність внесення даних до таких ствердив своїм підписом.

Будучи допитаним апеляційним судом свідок ОСОБА_2 пояснив, що він був також присутнім особисто при проведенні огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 . Останній проходив такий огляд за допомогою приладу «Драгер», який показав, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи сукупність вищевказаних доказів, суд першої інстанції, розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та обгрунтовано визнав його винним у вчиненні вказаного правопорушення.

Вищезазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Докази, які б підтверджували їх фальсифікацію, матеріали справи не містять.

Відповідно до викладеного, доводи апеляційної скарги про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, є надуманими, на увагу суду не заслуговують і спростовуються вищезазначеними доказами.

Твердження апелянта про те, що огляд на стан сп`яніння є недійсним, оскільки свідки під час його проведення були відсутні, апеляційний суд до уваги не приймає.

Так, свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому засіданні апеляційного суду особисто підтвердили, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився у їх присутності.

Отже порядок проведення такого огляду працівниками поліції порушений не був, тому огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння є законним.

Посилання ОСОБА_1 на те, що наявний у матеріалах справи відеозапис не містить жодних доказів на підтвердження його винуватості, то такі апеляційний суд вважає безпідставними, з врахуванням наступного.

Так, із наявного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 особисто підтвердив, що вживав алкоголь: «Вранці випив пляшку пива». Вказане підтверджує його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Що стосується того, що даний відеозапис містить лише фрагменти події, а не безперервний відеозапис, тому такий не може бути належним доказом у справі, то слід зазначити, що даний відеозапис сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки не містить ознак фальсифікації, фабрикації, чи присутності на відео іншої особи, а не ОСОБА_1 .

Отже, наявний відеозапис події є належним та допустимим доказом у справі.

Твердження ОСОБА_1 про порушення судом вимог ст. 268 КУпАП, оскільки суд не взяв до уваги його клопотання про відкладення розгляду справи, судовий розгляд проведено за його відсутності, про розгляд справи 12 серпня 2019 року він не був повідомлений, апеляційний суд до уваги не приймає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Частиною 3 статті 268 КУпАП передбачений виключний перелік статтей при розгляді справ за якими присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. Категорія справ за ст. 130 КУпАП до вказаного переліку не входить, а тому присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за даною статтею у судовому засіданні не є обов`язковою.

Суд дотримався вимог закону про повідомлення правопорушника про час і місце розгляду справи шляхом надіслання судових повісток на адресу, яка вказана у протоколі та у відповіді міського голови, наданій на запит суду, а також через працівників Ізяславського відділення поліції Славутського відділу поліції ГУНП в Хмельницькій області.

Однак, з незалежних від суду причин, такі не були вручені особисто ОСОБА_1 .

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», «Олександр Шевченко проти України» наголошено на тому, що особа в розумні інтервали часу має вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження.

Разом з тим, згідно рапорту ПСРПП № 4 Ізяславського ВП Славутського ВП Калачикова В. від 8 серпня 2019 року дружина ОСОБА_1 - ОСОБА_5 зобов`язалась повідомити чоловіка про розгляд справи 12 серпня 2019 року о 9 годині в Ізяславському районному суді.

Клопотання про відкладення розгляду справи, призначеної на вказану дату ОСОБА_1 подавав саме через свою дружину - ОСОБА_5 , про що зазначив у такому. Тобто, про розгляд справи 12 серпня 2019 року в Ізяславському районному суді Хмельницької області ОСОБА_1 був повідомлений, про що суд обгрунтовано зазначив у своєму рішенні.

Суд першої інстанції правильно розцінив поведінку ОСОБА_1 як умисне затягування розгляду справи з метою уникнення відповідальності за скоєне, що нівелює завдання КУпАП. Таким завданням є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

З урахуванням факту своєчасного повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи, принципу судочинства, зазначеного у практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, а також строків накладення адміністративного стягнення, та на виконання вимог ст. 277 КУпАП, суд обґрунтовано здійснив судовий розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 .

Крім того, останній не був позбавлений можливості надати суду письмові пояснення та заперечення по справі.

Натомість, в апеляційній інстанції було відновлене право ОСОБА_1 як на особисту участь у судовому засіданні, так і на доведення своєї невинуватості належними та допустимими доказами.

Посилання захисника Каруна В.П. на те, що свідок ОСОБА_6 є зацікавленим у результаті розгляду справи, оскільки його рідний брат займає посаду заступника начальника Ізяславського ВП ГУНП У Хмельницькій області та у зв`язку з цим не міг бути залученим до процедури огляду ОСОБА_1 , апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки будь-які законні підстави та перешкоди для ОСОБА_6 бути свідком у даній справі, передбачені ч. 1 ст. 272 КУпАП, відсутні.

Окрім того, згідно абз. 2 з п. 6 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС, МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року та абз. 2 п. 4 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, не можуть бути залучені як свідки лише працівники Національної поліції або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Як встановлено апеляційним судом, ОСОБА_6 не є працівником Національної поліції, сумніви щодо його неупередженості у суду також відсуні.

Отже, працівниками поліції обгрунтовано залучено останнього в якості свідка проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

Таким чином, об`єктивних даних, які вказували б на відсутність складу правопорушення в діях ОСОБА_1 в матеріалах справи не встановлено.

Місцевим судом зроблено обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАПу виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним скоєному і відповідає особі правопорушника.

З врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що постанова місцевого суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в :

Постанову Ізяславського районного суду Хмельницької області від 12 серпня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Федорова Н.О.