Житомирський апеляційний суд
Справа №296/9172/19 Головуючий у 1-й інст. Шимон Л. С.
Категорія ст. 173-2 ч.1 КУпАП Доповідач Кіянова С. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2019 року Житомирський апеляційний суд

в складі:

судді судової палати у кримінальних справах Кіянової С.В.,

за участю:

представника особи, яка притягнута до адміністративної

відповідальності, - адвоката Паламар К.І.,

представника потерпілої - адвоката Васинчука С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду в м. Житомирі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 на постанову Корольовського районного суду м. Житомира від 08 листопада 2019 року, -

в с т а н о в и в :

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, учасника бойових дій, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 170 гривень.

В постанові суду зазначено, що 03 вересня 2019 року близько 10 год. 50 хв. за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив домашнє психологічне насильство відносно племінниці - ОСОБА_2 , за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Вважає постанову суду необґрунтованою, постановленою без повного та всебічного з`ясування обставин справи. Зазначає, що обставини справи викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не конкретизовані, що позбавляє суд можливості встановити факт вчинення домашнього насильства. Стверджує, що суд першої інстанції не надав належної оцінки дослідженим в судовому засіданні доказам, а висновок суду про його винуватість ґрунтується виключно на письмових поясненнях його племінниці ОСОБА_2 та його рідного брата ОСОБА_3 , який є власником будинку та не був безпосереднім свідком події. Вказує, що ОСОБА_2 не може бути потерпілою по даній справі, оскільки вона за вказаною адресою не проживає, а лише час від часу приїздить до своїх батьків, тобто вона не є членом сім`ї ОСОБА_1 .. Крім того, зазначає, що суд в постанові послався на неіснуючі пояснення свідка ОСОБА_4 , який також не був свідком події.

В засідання апеляційного суду ОСОБА_1 та потерпіла ОСОБА_2 не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Враховуючи, що в засідання апеляційного суду з`явилися адвокати, які представляють інтереси ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , апеляційний суд вважає за можливе проводити апеляційний розгляд без участі останніх.

Заслухавши доповідача, пояснення адвоката Паламар К.І., яка діє в інтересах ОСОБА_1 в підтримання апеляційної скарги, доводи представника потерпілої - адвоката Васинчука С.М. в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Згідно з вимогами ст.252 КУпАП орган, посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 188652 від 10.09.2019 року, складеного ДОП Житомирського ВП Умінським В.М. вбачається, що 03 вересня 2019 року близько 10 год. 50 хв. за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив домашнє психологічне насильство відносно племінниці ОСОБА_2 , за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.173-2 КУпАП (а.с.1).

Наведені в протоколі обставини підтверджуються:

- довідкою Житомирського ВП від 10.09.2019 року про результати розгляду матеріалів, зареєстрованих в ЄО №44785 від 04.09.2019р., ЄО №44832 від 04.09.2019р., ЄО №44588 від 03.09.2019р., ЄО №44605 від 03.09.2019р., згідно якої за результатами прийнятого повідомлення ОСОБА_2 з приводу неправомірних дій дядька ОСОБА_1 , в ході проведення перевірки встановлено, що 03.09.2019 року близько 10 год. 50 хв. за місцем проживання у АДРЕСА_1 ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство відносно племінниці - ОСОБА_2 , в ході чого ображав словами брутальної лайки, погрожував фізичною розправою (а.с. 2);

- копією рапорту Житомирського ВП від 03.09.2019 року про отримання та реєстрацію повідомлення зі служби 102 за заявою ОСОБА_2 з приводу конфлікту з ОСОБА_1 , який поводить себе неадекватно за адресою у м. АДРЕСА_1 . Прибувши за вказаною адресою виявлено домашнього насильства та ОСОБА_1 був доставлений до МВП для встановлено всіх обставин правопорушення (а.с. 4);

- копією письмової заяви ОСОБА_2 від 03.09.2019 року, згідно якої остання вказує на систематичне вчинення психологічного насильства її дядька, ОСОБА_1 , який ображає нецензурною лайкою, викидає її власні речі з будинку, погрожує її чоловіку, ОСОБА_4 фізичною розправою та вбивством (а.с. 5);

- копією письмової заяви ОСОБА_2 з приводу вчинення неправомірних дій її дядьком, ОСОБА_1 , який вчиняє психологічне домашнє насильство, викидає з будинку та псує її особисте майно, погрожує фізичною розправою та вбивством її чоловіку, висловлює слова погроз підпалу будинку, в разі неотримання ним документів на будинок, не дозволяє вільно ходити по території подвір`я їй, її матері та неповнолітній дитині, кожного дня здійснює психологічний тиск відносно неї та членів її сім`ї, має непередбачувану поведінку (а.с. 7);

- копією письмового пояснення ОСОБА_2 від 03.09.2019 року, згідно якого остання повідомляє про перебування ОСОБА_1 03.09.2019 року близько 10 год. 40 хв. в неадекватному стані, вираження ним слів нецензурної лайки, погроз фізичною розправою її чоловіку - ОСОБА_4 , з подальшим викиданням її особистих речей з будинку (а.с. 8);

- копією письмових пояснень ОСОБА_3 від 05.09.2019 року, згідно яких останній повідомляє про вчинення відносно нього та членів його сім`ї насильства з боку брата - ОСОБА_1 , який протягом чотирьох днів ображає словами нецензурної лайки та погрожує фізичною розправою (а.с. 10).

Відповідальність за ч.1 ст. 173-2 КУпАП настає за вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. При цьому завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого є необов`язковим для кваліфікації вказаного правопорушення.

Таким чином, вищенаведені докази, які були оцінені судом в сукупності, доводять наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, а саме вчинення домашнього психологічного насильства.

Вищенаведеним спростовуються посилання в апеляційній скарзі на те, що суд однобічно розглянув справу, а в діях ОСОБА_1 відсутній склад даного адміністративного правопорушення.

Доводи апелянта про те, що обставини справи викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не конкретизовані, що позбавляє суд можливості встановити поза всяким розумним сумнівом факт вчинення домашнього насильства, спростовуються вищевказаними доказами, які були досліджені судом першої інстанції та апеляційним судом. На переконання апеляційного суду, конкретизація вказаних в протоколі обставин випливає саме з наявних матеріалах справи доказів, які відповідають вимогам ст. 251 КУпАП та були оцінені судом в сукупності.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_2 не може бути потерпілою по даній справі, оскільки вона за вказаною адресою не проживає, а лише час від часу приїздить до своїх батьків, тобто вона не є членом сім`ї ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає безпідставними.

Так, згідно з п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Отже, ОСОБА_2 є потерпілою у даній справі.

Доводи апелянта про те, що суд в постанові послався на неіснуючі пояснення свідка ОСОБА_4 не спростовують висновків суду. Крім того, як вбачається з мотивувальної частини постанови, суд не надавав оцінки вказаним поясненням та не посилався на них як на доказ вини ОСОБА_1

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 обрано судом першої інстанції в мінімальних межах, передбачених ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростовують висновки суду про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

На підставі наведеного, апеляційний суд вважає, що постанова суду щодо ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Корольовського районного суду м. Житомира від 08 листопада 2019 року щодо ОСОБА_1 - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя судової палати у кримінальних справах

Житомирського апеляційного суду С.В. Кіянова