Провадження № 33/801/967/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Михайленко А. В.
Доповідач: Шемета Т. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Шемети Т. М, розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі судових засідань № 4 апеляційну скаргу ОСОБА_1 , на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 13 листопада 2019 року, ухвалену у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , місце роботи не відоме, -

в с т а н о в и в :

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 13 листопада 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 384 гривні 20 копійок судового збору.

В Постанові суд зазначив, що 01 жовтня 2019 року о 08 год. 10 хв. в м. Вінниця по вул. Хмельницьке шосе, 71, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «BMW» д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук, зіниці ока не реагують на промені світла. Водій від огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків.

Не погоджуючись із такою постановою суду, ОСОБА_1 25 листопада 2019 року подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 13 листопада 2019 року та скасувати її, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, суд першої інстанції розглянув справу без належного повідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час і місце розгляду справи, чим позбавив можливості реалізувати права, передбачені ст. 268 КУпАП. Звертає увагу, що він виявив бажання пройти медичний огляд, однак працівники поліції не відреагували на його вимогу. Наголошує, що під час складання протоколу свідків не було. Зауважує, що його не відстороняли від керування транспортним засобом, що в матеріалах справи відсутнє направлення на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Одночасно з апеляційною скаргою подано заяву про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції: про оскаржувану постанову суду ОСОБА_1 дізнався 18.11.2019 року з телефонної розмови із секретарем судового засідання. Із текстом зазначеної постанови він ознайомився 23.11.2019 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень, тому вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин та просить його поновити.

В судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_1 адвокат Раєвський І. А. підтримав подану апеляційну скаргу.

Дослідивши матеріали справи відповідно до вимог частини 7 статті 294 КУпАП, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

Розглянувши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, дослідивши матеріали справи, вважаю, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанову винесено місцевим судом 13 листопада 2019 року, отже останнім днем для подачі апеляційної скарги було 23 листопада 2019 року. Постанова ухвалена у відсутність ОСОБА_1 , її копію направлено заявнику 20 листопада 2019 року, що підтверджується супровідним листом( а. с. 33), однак доказів отримання ОСОБА_1 оскаржуваної постанови матеріали справи не містять. Апеляційну скаргу подано 25 листопада 2019 року, що підтверджується відтиском поштового штемпелю Укрпошти на конверті ( а. с. 62).

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить висновку про задоволення клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги щодо відсутності події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, слід зазначити наступне.

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 01 жовтня 2019 року (а.с.2) працівники поліції зазначили, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння: поведінка, що не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук, зіниці ока не реагують на промені світла. Від проходження медичного огляду відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР.

Відповідно до вимог п.2.5 ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції

Адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Як вбачається із змісту Протоколу про адміністративне правопорушення (а. с. 2), в графі «пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті порушення» ОСОБА_1 вказав, що вимагає огляду.

Відповідно до ч.5 та 6 ст.266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно до п. п. 8, 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачених Наказами Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Аналіз вищевказаних нормативних актів свідчить про те, що оформлення працівниками поліції направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоров`я у випадку відмови водія від проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння на місці зупинки, - є обов`язковим.

Якщо після оформлення направлення водій транспортного засобу відмовляється від проведення медичного огляду в закладі охорони здоров`я, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (пункт 8 Порядку №1103, пункт 6 розділу ІХ Інструкції з оформлення матеріалів №1395).

Однак, у матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння.

За змістом протоколу про адміністративне правопорушення, він складений у присутності двох свідків. Проте пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відібрані шляхом заповнення вже надрукованих бланків, в яких зазначена необхідна інформація, що не свідчить про об`єктивне підтвердження, що ОСОБА_1 мав ознаки наркотичного сп`яніння та які саме і що він відмовився від проходження огляду у медичному закладі.

Відповідно до частини першої статті 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом можливість керування цим транспортним засобом надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом.

В матеріалах адміністративної справи не міститься доказів відсторонення водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобів.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Слід зауважити, що Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що адміністративні правопорушення за своєю суттю, за характером та метою стягнень які підялагють до застосування, є кримінальними для цілей застосування Конвенції (див. рішення у справах «Езтюрк проти Німеччини» (Ozturk v. Germany), від 21 лютого 1984 року, пп. 52-54, Series A № 73; «Лауко проти Словаччини» (Lauko v. Slovakia), 2 вересня 1998 року, пп. 56-59, Reports of Judgments and Decisions 1998-VI; та ухвалу щодо прийнятності у справі «Рибка проти України» (Rybka v. Ukraine), заява № 10544/03, від 17 листопада 2009 року, Лучанінова проти України, заява № 16347/02, від 09 червня 2011 року).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку, що в розглядуваному випадку відсутні належні та допустимі докази порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР та вчинення ним правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП: відмова від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, на що суд першої інстанції належної уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 .

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.38, 247, 294 КУпАП, суд-

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 13 листопада 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 13 листопада 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду підпис Т. М. Шемета

Згідно з оригіналом

Суддя Т. М. Шемета