Провадження № 33/801/633/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Михайленко А. В.
Доповідач: Міхасішин І. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Міхасішина І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 19 червня 2019 року, про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 301927 від 20 травня 2019 року ОСОБА_1 своїми діями вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, що полягає в тому, що 20 травня 2019 року о 01 год. 40 хв. у місті Вінниця на вулиці Келецька, 142, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Volkswagen» д. н. з. НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя, розширені зіниці очей, які не реагують на світло ). Від огляду на стан сп`яніння відмовився в приміщенні КЗ «ВОНД «Соціотерапія» в присутності лікаря, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України (а. с. 2) .

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 19 червня 2019 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 384,20 гривень на користь держави.

На таку постанову ОСОБА_1 17 липня 2019 року подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на неповне з`ясування судом всіх обставин справи, порушення процесуальних вимог КУпАП.

В апеляційній скарзі зазначав, що суд першої інстанції не взяв до уваги ту обставину, що він добровільно приїхав до ВОНД «Соціотерапія» для проходження огляду на стан сп`яніння, що спростовує наявність у його діях складу адміністративного правопорушення щодо відмови від проходження такого огляду. Також працівниками було порушено порядок проведення огляду на стан сп`яніння та оформлення його результатів, а саме не було проведено огляд працівниками поліції на місці зупинки транспортного засобу та не оформлено направлення на огляд в заклад охорони здоров`я. В протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено свідків відмови від огляду, що суперечить п. 8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого Постаново Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103. Висновок щодо результатів медичного огляду є недійсним, оскільки суперечить вимогам п. 16 Розд. ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зареєстрованої МЮУ 11.11.2015 за № 1413/27858.

Також ОСОБА_1 просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови, посилаючись на те, що справа про адміністративне правопорушення розглянута у його відсутність, а копію постанови він отримав лише 08 липня 2019 року, а тому строк на апеляційне провадження пропущено з поважних причин.

В судове засідання ОСОБА_1 та його захисник Мазур О.В. не з`явилися, про час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені.

Заява адвоката ОСОБА_1 - Мазура О.В. від 01 серпня 2019 року про відкладення розгляду справи призначеної до розгляду на 07 серпня 2019 року після 19 серпня 2019 року, у зв`язку з перебуванням його у відпустці до 19 серпня 2019 року та заява ОСОБА_1 від 13 серпня 2019 року про відкладення розгляду справи призначеної до розгляду на 16 серпня 2019 року з тих же підстав, не можуть бути задоволені, оскільки апеляційний суд обмежений двадцятиденним строком апеляційного перегляду справи (частина четверта статті 294 КУпАП).

Справа з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду від 19 червня 2019 року надійшла до Вінницького апеляційного суду 19 липня 2019 року (а. с. 29).

При цьому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не обмежена правом укласти договір про правову допомогу з будь-яким адвокатом.

Згідно з ч.2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як видно з матеріалів справи, оскаржувана постанова суду першої інстанції від 19 червня 2019 року прийнята у відсутність ОСОБА_1 .

Копію цієї постанови ОСОБА_1 отримав через засоби поштового зв`язку 08 липня 2019 року, що підтверджується копією конверта та витягом з офіційного сайту ПАТ «Укрпошта» пошуку поштового відправлення за штрихкодовим ідентифікатором №255 (а. с. 18, 19).

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 подав 17 липня 2019 року.

Зазначені обставини є такими, що дають підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження зазначеної постанови суду.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню , виходячи з наступного.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до статті 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положення статті 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення згідно ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частина 2 статті 251 КУпАП встановлює, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до частини 6 статті 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Пункт 2.5. Правил дорожнього руху України передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Протокол про адміністративне правопорушення БД № 301927 від 20 травня 2019 року був складений за порушення пункту 2.5 ПДР України, тобто за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку.

Відповідно до вимог статті 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час та за місцем вчинення правопорушення.

Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин (пункт 2.9. «а» ПДР України).

Відповідальність за порушення зазначених вимог ПДР України передбачена статтею 130 КУпАП.

Відповідно до пунктів 2 та 4 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 09.11.2015 № 1452/735 (далі за змістом - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є:

наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота);

звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;

сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;

почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п. 6 розділу І Інструкції).

У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними у пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я (п. 12 розділу ІІ Інструкції).

Пунктом 8 розділу ІІ Інструкції передбачена форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Відповідно до пункту 4 в розділі ІІІ Інструкції метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.

Згідно із пунктом 16 у розділі ІІІ Інструкції, висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння) (додаток 4), видається на підставі акта медичного огляду.

Отже, у такому висновку викладаються результати медичного огляду, а не встановлюється факт відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я (а. с. 3).

Згідно із пунктом 8 постанови Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 « Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (із змінами внесеними згідно з Постановами КМ № 476 від 08.07.2015, № 888 від 28.10.2015) у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

З протоколу про адміністративне правопорушення БД № 301927 від 20 травня 2019 року та матеріалів справи видно, що свідки не залучалися.

Відповідно до пункту 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 130 КУпАП, судам слід враховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого законом порядку, якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

У пункті 52 рішення ЄСПЛ від 05 лютого 2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим,

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення ЄСПЛ від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 проку) Європейський Суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

Водночас у рапорті працівника поліції від 20 травня 2019 року зазначається, що автомобіль «Volkswagen» д. н. з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 був зупинений за порушення ПДР .

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 35 Закону України «Про національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Згідно із частиною першою статті 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Проте, у чому полягало це порушення та чому за це порушення працівниками поліції не було складено протокол про адміністративне правопорушення як з самого рапорту (а. с. 4) так і з інших матеріалів справи не вбачається.

Отже, працівниками поліції належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення ОСОБА_1 ПДР України, за які він був зупинений.

З огляду на викладене, працівники поліції діяли всупереч вимогам закону як під час зупинки транспортного засобу, так і при встановленні факту відмови водія транспортного засобу ОСОБА_1 від проведення огляду в закладі охорони здоров`я.

На запит апеляційного суду від 08 серпня 2019 року про витребування копії відеозапису з нагрудної камери поліцейського роти №1 БУ ПП у Вінницькій області ДПП капрала поліції Цілінської К.В., якою складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 301927 від 20 травня 2019 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП для огляду в судовому засіданні була надана відповідь від 14 серпня 2019 року за № 31412/41/21/02-2019 за підписом Т.в.о. начальника УПП у Вінницькій області Гаркавюка О. про те, що у зв`язку з наявними технічними можливостями строк збереження відеозаписів є обмеженим, тому відеофайли працівників УПП у Вінницькій області, на яких зафіксовано факт за ознаками адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, відсутні.

За вище викладених обставин, апеляційний суд доходить висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки був порушений порядок складання протоколу про адміністративне правопорушення та направлення водія для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, а тому факт відмови ОСОБА_1 від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, у передбаченому законом порядку встановлений не був. Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП не доведена належними і допустимими доказами.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції про визнання ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є необґрунтованою та безпідставною.

За наслідками розгляду апеляційної скарги апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною статті 130 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 245, 251,252, 280, 283, 294 КУпАП, суд

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 19 червня 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 19 червня 2019 року скасувати.

Провадження у справі закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною статті 130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Міхасішин