Справа № 161/7988/19 Провадження № 33/802/532/19 Головуючий у 1 інстанції:Кирилюк В. Ф.
Категорія: ч.1 ст.164 КУпАП Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2019 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду - Денісов В.П.,

з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,

розглянувши його апеляційну скаргу на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 червня 2019 року щодо нього,

В С Т А Н О В И В:

Даною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 коп. судового збору.

Згідно з постановою ОСОБА_1 визнано винним за те, що 12 березня 2019 року близько 09 год. 00 хв. він здійснював господарську діяльність у ставку № 3, що у смт. Рокині Луцького району, площею 11,9 га., без відповідних правовстановлюючих документів на водойму чи землю та дозволу на спеціальне водокористування, дозволу на спеціальне використання водних біоресурсів, чим порушив ст.ст.48, 49 Водного кодексу України, ст.24 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», чим вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст.164 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскаржує його з мотивів незаконності та необґрунтованості. Стверджує, що у день скоєння правопорушення він не перебував у смт Рокині, жоден зі свідків його не бачив. Посилається на те, що протокол про адміністративне правопорушення складено 27.03.2019, хоча правопорушення було виявлено 12.03.2019. Крім того, у протоколі особу порушника зазначено як ОСОБА_1 , а не ОСОБА_1 . Вважає, що фактично було встановлено факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.91 КУпАП, а не ч.1 ст.164 КУпАП. З огляду на наведене просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який апеляцію підтримав у повному обсязі та просив скасувати постанову і закрити провадження у справі, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

За змістом ст.ст.252, 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності, та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.

На думку апеляційного суду, вказаних вимог закону судом першої інстанції дотримано не було.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.164 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Згідно зі ст.3 ГК України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Враховуючи наведене, для належної кваліфікації діяння певної особи за ч.1 ст.164 КУпАП необхідно обґрунтовано встановити, що ця особа не просто здійснила певне діяння, яке може носити ознаки господарювання, а займається цим як певною діяльністю, тобто системними діями, спрямованими на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

На думку апеляційного суду, висновки судді про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, є передчасними та не відповідають фактичним обставинам справи.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 27 березня 2019 року серії ГР № 004087 12 березня 2019 року близько 09 год. 00 хв. ОСОБА_1 здійснював господарську діяльність в ставку № 3, що у смт. Рокині Луцького району, площею 11,9 га., без відповідних правовстановлюючих документів на водойму чи землю та дозволу на спеціальне водокористування, дозволу на спеціальне використання водних біоресурсів.

Місцевий суд не звернув уваги на невідповідність даного протоколу вимогам ст.256 КУпАП, згідно з якими у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до вказаних положень закону формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним, із зазначенням місця, часу, способу його вчинення, мотивів і форми вини, а висновки суду щодо оцінки доказів мають виражатись у вигляді точних і категоричних суджень, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.

Проте, суд апеляційної інстанції вважає, що у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні дані про об`єктивну сторону правопорушення, яке ставиться у провину особі, яка притягається до адміністративної відповідальності (а.с.1).

Як вбачається з витягу Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з 12 листопада 2003 року ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець з видами діяльності згідно КВЕД: 03.22 «Прісноводне рибництво» (основний), 03.12 «Прісноводне рибальство» (а.с.2-4).

У протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_1 здійснював господарську діяльність у ставку № 3, що у смт. Рокині Луцького району, площею 11,9 га., без відповідних правовстановлюючих документів на водойму чи землю та дозволу на спеціальне водокористування, дозволу на спеціальне використання водних біоресурсів (а.с.1).

Однак, матеріали справи містять пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які стосуються спуску води та вилову риби у ставку № 1 (а.с.7-8, 14).

Крім того, у листі начальнику Луцького РВП ЛВП ГУНП у Волинській області від 12.03.2019 № 339/07.02 голова Княгининівської сільської ради ОСОБА_5 прохала розібратися за фактом незаконного спуску води та вилову риби у ставку № 1, що у см.т Рокині Луцького району (а.с.19).

Під час апеляційного розгляду справи встановлено, що акт про незаконний спуск води та вилов риби також складено на ставок № 1, що у смт Рокині (а.с.37).

Отже, зміст протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не відповідає фактичним обставинам справи, а тому не може слугувати належним і допустимим доказом протиправної поведінки ОСОБА_1 ..

