Справа № 212/5339/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2019 року м. Кривий Ріг

Суддя Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області Козлов Ю.В. розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, мешкає: АДРЕСА_1

у скоєнні правопорушення передбаченого ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу ОБ №159894 від 15.06.2019 року, водій ОСОБА_1 , 15 червня 2019 року о 11-15 годині, в Покровському районі по вул.Нарвська,11, керував автомобілем марки «ВАЗ 2109», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, сповільненість ходи, порушення мови. Від проходження у встановленому Законом порядку, медичного огляду на встановлення стану сп`яніння, водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху. Правопорушення скоєно повторно протягом року, тому ОСОБА_1 скоїв правопорушення передбачене ч.2 ст.130 КУпАП.

Згідно протоколу особі, що притягується до адміністративної відповідальності, роз`яснені вимоги ст.268 КУпАП її зміст та зміст статей 55,56,59,63 Конституції України.

В суді ОСОБА_1 провини не визнав, заперечував проти факту керування автомобілем в стані сп`яніння, наполягав на тому, що інспектором патрульної поліції його права не роз`яснювались, інспектор розмовляючи з ним наодинці намагався ввести його в оману переконуючи, що простіше відмовитись віл проходження огляду, щоб не займати час. В присутності понятих, після цього, на камеру заявив протилежне, тим самим спровокувавши ОСОБА_1 на відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. Поняті були запрошені вже після складання протоколу.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно до вимог ст.245 КпАП України, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Суб`єктом адміністративного правопорушення визнається особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння і здатне нести адміністративну відповідальність (володіє адміністративні деліктоздатністю).

У відповідності до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будьякі фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 11.06.2004 №11 «Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст.276 Кодексу України про адміністративні правопорушення», зазначено, що згідно зі ст.245 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має своєчасно, всебічно, повно й об`єктивно з`ясувати обставини справи і вирішити її в точній відповідності із законом. Дослідивши матеріали справи з наявними у неї доказами, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відеозапис, долучений до матеріалів адміністративної справи, не містить підтвердження законності вимоги інспектора УПП, щодо проходження перевірки на стан наркотичного сп`яніння. Такий висновок робиться на підставі того, що дана вимога повинна висуватися в присутності двох свідків з фіксацією ними ознак, які свідчать про стан сп`яніння (наркотичного, алкогольного тощо) і є одночасно підставами законності такої вимоги інспектора. Інспектор грубо порушив цей припис закону і поспішив пред`явити вимогу ОСОБА_2 про проходження на стан сп`яніння в той момент, коли водій ледве встигнув покинути салон автомобілю.

Таким чином, при збиранні доказів, працівниками поліції, було порушено приписи ст.ст.251,254,256,266 КУпАП, що саме по собі унеможливлює встановлення об`єктивних даних про фактичні обставини справи. Відповідно до ст.280 КУпАП для правильного законного вирішення справи потрібно з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Стосовно цього суддя зазначає, що невідповідність документів у матеріалах справи (пояснень свідків відмови від проходження медогляду) змісту відеозапису фіксування події правопорушення, робить зазначені документи недопустимими доказами по справі, оскільки вони викликають сумніви у їх достовірності, а відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. В даному випадку, припущенням є, крім іншого той факт, що ОСОБА_1 відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки відеозапис свідчить зовсім про інше: він з самого початку одразу погодився їхати до лікарні, а вже потім, через деякий час раптово відмовився. Дана невідповідність породжує підставні сумніви у достовіреності зафіксованого через перерваність відеозапису бодікамер (запис вмикався інспектором, коли він вважав за потрібне). Крім того, з запису не видно, що саме ОСОБА_1 креував автомобілем. Обов`язок довести протилежне покладається законом на особу, яка складає протокол. Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення є джерелом доказів, а не самим доказом. Викладене в ньому підлягає доведенню певними методами доказування за допомогою приведення доказів у певну форму згідно формалізованих приписів процесуального закону (допустимість доказів).

Судом неодноразово викликався поліцейський Малько А.Л., який склав протокол про адміністративне правопорушення, однак останній до суду не прибув, про причини неявки суду не повідомлено. Така поведінка поліцейського, який є стороною обвинувачення (користуючись поняттям аналогії закону) у справи про притягнення до адміністративної відповідальності, хоч і опосередковано, але свідчить про неспроможність його позиції.

Таким чином, підсумовуючи обставини зазначені вище, які встановлені під час розгляду справи, суддею робиться висновок про відсутність складу адміністративного правопорушення інкримінованого ОСОБА_1 , що у відповідності до п.1 ст.247 КУпАП, тягне за собою закриття провадження. Таким чином, оскільки вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП не підтверджується матеріалами справи - провадження у справі підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, дана справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю через відсутність події і складу правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247, 251, 252, 254, 255, 256, 266, 280, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративне правопорушення, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особами зазначеними у ч.2 ст.294 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя: Ю. В. Козлов