КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/3044/2019 Доповідач: Юденко Т.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Юденко Т.М., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 07 червня 2019 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

Постановою суду встановлено, що ОСОБА_1 , обіймаючи посаду заступника начальника Департаменту у справах релігії та національностей - начальника відділу інформаційно-аналітичної роботи з питань етнополітики Міністерства культури України, будучи особою, на яку поширюються вимоги Закону «Про запобігання корупції», несвоєчасно, а саме 06.08.2018 подав до Єдиного державного реєстру декларацій осіб уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - Реєстр), повідомлення про суттєві зміни в майновому стані суб`єкта декларування, що виразилося у недекларуванні придбаного ним 22.01.2018 автомобіля марки «Peugeot 308 SW», 2010 року випуску, вартістю 114 960 грн. 83 коп., що перевищує 50 прожиткових мінімумів доходів громадян, встановлених для працездатних осіб на 01 січня 2018 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 07 червня 2019 року скасувати та закрити провадження по справі щодо нього.

Вважає висновок суду, викладений у постанові, необґрунтованим і зазначає, що автомобіль придбано за їх з дружиною спільні кошти, з яких він сплатив половину, тобто 57480, 42 грн., тобто менше, ніж 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а тому вважав, що його декларувати не потрібно.

Також зазначає, що придбаний автомобіль вказав у своїй декларації за 2018 рік та звертає увагу, що заповнена ним декларація за 2017 рік свідчить, що у нього не було особистих коштів для придбання автомобіля, у зв`язку з чим він позичив кошти у своїх родичів та знайомих.

Вказує на відсутність в його діях об`єктивної та суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП,.

Також вважає незрозумілим, чому справа щодо нього розглядалась Шевченківським районним судом м. Києва, у той час як протокол про адміністративне правопорушення було надіслано до Печерського районного суду м. Києва.

Вважає, що наслідки притягнення до адміністративної відповідальності не співмірні з самим адміністративним правопорушенням та рівнем його суспільної небезпеки

Крім того вказує, що на момент судового розгляду справи сплинув передбачений ст. 38 КУпАП строк для притягнення до адміністративної відповідальності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та захисника Бондарчука Д.М., які підтримали апеляційну скарги і просили її задовольнити; прокурора Сеника В.Г., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до наказу Міністерства культури України від 29.12.2016 №956/0/17-16 ОСОБА_1 з 30.12.2016 переведено на посаду заступника директора Департаменту у справах релігії та національностей - начальника відділу інформаційно-аналітичної роботи з питань етнополітики Міністерства культури України та згідно з пп. «В» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», він є суб`єктом декларування, на яку поширюється дія цього Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 22.01.2018 придбав у м.Кеч Федеративної Республіки Німеччини автомобіль марки «Peugeot 308 SW» та 26.01.2018 перемістив його через митний кордон України, а 05.02.2018 здійснив митне оформлення даного автомобіля, вартість якого становить 114 960, 83 грн., що еквівалентно 65,2445119 прожитковим мінімумам на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб, встановлених на 1 січня 2018 року, проте, в порушення ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», протягом 10 днів з моменту купівлі зазначеного автомобіля повідомлення про суттєві зміни у майновому стані не подав.

Дотримуючись вимог ст.ст. 245,251,252,280 КУпАП суд 1-ї інстанції повно, всебічно та об`єктивно встановив фактичні обставини та дослідив зібрані по справі докази у їх сукупності, надав їм належну оцінку, і прийшов до обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

При цьому, суд першої інстанції обґрунтовано не узяв до уваги пояснення ОСОБА_1 про відсутність умислу в його діях, оскільки матеріалами справи встановлено, що декларант мав об`єктивну можливість вчасно виконати вимоги закону, однак свідомо допустив їх порушення, внаслідок чого несвоєчасно подав повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, за що передбачена відповідальність згідно ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду 1-ї інстанції про те, що визнання порушення строків подання повідомлення про суттєві зміни в майновому стані можливе лише за наявності поважних на те причин, під якими слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо, які у даному випадку відсутні.

До того ж, ОСОБА_1 у суді не заперечував того факту, що знав про свій обов`язок вносити повідомлення про суттєві зміни майнового стану та в судовому засіданні апеляційного суду додав, що придбаний ним автомобіль є спільною сумісною власністю з дружиною, і кожен з них сплатив половину його вартості, що є меншою за 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що звільняє від декларування.

Разом з тим, цей довід апеляційної скарги не може бути сприйнятий судом як такий, що дає право ОСОБА_1 не повідомляти про суттєві зміни в його майновому стані, які настали з моменту придбання автомобіля, оскільки ОСОБА_1 пізніше вніс такі дані в декларацію, і до цього та після декларування автомобіля, ніколи не вказував про те, що йому належить Ѕ частина автомобіля, а зазначив, що володіє ще одним автомобілем, який придбав за 114 960,83 грн.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зосередився на поясненнях походження грошей, за які він придбав автомобіль, то на думку суду питання вартості половини автомобіля чи його повної ціни не стояло пріоритетним для ОСОБА_1 , а тому довід апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не подав своєчасно повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, оскільки вважав, що половина вартості автомобіля не є тією сумою, яку необхідно декларувати, є непереконливим і таким, що задоволенню не підлягає.

Отже, відповідно до ч.2 ст.52 Закону у ОСОБА_1 виник обов`язок повідомити НАЗК про суттєві зміни в майновому стані упродовж періоду з 00:00 год. 23.01.2018 по 23:59 год. 01.02.2018, після того, як він придбав автомобіль за 114 960, 83 гривень.

Частиною 2 статті 172-6 КУпАП, у тому числі передбачена адміністративна відповідальність за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

Однак, ОСОБА_1 , якому під власний підпис доведено вимоги ЗУ «Про запобігання корупції», порушив порядок, передбачений ч.2 ст.52 Закону, і в десятиденний строк з моменту отримання доходу письмово не повідомив НАЗК про суттєві зміни в майновому стані, хоча мав можливість своєчасно це зробити, оскільки перешкод для того не було і на такі перешкоди не посилаються апелянти.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується доказами у справі і не спростовується доводами апеляційної скарги.

При накладенні адміністративного стягнення суд першої інстанції в повній мірі врахував характер і спосіб вчиненого, особу правопорушника, ступінь його вини, інші обставини справи, що впливають на вид та розмір стягнення, і обґрунтовано застосував до ОСОБА_1 штраф у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Щодо доводу апеляційної скарги про сплив строку для притягнення до адміністративної відповідальності, то відповідно до ч. 3 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення, а оскільки днем виявлення правопорушення, вчиненого 16.09.2017, у даному випадку є день складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , а саме 27.05.2019, а постанова суду 1-ї інстанції прийнята 07.06.2019, тобто в межах 3-місячного терміну, то строки накладення адміністративного стягнення у даному випадку судом 1-ї інстанції не порушені, з огляду на що доводи апеляційної скарги і у цій частині є необґрунтованими.

Таким чином, підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у справі щодо ОСОБА_1 з підстав, наведених в поданій апеляційній скарзі, не вбачається.

За таких обставин постанова суду першої інстанції як законна та обґрунтована, має бути залишена без зміни, а апеляційна скарга ОСОБА_1 - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП суддя Київського апеляційного суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 07 червня 2019 року щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172 - 6 КУпАП - без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.М. Юденко