Номер провадження 3/754/4360/19
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 грудня 2019 року Суддя Деснянського районного суду м.Києва Зотько Т. А., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в м.Києві про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2

за ч. 2 ст.130 КпАП України,

В С Т А Н О В И В :

27.09.2019 о 02.40 год. в м. Києві по вул. Оноре де Бальзака, 61, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Skoda Fabia», д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, дуже розширені зіниці очей, поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився у лікаря Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія», чим порушив вимоги п. 2.9 (а) ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 за викликом суду не з`явився, надіслав до суду клопотання про відкладення розгляду справи оскільки в період з 12.12.2019 по 04.01.2020 він буде перебувати в місті Кропивницькому на стаціонарному лікуванні артроскопії колінного суглобу в Кропивницькій (Кіровоградській) обласній лікарні, на підтвердження чого надав копію квитка на потяг.

Як встановлено ч.1 ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд звертає увагу на той факт, що ОСОБА_1 неодноразово викликався для розгляду матеріалу, але він на думку суду з метою уникнення відповідальності (закінчення строків накладення адміністративного стягнення) у будь-який спосіб ухиляється від участі у судовому розгляді та затягує його.

Звертаючись до суду з клопотанням про відкладення розгляду даної справи на підтвердження перебування на стаціонарному лікуванні артроскопії колінного суглобу в Кропивницькій (Кіровоградській) обласній лікарні ОСОБА_1 належних та допустимих доказів суду надано не було. При цьому надана суду копія посадочного документу до м.Кропивницький не може бути розцінена, як належний доказ перебування особи на стаціонарному лікуванні. Тому суд вважав за можливе проводити розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 .

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Крім того, ОСОБА_1 подав до суду клопотання про передачу даної справи за підсудністю по місцю його реєстрації: АДРЕСА_2 .

Ознайомившись із клопотанням ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність відмовити у задоволенні клопотання, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до протоколу, правопорушення було вчинене за адресою: м. Київ , вул. Оноре де Бальзака, 61, що територіально відноситься до Деснянського району м. Києва.

Згідно із ч. 2 ст. 276 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Тобто, направлення справи про адміністративне правопорушення за підсудністю в інший суд не є обов`язком суду.

Отже, суд приходить до висновку, що клопотання про передачу даної справи за підсудністю до Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області задоволенню не підлягає, враховуючи скорочені терміни розгляду даної категорії справ, а також той факт, що передача справи за підсудністю призведе до затягування строків її розгляду та закінчення строків накладення адміністративного стягнення.

Крім того, ОСОБА_1 було подано клопотання про призначення судово-медичної експертизи, у зв`язку з тим, що він не згоден з тим, що перебував в стані сп`яніння та ставить під сумнів висновок Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції 007856 від 27.09.2019, а для з`ясування обставин, що мають значення для справи, зокрема для встановлення наявності у біологічному середовищі (сечі) ОСОБА_1 наркотичні речовини необхідні спеціальні знання, тому просить суд в задоволенні клопотання про призначення судово-медичної токсикологічної експертизи.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що клопотання про призначення судово-медичної токсикологічної експертизи задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адмінправопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адмінправопорушення, поясненнями особи, яка притягується до відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п.1.3 ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року (зі змінами від 1.05.2019), що кореспондується з п.1.9 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, за порушення яких вони несуть відповідальність згідно з законодавством.

Згідно із п.2.9 «А» правил дорожнього руху України, водієві заборонено керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція частини першої ст.130 КпАП України передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установлено порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Порядок виявлення осіб, які керують транспортними засобами в нетверезому статі, визначений постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008р. № 1103 «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», а також наказом МВС та МОЗ України від 09.09.2009 № 400/666 «Про затвердження Інструкцію про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції», затвердженим у Міністерстві юстиції України 06.10.2009р. під № 931/16947.

Відповідно до ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до відповідальності, показаннями потерпілих, свідків, а також іншими доказами.

Відповідно до ч.2 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів що знижують його увагу та швидкість реакції, проводяться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції забороняється. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться у присутності поліцейського. Огляд особи проведений з порушенням вимог цієї статті вважається недійсним.

Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Факт перебування ОСОБА_1 в стані наркоточного сп`яніння встановлено висновком лікаря-нарколога, за результатами огляду який проводився в медичному закладі. Посилання ОСОБА_1 на те, що огляд в медичному закладі було проведено не уповноваженою особою є надуманими та такими, що повністю спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Також суд не приймає, як доказ долучену ОСОБА_1 до клопотання копію сертифіката про проходження ним профілактичного наркологічного огляду від 11.12.2019 в ТОВ «Клініка ім. ОСОБА_2 », оскільки згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №343639 від 27.09.2019 адміністративне правопорушення було скоєно саме 27.09.2019, а поданий до суду сертифікат датований від 11.12.2019, тобто більш ніж через два місяця після огляду в Київській міській наркологічній клінічній лікарні «Соціотерапія» та складання протоколу.

А відтак підстав для задоволення клопотання про призначення судово-медичної токсикологічної експертизи суд не вбачає.

Разом з тим, ОСОБА_1 було подано до суду клопотання про повернення матеріалів справи до Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції для доопрацювання, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення складено протокол на «Макдибуру», тобто працівником УПП в м. Києві не встановлено достовірні анкетні дані особи, щодо якої складено протокол.

Суд звертає увагу, що на підставі проведеної перевірки від 19.12.2019 в автоматизованій системі документообігу суду, а саме в обліково-статистичній картці справи № 754/14760/19 було встановлено внесення інформації щодо особи з помилкою у зазначенні прізвища, в той час, як в письмових матеріалах справи прізвище особи вказано вірно " ОСОБА_3 ", а відтак в обліково-статистичній картці справи № 754/14760/19 виправлено прізвище особи, яка притягується до адміністративної відповідальності замість « ОСОБА_4 » зазначено « ОСОБА_3 ».

Таким чином, суд вважає, що підстав для направлення справи до Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції на доопрацювання, немає потреби, оскільки помилка була допущена саме при формуванні обліково-статистичної картки справи №754/14760/19 в суді.

Згідно з п.1.3 ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року (зі змінами від 1.05.2019), що кореспондується з п.1.9 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, за порушення яких вони несуть відповідальність згідно з законодавством.

Відповідно до довідки, витягу з реєстру судових рішень та копії Постанови Голосіївського районного суду м.Києва від 11.09.2019 ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачаються порушення вимог п. 2.9 (а) ПДР та вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, що підтверджується зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме даними, зафіксованими в протоколі серії ДПР18 №343639 від 27.09.2019 року про адміністративне правопорушення, складеному уповноваженою на те особою, відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння №007856 від 27.09.2019 року, який складено лікарем-наркологом та яким встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння, рапортами інспектора патрульної поліції Пильника О.М. , інформацією з єдиного державного реєстру судових рішень.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, суд доходить висновку про необхідність накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (20.400 грн.) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Підлягає стягненню з ОСОБА_1 судовий збір, згідно з вимогами ст. 4 Закону України "Про судовий збір".

На підставі викладеного, враховуючи характер вчиненого правопорушення, наявні дані про особу правопорушника та керуючись ст.ст. 12, 33, 130, 283, 284 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП та піддати його адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (20.400 грн.) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Строк позбавлення спеціального права ОСОБА_1 обчислювати з дня здачі або вилучення документа, що посвідчує це право.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 384,20 грн. на користь держави.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя