Справа № 365/572/19 Головуючий в суді І інстанції - Денисенко Н.О.
Провадження № 33/824/4482/2019 Доповідач - Габрієль В.О.
Категорія: ч.2 ст.172-7 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Габрієля В.О., з участю прокурора Шайтанової М.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою прокурора Згурівського відділу Бориспільської місцевої прокуратури Київської області Худякової М.Ю. на постанову судді Згурівського районного суду Київської області від 29 жовтня 2019 року -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Згурівського районного суду Київської області від 24 жовтня 2019 року провадження у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 172-7, ч.2 ст.172-7 КУпАП, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Малі Телковичі Володимирецького району Рівненської області, громадянки України, працюючої на посаді продавця ПП «Кириленко», депутата Лизогубовослобідської сільської ради Згурівського району Київської області сьомого скликання, проживаючої по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер платника податків: НОМЕР_1 ,

закрито. Звільнено ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за малозначністю вчинених адміністративних правопорушень та оголошено їй усне зауваження.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що вона, перебуваючи у статусі депутата Лизогубовослобідської сільської ради Згурівського району Київської області сьомого скликання, будучи суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення згідно з п.п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», 16 листопада 2018 року на засіданні тридцятої сесії Лизогубовослобідської сільської ради Згурівського району Київської області сьомого скликання, у приміщенні зазначеної сільської ради по вулиці Дружби, буд. 2 в селі Лизогубова Слобода Згурівського району Київської області, у встановленому законом порядку не повідомила про наявність у неї реального конфлікту інтересів під час розгляду питання «Про розгляд заяви гр. України ОСОБА_1 про передачу у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,00 га та відповідно надати дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки на території Лизогубовослобідської сільської ради Згурівського району Київської області в межах населенного пункту», чим порушила вимоги п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Також ОСОБА_1 , будучи суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення згідно з п.п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», 16 листопада 2018 року на засіданні тридцятої сесії Лизогубовослобідської сільської ради Згурівського району Київської області сьомого скликання, у приміщенні зазначеної сільської ради по вулиці Дружби, буд. 2 в селі Лизогубова Слобода Згурівського району Київської області, взяла участь у голосуванні за прийняття рішення № 185-30-VII «Про розгляд заяви гр. України ОСОБА_1 про передачу у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,00 га та відповідно надати дозвіл виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) орієнтовною площею 1,00 га для ведення особистого селянського господарства на території Лизогубовослобідської сільської ради Згурівського району Київської області в межах населенного пункту» в умовах реального конфлікту інтересів, чим порушила вимоги п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.1 та ч.2 ст.172-7 КУпАП, як неповідомлення особою у встановленому законом випадку та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, та прийняття рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, прокурором подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати постанову Згурівського районного суду Київської області від 29 жовтня 2019 року та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених: ч.1 ст.172-7 КУпАП та накласти на неї стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень; ч.2 ст.172-7 КУпАП та накласти на неї стягнення у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень.

Свої вимоги мотивує тим, що судом першої інстанції безпідставно застосовано до ОСОБА_1 положення ст.22 КУпАП. Так, малозначним є правопорушення, яке не становить великої суспільної шкідливості й не завдало значних збитків державним або суспільним інтересам, чи безпосередньо громадянам. Суд першої інстанції проігнорував вказані вимоги, а мотивував своє рішення тим, що вчинені ОСОБА_1 адміністративні правопорушення не являють собою значної суспільної небезпеки, не завдали значної шкоди суспільним чи державним інтересам, як і правам та свободам громадян, чи іншим, охоронюваним законом цінностям. Вчинення вказаних правопорушень ОСОБА_2 , яка на даний час є депутатом органу місцевого самоврядування, свідчить про ігнорування нею антикорупційної політики держави, підриває авторитет країни, завдають шкоди демократичним засадам управління суспільства, функціонування державного апарату. Визнання малозначними адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією суперечить принципам запобігання корупції.

ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не з`явилась, про дату час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надіслала до суду апеляційної інстанції заяву, в якій просила розглянути апеляційну скаргу за її відсутності.

Із огляду на зазначене, апеляційний суд враховує вимоги п.п.4, 6 ст.294 КУпАП щодо строків апеляційного перегляду та необов`язкової присутності при розгляді справи належним чином повідомленої особи, що притягується до адміністративної відповідальності, та вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Викладені у постанові висновки судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, правильності кваліфікації її дій за ч.1 ст. 172-7 КУпАП підтверджуються зібраними у справі доказами та не оспорюються особами, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі ст. 22 КУпАП вбачається, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Мотивуючи своє рішення про необхідність застосування положень ст.22 КУпАП, суд першої інстанції зазначив, що під час розгляду справи ОСОБА_1 визнала протиправність своїх дій, щиро розкаялась, засуджує свою неправомірну поведінку, займається суспільно корисною працею, при цьому обставин, що обтяжують відповідальність не встановлено. Суд першої інстанції також вказав, що вчинені нею адміністративні правопорушення не являють собою значної суспільної небезпеки, не завдали значної шкоди суспільним чи державним інтересам, як і правам та свободам громадян, чи іншим охоронюваним законом цінностям.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна, оскільки є таким, що суперечить вимогам чинного законодавства України.

Так, за своєю правовою конструкцією склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст.172-7 КУпАП, є формальним і не передбачає настання жодних суспільно-небезпечних наслідків.

Разом з тим, посилання суду першої інстанції в своєму рішенні на те, що вчинені ОСОБА_1 адміністративні правопорушення пов`язані з корупцією не завдали шкоди, не є критерієм, за яким можливо оцінити малозначність діяння, оскільки, відповідно до принципу індивідуалізації, дії, вчинені ОСОБА_1 в подальшому можуть слугувати негативним прикладом для інших суб`єктів адміністративних правопорушень за корупційні діяння, а тому апеляційний суд вважає, що відсутні підстави для її звільнення від адміністративної відповідальності за малозначністю.

У відповідності до ст.23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Згідно ч.2 ст.36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Враховуючи обставини правопорушення, дані про особу, яка притягується до відповідальності, зокрема те, що вона раніше не притягувалась до відповідальності, обставини, що пом`якшують її відповідальність - визнання вини, а також відсутність обставин, що обтяжують її відповідальність, докази наявні у матеріалах справи, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про необхідність накладення на неї стягнення у мінімальних межах санкції статей. За своїм видом та розміром накладене на ОСОБА_1 стягнення сприятиме досягненню визначеній у ст.23 КУпАП меті адміністративних стягнень та відповідає принципу справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини.

Крім того, на підставі ч.1 ст.40-1 КУпАП з ОСОБА_1 належить стягнути судовий збір.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що постанова Згурівського районного суду Київської області від 29 жовтня 2019 року підлягає скасуванню, а апеляційна скарга прокурора задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу прокурора Згурівського відділу Бориспільської місцевої прокуратури Київської області Худякової М.Ю. - задовольнити.

Постанову Згурівського районного суду Київської області від 29 жовтня 2019 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7 КУпАП та накласти на неї стягнення:

- за ч.1 чт.172-7 КУпАП у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень;

- за ч.2 ст.172-7 КУпАП у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

На підставі ч.2 ст.36 КУпАП призначити ОСОБА_1 остаточне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь державного бюджету України судовий збір в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду В.О. Габрієль