Номер провадження: 33/813/1092/19
Номер справи місцевого суду: 498/372/19
Головуючий у першій інстанції Чернецька Н. С.
Доповідач Дрішлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі головуючого судді Дрішлюка А.І.

при секретарі судового засідання - Павлючук Ю.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Великомихайлівського районного суду Одеської області від 27 червня 2019 року в справі про адміністративне правопорушення за п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП щодо ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

27 червня 2019 року постановою Великомихайлівського районного суду Одеської області визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого п.6 ч.1 ст.212-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 510,00 (п`ятсот десять) гривень (а.с. 66-68).

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_1 направив до суду першої інстанції апеляційну скаргу. Апелянт вважає, що протокол про адміністративне правопорушення та оскаржувана постанова суду першої інстанції винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, фактичні обставин справи з`ясовано не повно та однобічно. В оскаржуваній постанові не зазначено, в чому виявилась конкретно бездіяльність, щодо забезпечення охорони та контролю за охороною державної таємниці, дотримання вимог режиму секретності, які конкретно обов`язки повинен був виконувати апелянт за займаною посадою. Апелянт зазначає, що в матеріалах справи відсутній нормативний документ, який визначає обов`язки начальника Великомихайлівського ВП, начальника РСО та виконавців секретних документів щодо забезпечення охорони та контролю за охороною державної таємниці, дотримання вимог режиму секретності. Тому апелянт просить скасувати постанову Великомихайлівського районного суду Одеської області від 27 червня 2019 року та прийняти нову постанову, якою провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення (а.с. 70-72).

В судовому засіданні 01 жовтня 2019 року захисник ОСОБА_1 - адвокат Корой І.Д. підтримав апеляційну скаргу, вказав на відсутність в матеріалах справи належних доказів щодо: посадових обов`язків ОСОБА_1 та часу, протягом якого ОСОБА_1 перебував на посаді, яка передбачає охорону державної таємниці; допуску ОСОБА_1 до державної таємниці в період з липня 2017 року до листопада 2019 року та рівня такого допуску. У судовому засіданні кілька разів було оголошено перерву, до Управління Служби безпеки України було надіслано запит щодо надання суду вищевказаних документів, без яких неможливо об`єктивно встановити наявність чи відсутність вини у діях ОСОБА_1 , відповідь на який до суду не надійшла.

У зв`язку з вищеописаним, з метою недопущення затягування процесу 17 грудня 2019 року дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення апелянта, апеляційний суд задовольняє апеляційну скаргу виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Приймаючи рішення по справі суд першої інстанції (суддя Чернецька Н.С.) виходив з того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого п.6 ч.1 ст.212-2 КУпАП, повністю доведена належними та допустимими доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення №32 від 24.04.2019 року, функціональними обов`язками, витягом з наказу від 04.12.2018 року, зобов`язанням громадянина України у зв`язку з допуском до державної таємниці від 22.07.2016 року, актом перевірки стану охорони державної таємниці у Великомихайлівському ВП Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області від 09.04.2019 року, письмовими поясненнями ОСОБА_1 . Суд першої інстанції вважав, що по справі зібрано достатньо доказів, які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого п.6 ч.1 ст.212-2 КУпАП, є всі підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх передчасними виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції не було дотримано зазначених вимог закону та визнає обґрунтованими доводи захисника ОСОБА_1 - адвоката Корой І.Д. щодо допущеної неповноти розгляду справи, яка призвела до передчасного висновку суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП.

Судом першої інстанції встановлено, та апеляційним судом перевірено, що у березні 2019 року у ході виконання завдань, покладених на Службу безпеки України, Управлінням Служби безпеки України в Одеській області під час проведення на підставі ч.5 ст.37 Закону України «Про державну таємницю» позапланової комплексної перевірки стану охорони державної таємниці у Великомихайлівському ВП, встановлено, що ОСОБА_1 у період з липня 2017 року по листопад 2018 року, займаючи посаду начальника Великомихайлівського ВП, маючи допуск до державної таємниці за формою 2 та доступ до інформації, яка має ступінь секретності «Цілком таємно», не вжив заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці, не забезпечив контроль за охороною державної таємниці та допустив порушення вимог режиму секретності за усіма напрямами охорони державної таємниці, які перевірялись та виявлені загрози витоку секретної інформації, зокрема, порушення вимог п.п.36, 42(8), 42(15), 50, 54, 56, 79, 109, 160-163, 207, 211, 216, 217, 218, 228, 248, 255, 258, 262, 300, 372, 373, 418, 428, 434, 438, 767 «Порядку організації та забезпечення режиму секретності в держаних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2013 року №939, що зафіксовано в Акті перевірки від 09.04.2019 року.

За цим фактом співробітниками Управління Служби безпеки України в Одеській області щодо ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення № 32 від 24 квітня 2019 року за п.6 ч.1 ст.212-2 КУпАП.

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції також вказав, що наказом № 1091о/с22 від 24.07.2017 року ОСОБА_1 був призначений на посаду начальника Великомихайлівського ВП Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області. Розпорядженням УСБУ в Одеській області № 92-о від 01.09.2016 року ОСОБА_1 був наданий допуск до державної таємниці за формою 2 та надано доступ до інформації, яка має ступінь секретності «Цілком таємно». Однак, в матеріалах справи вказані документи не містяться. Натомість, присутній Витяг з Наказу начальника ГУ НП в Одеській області про призначення ОСОБА_1 заступником начальника Великомихайлівського ВП Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області № 1811 о/с від 28.11.2018 року, який не може вважатись належним доказом вини ОСОБА_1 , оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 часом вчинення правопорушення зазначено: 24.07.2017 року - 15.11.2018 року.

Окремо апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , які надійшли на розгляд суду першої інстанції, складають 50 аркушів, з яких протокол про притягнення до адміністративної відповідальності від 24 квітня 2019 року (а.с. 1-5); лист начальника управління СБУ в Одеській області від 08.04.2019 року (а.с. 6); лист начальника Великомихайлівського ВП Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області (а.с. 7); копія посадової інструкції заступника начальника Великомихайлівського ВП Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області від 04.01.2019 року (а.с. 8-9); витяг з наказу начальника ГУ НП в Одеській області про призначення ОСОБА_1 заступником начальника Великомихайлівського ВП Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області № 1811 о/с від 28.11.2018 року (а.с. 10); копія наказу про надання та припинення доступу до державної таємниці від 04.12.2018 року (а.с. 11-12); копія зобов`язання громадянина України у зв`язку з допуском до державної таємниці (а.с. 13); копія облікової картки ОСОБА_1 про надання допуску та доступу до державної таємниці (а.с. 14-15); Акт перевірки стану охорони державної таємниці у Великомихайлівського ВП Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області від 09.04.2019 року № 65/11-3339дск (а.с. 16-35); витяг з «Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях», затвердженого Постановою КМУ від 18.12.2013 року №939 (а.с. 36-50).

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Загалом, апеляційним судом було встановлено відсутність у матеріалах справи належних доказів щодо: посадових обов`язків ОСОБА_1 та часу, протягом якого ОСОБА_1 перебував на посаді, яка передбачає охорону державної таємниці; допуску ОСОБА_1 до державної таємниці в період з липня 2017 року до листопада 2019 року та рівня такого допуску.

В свою чергу, суд першої інстанції на вказані обставини увагу не звернув, формально підійшов до розгляду справи та маючи можливість направити протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 для доопрацювання та належного оформлення, дійшов до передчасного висновку про його винуватість, чим допустив неповноту судового розгляду. Разом з тим, ЄСПЛ вирішуючи питання застосування ст. 6 Конвенції не ставить в залежність виведення з під юрисдикції кримінальних судів певних видів правопорушень віднесених до юрисдикції інших органів, посадових осіб. Виходить, що у справах про адміністративні правопорушення на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, особа, щодо якої розглядається справа та потерпілий, додатково користується гарантіями ст. 6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів) ін. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку щодо скасування оскаржуваної постанови, як такої, що винесена з порушенням норм процесуального права та неповним дослідженням обставин справи.

Апеляційний суд також вважає за необхідне зазначити, що матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності, які розглядалися апеляційним судом, не містять достатньої кількості належних та допустимих доказів, які б поза розумним сумнівом свідчили про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення. Таким чином, оскільки за описаними обставинами справи не виявляється належним чином встановити наявність чи відсутність вини у діях ОСОБА_1 , апеляційний суд на підставі п. 2 ч. 1 ст. 278 КУпАП вважає за необхідне повернути матеріали справи до органу, який склав протокол, для доопрацювання та належного оформлення. Однак, частиною 2 статті 38 КУпАП встановлено, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Пунктом 7 статті 247 КУпАП передбачається, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, Одеський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Великомихайлівського районного суду Одеської області від 27 червня 2019 року - задовольнити частково.

Постанову Великомихайлівського районного суду Одеської області від 27 червня 2019 року -скасувати.

Провадження у справі закрити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського

апеляційного суду А.І. Дрішлюк