Згідно з ч.1 ст.48 Водного кодексу України спеціальне водокористування - це забір води з водних об`єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об`єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів.

Частина 1 ст.49 Водного кодексу України регламентує, що спеціальне водокористування є платним та здійснюється на підставі дозволу на спеціальне водокористування.

Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» видача дозволу на спеціальне використання водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах), дозволу на спеціальне використання водних біоресурсів за межами юрисдикції України, форми реєстрації уловів (реекспорту) антарктичного та патагонського іклачів, дозволу на імпорт та експорт зразків видів дикої фауни і флори, сертифікатів на пересувні виставки, реекспорт та інтродукцію з моря зазначених зразків, які є об`єктами регулювання Конвенції про міжнародну торгівлю видами дикої фауни і флори, що перебувають під загрозою зникнення, в частині осетрових риб і виробленої з них продукції, підтвердження законності вилучення водних біоресурсів із середовища їх існування та переробки продуктів лову (у разі необхідності суб`єкту господарювання для здійснення зовнішньоторговельних операцій) здійснюється на безоплатній основі центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері рибного господарства.

Як вбачається з договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності № 1056 від 18.08.2016, ОСОБА_1 передано у строкове платне користування став № 1 Рокині, став № 2 Рокині та став № 3 Рокині. Майно передається з метою використання орендарем для рибогосподарської діяльності (а.с.71).

Додатковим договором № 1 від 18.08.2017 до договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності № 1056 від 18.08.2016, визначено, що договір оренди укладено строком на 2 роки, що діє до 17 серпня 2019 року включно (а.с.80).

Дані обставини також підтверджуються і наказом РВ ФДМУ по Волинській області №270 від 17.08.2017, згідно якого строк договору оренди №1056 продовжено на 2 роки до 17.08.2019 (а.с.79).

З листа Держрибагенства до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Волинській області №3-11.1-13/4384-17 від 09.08.2017 вбачається, що Держрибагенство не заперечує проти продовження терміну дії Договору оренди з ФОП ОСОБА_1 строком на два роки (а.с.78).

З вищенаведеного випливає, що вилов риби було здійснено 12 березня 2019 року, тобто на момент дії договору, коли усі три ставки перебували в оренді ФОП ОСОБА_1 , тобто у правомірному користуванні.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що вказаний договір не розірваний.

Відповідно до положень ст.7 Закону України "Про тваринний світ" об`єкти тваринного світу, вилучені із стану природної волі, розведені (отримані) у напіввільних умовах чи в неволі або набуті іншим не забороненим законом шляхом, можуть перебувати у приватній власності юридичних чи фізичних осіб.

Риба є об`єктом тваринного світу, а її розведення є галуззю тваринництва, якою займається орендар ОСОБА_1 ..

Розведена і вирощена за рахунок орендаря в обладнаній для цього водоймі риба є його власністю.

Також у матеріалах справи наявні паспорт рибогосподарських технологічних водойм нагульного ставкового господарства «Рокині» орендаря ОСОБА_1 (а.с.43-59), накладні № 22 і 28 про придбання приватним підприємцем ОСОБА_1 личинок коропа та амура (а.с.42).

У своїх поясненнях в суді першої та апеляційної інстанцій ОСОБА_1 вказав, що підприємницькою діяльністю із вилову риби займається з 2003 року, самостійно зарибив ставок № 3 у смт. Рокині, тому і здійснив вилов риби.

Такі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, об`єктивно стверджуються вище переліченими та дослідженими у судовому засіданні апеляційного суду доказами.

ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, має постійне місце проживання за яким характеризується позитивно, як особа, скарги на яку від родичів та сусідів не надходили. На профілактичному обліку у Луцькому ВП ГУНП у Волинській області не перебуває.

ОСОБА_1 одружений, на утриманні має неповнолітню дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з ч.2 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Тому апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про відсутність у матеріалах справи доказів, які свідчать про вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

З урахуванням наведених обставин, встановлених при розгляді апеляційної скарги, відповідно до вимог п.1 ст.247 КУпАП постанова судді підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю, у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 червня 2019 року щодо ОСОБА_1 - скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.164 КУпАП на підставі п.1 ст.247 КУпАП - за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов