Провадження №3/428/2212/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 року м. Сєвєродонецьк

Суддя Сєвєродонецького міського суду Луганської області Бойко Н.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Центру надання адміністративних послуг у м.Сєвєродонецьку Сєвєродонецької міської ради про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 197 КУпАП:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт ( НОМЕР_1 картка) № НОМЕР_2 від 03.11.2017 року, учня Сєвєродонецької СЗОШ № 14, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АА № 6039 від 04.07.2019 року, ОСОБА_1 не був зареєстрований за місцем проживання з моменту реєстрації народження, а саме з 29.05.2002 року по теперішній час, у зв`язку з тим, що не знав про необхідність реєстрації місця проживання, чим порушив ст. 6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» від 11.12.2003 № 1382- ІV.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, надав суду письмові пояснення по справі, в яких вказав, що після народження він мав постійне місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 . У зв`язку з проведенням АТО (ООС) він з батьками виїхав з м. Луганська та був зареєстрований за різними адресами як внутрішньо переміщена особа. Луганська міська рада та її виконавчі органи не виїхали з тимчасово окупованої території та не зареєструвалися на підконтрольній території у 2014-2015 роках, в тому числі і органи ДМС чи відповідні органи МВС України, які мали повноваження щодо здійснення реєстрації місця проживання, отже жоден інший орган на підконтрольній Уряду України території не міг проводити будь-які дії з реєстрації місця проживання осіб, які мали реєстрацію у м. Луганську. У зв`язку з чим, ні він ні його батьки не мали можливості знятись з реєстрації у м. Луганську та зареєструватись за новим місцем. Крім того, для нової реєстрації потрібно було надати або договір купівлі-продажу житла (квартири), або договір оренди житла. Тільки після отримання його батьком ордеру на службове житло він звернувся до відділу адміністративних послуг Сєвєродонецької міської ради Луганської області і виконав всі вимоги щодо реєстрації місця проживання. Отже, він виконав всі обов`язки покладені на нього діючим законодавством. Просив закрити справу у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд дійшов наступних висновків.

Так, суд зобов`язаний виконувати завдання Кодексу України про адміністративне правопорушення, передбачені ст. 1 КУпАП, у якій зазначено, що завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності,запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Статтею 7 КУпАП зазначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких в передбаченому законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Так, за викладених в протоколі серії АА № 6039 від 04.07.2019 року обставин вказано про порушення, що посягають на встановлений порядок управління. З вказаного протоколу вбачається, що ОСОБА_1 не був зареєстрований за місцем проживання з моменту реєстрації народження, а саме з 29.05.2002 року по теперішній час, у зв`язку з тим, що не знав про необхідність реєстрації місця проживання.

Вказані дії уповноваженою особою Центру надання адміністративних послуг у м.Сєвєродонецьку Сєвєродонецької міської ради кваліфіковані за ч. 1 ст. 197 КУпАП.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився у м. Луганську Луганської області 09 травня 2002 року.

Згідно довідки від 08.06.2015 року № 919038728 про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, ОСОБА_2 постійно проживав за адресою: АДРЕСА_2 ; переміщена особа, яка не досягла 18-річного віку і прибули разом з ним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З довідки від 12.07.2018 року № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_1 , зареєстроване місце: АДРЕСА_2 ; фактичне місце проживання АДРЕСА_3 перебування АДРЕСА_4 .

Диспозиція ч. 1 ст. 197 КУпАП передбачає відповідальність за проживання громадян, зобов`язаних мати паспорт громадянина України, без паспорта громадянина України або за недійсним паспортом громадянина України, а також проживання громадян без реєстрації місця проживання.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» від 11.12.2003 № 1382- ІV громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом 30 календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання.

Зазначені правила встановлені постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» від 02.03.2016 року № 207.

Пункти 4 та 5 вказаних Правил містять положення аналогічні положенням, викладеним в статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання».

Пунктом 23 зазначених Правил передбачено, що якщо під час подачі документів буде встановлено, що особа звернулася для реєстрації нового місця проживання після спливу 30 календарних днів після зняття з реєстрації попереднього місця проживання або подала для реєстрації місця проживання недійсний паспорт громадянина України, працівник органу реєстрації або центру надання адміністративних послуг складає на неї адміністративний протокол за вчинення правопорушення, визначеного у статті 197 КУпАП.

Таким чином, до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, яке передбачає проживання громадян без реєстрації місця проживання чи перебування, може бути притягнута особа, яка не звернулася для реєстрації нового місця проживання після зняття з реєстрації попереднього місця проживання протягом 30 календарних днів.

Разом з тим, суду не надано для дослідження жодного доказу на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 було знято з реєстрації за попереднім місцем проживання у м. Луганську, чи що були внесені відомості про скасування реєстрації за місцем проживання та за якою саме адресою. Відсутність таких відомостей не дає можливість суду проаналізувати наявність складу адміністративного правопорушення, а саме: час його вчинення та порушення термінів реєстрації.

Відтак, в даному випадку відсутні докази обов`язкової ознаки складу вказаного правопорушення, оскільки суб`єктивна сторона цього правопорушення за ч. 1 ст. 197 КУпАП полягає у проживанні громадян, зобов`язаних мати паспорт, без паспорта або за недійсним паспортом, проживання без реєстрації в діях ОСОБА_1 .

Інших доказів щодо вчиненням ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197 КУпАП, суду не надано.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Частиною 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». За рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Барбера, Мессегуе і Джабардо проти Іспанії», в розумінні суду принцип презумпції невинуватості полягає в наступному. Тягар доведення вини обвинуваченого покладається на обвинувачення, а всі сумніви повинні тлумачитися на його користь. Обвинувач повинен повідомити обвинуваченому про докази, що маються проти нього для того, щоб він міг підготувати та надати доводи в свій захист, і, в решті-решт, обвинувачення повинно надати докази, достатні для визнання його винуватим.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні не знайшло підтвердження вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197 КУпАП, та в діях ОСОБА_1 за обставин зазначених в протоколі, відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197 КУпАП, тому відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 197 КУпАП підлягає закриттю.

Оскільки, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження по справі, судовий збір на підставі ст. 40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 1, 7, 9, 23, 26, 33-35, 197, 247, 268, 278, 280-287 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 197 КУпАП, закрити відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Луганського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги до Сєвєродонецького міського суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Н. В. Бойко