Провадження № 3/311/922/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2019 року місто Василівка

Суддя Василівського районного суду Запорізької області Задорожко Д.А.,

за участі:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника - адвоката Коваленка В.В.,

потерпілої ОСОБА_2

представника потерпілої адвоката Лисенко І.Ю.

розглянувши адміністративний матеріал (протокол серії ГР № 424208 від 13 листопада 2019 року), що надійшов з Дніпрорудненського ВП Василівського ВП ГУ НП в Запорізькій області у відношенні:

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого енергетиком Дніпрорудненського відділення ТОВ «ПО «Моліс», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що 19 жовтня 2019 року о 15-00 годині, він, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , висловлювався нецензурною лайкою на адресу своєї тещі, ОСОБА_2 , та погрожував їй фізичною розправою, чим вчинив насилля в сім`ї.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст. 173-2 КУпАП

В судовому засіданні ОСОБА_1 провину не визнав та пояснив, що, дійсно, 19 жовтня 2019 року, приблизно о 15-00 годині, він знаходився за адресою: АДРЕСА_2 , в будинку за місцем мешкання потерпілої ОСОБА_2 , де в нього з ОСОБА_2 відбулася розмова з приводу вирішення питання щодо спілкування його зі своїми дітьми. Нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_2 він не висловлювався, фізичною розправою їй не погрожував.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 пояснила, що вона є тещею ОСОБА_1 19 жовтня 2019 року, приблизно о 15-00 годині, ОСОБА_1 зайшов в будинок, за місцем її мешкання за адресою: АДРЕСА_2 В будинку у неї з ОСОБА_1 відбулася розмова з приводу вирішення питання щодо спілкування його зі своїми дітьми. Нецензурною лайкою та погроз на її адресу ОСОБА_1 не висловлював.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що він є чоловіком потерпілої ОСОБА_2 та йому відомо, що 19 жовтня 2019 року, приблизно о 15-00 годині, він знаходився в своєму будинку за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , де був очевидцем конфлікту ОСОБА_1 з ОСОБА_2 . Після того, як він зробив зауваження ОСОБА_1 , той почав висловлюватися в його (свідка) адресу нецензурною лайкою. Він особисто не чув, щоб ОСОБА_1 висловлювався нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_2 .

В судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 дали аналогічні одне одному показання та пояснили суду, що в жовтні 2019 року, приблизно о 15.00 годині вони були очевидцями розмови ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за місцем мешкання останньої, в ході якої, після зауваження чоловіка ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_1 почав висловлюватися нецензурною лайкою в адресу ОСОБА_3 Нецензурних висловлювань з боку ОСОБА_1 чи погроз ОСОБА_2 вони не чули.

Свідок ОСОБА_6 пояснив суду, що він є сином потерпілої та йому відомо, що в жовтні місяці 2019 року йому зателефонувала мати, ОСОБА_2 , та сказала, що до них приїхав зять, який кричить. Він виїхав із Запоріжжя в напрямку села Орлянське та зателефонував до поліції. Коли він приїхав за місцем мешкання батьків, то всі майже розходилися.

Свідок ОСОБА_7 пояснила суду, що вона є донькою потерпілої та колишньою дружиною ОСОБА_1 та їй відомо, що 19 жовтня 2019 року до неї додому за адресою: вул.. Центральна, 279 село Орлянське Василівського району приїхав ОСОБА_1 , з яким у неї виник конфлікт з приводу виховання та відвідування дітей. Очевидцем подій, які відбувалися того ж дня в будинку № 277 за участі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , вона не була.

Вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілої, свідків, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, не доведена належними та достатніми доказами, виходячи із наступного.

Згідно з диспозицією ч.1 ст. 173-2 КУпАП, вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення, тягне за собою адміністративну відповідальність.

Склад правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням, відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Предметом доказування винуватості особи за даним складом правопорушення є факт вчинення домашнього насильства.

Відповідно до ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, одними із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Виходячи положень ст. 8, ст. 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов до висновку про відсутність належних доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та, відповідно про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП.

Зокрема, ОСОБА_1 інкримінувалося вчинення домашнього насильства шляхом висловлювань нецензурною лайкою на адресу своєї тещі, ОСОБА_2 , та погроз їй фізичною розправою.

Однак, в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 пояснила, що ОСОБА_1 в її адресу нецензурно не висловлювався, як і не висловлював фізичних погроз. Свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 пояснили, що нецензурних висловлювань з боку ОСОБА_1 чи погроз в адресу ОСОБА_2 вони не чули.

Отже, з досліджених доказів вбачається, що під час події, яка мала місце 19 жовтня 2019 року, приблизно о 15-00 годині за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 висловлювань нецензурною лайкою на адресу своєї тещі, ОСОБА_2 , та погроз їй фізичною розправою не застосовував, що свідчить про відсутність в його діях складу правопорушення.

Пунктом 1 частини 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Спираючись на положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016 р. заява №926/08), суд приходить до висновку, що направлені до суду матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, отже, суд, враховуючи вищезазначене, позбавлений можливості самостійно надати оцінку відомостям в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, суд прийшов до висновку, що в матеріалах адміністративної справи відсутні будь-які фактичні дані, які б доводили вину ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП, враховуючи, що фактичні обставини не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд вважає необхідним справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.173-2 КУпАП провадженням закрити в зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не спростовують встановлених судом обставин, оскільки вони не були очевидцями події.

Додатково суд звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення не містить частини статті 173-2 КУпАП, за якою б кваліфікувалися дії ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 173-2, п.1 ч.1 ст.247, ст.ст.283-284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.173-2 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова суді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Запорізького апеляційного суду через Василівський районний суд.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області Д.А. Задорожко