Номер провадження 33/816/491/19 Суддя-доповідач Литовченко Н. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року суддя Сумського апеляційного суду Литовченко Н. О. , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 жовтня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 жовтня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Як встановив суд, 30 вересня 2019 року о 23-18 год. в м. Суми по вул. Пушкіна в районі будинку 22, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Tiguan, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме : запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки ТЗ, а також в найближчому закладі охорони здоров`я СОНД відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України та своїми діями вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі на підставі.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

За змістом доводів поданої апеляційної скарги вказує на невідповідність висновків суду викладених в постанові фактичним обставинам справи, її прийняття з порушенням норм матеріального і процесуального права, що на думку апелянта, є підставою для скасування постанови суду та закриття справи за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. В підтвердження цього зазначає, що працівником поліції було порушено встановлений законом порядок огляду на стан сп`яніння, а тому протокол про адміністративне правопорушення є недопустимим доказом його вини, зважаючи на те, що суть правопорушення сформульована в ньому є незрозумілою, а саме не зазначено від проходження якого саме огляду відмовився водій та що йому пропонувалося пройти огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. За твердженнями апелянта письмові пояснення свідків також не містять відомостей щодо його відмови від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціальних технічних засобів та у закладі охорони здоров`я. Серед іншого посилається на те, що його не відстороняли від керування транспортним засобом, що у своїй сукупності з іншими доказами, на думку апелянта, свідчить про невідповідність дій поліцейського при оформленні матеріалів за ст.130 КУпАП передбаченим ст.266 КУпАП. Також вказує на невідповідність ознак сп`яніння, зазначених в протоколі тим, що відображені в письмових поясненнях свідків. Тому ставить під сумнів надані ними пояснення, які до того ж складені не власноручно, а на бланках та з виправленнями, одним почерком. За таких обставин, розглянувши справу у відсутність вказаних свідків, за твердженнями апелянта суд першої інстанції належним чином не з`ясував фактичних обставин справи, розглянув справу формально та поверхово.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення і дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до таких висновків.

Так, перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 встановлено, що суд першої інстанції розглянув справу у відповідності з вимогами ст.ст.245, 252, 280 КУпАП, всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчинення правопорушення та постановив рішення, зміст якого відповідає вимогам ст.283 КУпАП.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів поданої апеляційної скарги вважаю, що висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у порушенні ним п.2.5 Правил дорожнього руху України є обґрунтованим та підтверджується наявними в матеріалах справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 277932 від 30 вересня 2019 року, відповідно до якого ОСОБА_1 30 вересня 2019 року о 23-18 год. в м. Суми по вул. Пушкіна в районі будинку 22, керував транспортним засобом Volkswagen Tiguan, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме : запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки ТЗ, а також в найближчому закладі охорони здоров`я СОНД відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України.

Даний протокол складений уповноваженою особою, за своїм змістом відповідає положенням ст.256 КУпАП, містить формулювання правопорушення, яке пред`явлене ОСОБА_1 з відображенням всіх істотних ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1).

Крім протоколу про адміністративне правопорушення винуватість ОСОБА_1 підтверджується актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.2), з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що також підтверджується їх письмовими поясненнями, згідно яких ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу газоаналізатора Drager Alkotest, а також відмовився прослідувати до найближчого закладу охорони здоров`я для встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння (а.с.3,4).

При цьому, слід зазначити, що письмові пояснення вказаних свідків всупереч твердженням апелянта взагалі не містять опису виявлених в нього ознак алкогольного сп`яніння, а тому посилання ОСОБА_1 на їх невідповідність, викладеним у складеному відносно нього протоколі ознакам алкогольного сп`яніння є необгрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Будь-яких сумнів в достовірності їх показів не виникає, оскільки вони узгоджуються з іншими доказами у справі, якими суд першої інстанції обгрунтував свої висновки в підтвердження відмови ОСОБА_1 , як особи яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Так, відповідно до рапорту поліцейського роти №1 взводу №1 УПП в м. Суми ОСОБА_4 , вона в складі екіпажу Руно 214 разом з поліцейським роти № 1, взводу № 2 Куровим А. ОСОБА_5 . по вул. Харківська, в районі буд. 1 (на мосту) виявили автомобіль Volkswagen Tiguan, д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався в зустрічному до них напрямку, водій якого не дивився на проїзну частину, не тримав руки на кермі, був із заплющеними очима. Підбігши до нього, виявили, що водій на них не реагує, перебуває в авто із заплющеними очима, при цьому транспортний засіб продовжував рухатись. В подальшому водій прийшов до тями, зупинив ТЗ та на вимогу поліцейських надав посвідчення водія на ім`я ОСОБА_1 та свідотство про реєстрацію транспортного засобу. Він не орієнтувався в просторі, не розумів де він знаходиться, повідомив, що заснув, від отримання медичної допомоги відмовився, після чого почав рухатися в напрямку вул. Г.Сумщини, 1-ша Набережна р. Стрілки, Засумська, Іллінська, С.Бандери, Пушкіна. Вимогу про зупинку, що надавалися йому світовими проблисковими маячками синього та червоного кольору, звуковим спецсигналом та гучномовцем не виконував, був зупинений шляхом утворення штучного затору за допомогою інших екіпажів Руно по вул. Пушкіна, в районі буд. 22. В ході спілкування у водія були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. В присутності двох свідків ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу газоаналізатора Drager Alcotest, на що він відмовився, а також відмовився від проходження огляду у закладі охорони здоров`я. При цьому, ОСОБА_1 проводив себе агресивно, висловлювався нецензурною лайкою. ОСОБА_1 було відсторонено від керування транспортним засобом, який було тимчасово затримано та примусово переміщено на спец майданчик (а.с.11).

Викладені в рапорті обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 01 жовтня 2019 року (а.с.5) та відеозаписом з нагрудних камер та відеореєстратора поліцейських, з якого вбачається, що ОСОБА_1 на неодноразову пропозицію поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу та в закладі охорони здоров`я у категоричній формі відмовився (а.с.9-10).

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що його не відстороняли від керування транспортним засобом, що у своїй сукупності з іншими доказами, на його думку, свідчить про невідповідність дій поліцейського при оформленні матеріалів за ст.130 КУпАП передбаченим ст.266 КУпАП не знайшли свого об`єктивного підтвердження та повністю спростовуються матеріалами справи.

Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги щодо формального розгляду судом першої інстанції матеріалів даної адміністративної справи, без безпосереднього допиту в суді свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оскільки по-перше, як вбачається з наданих суду матеріалів сторона захисту, маючи можливість, не зверталася до суду із відповідним клопотанням, по-друге, апелянт в апеляційній скарзі не обґрунтував таких доводів, зокрема, що саме ці свідки могли додаткового повідомити суду, аніж вказано в наданих ними письмових поясненнях, і як такі пояснення вплинули чи могли вплинути на законність прийнятого рішення, з огляду на те, що надані ними письмові пояснення узгоджуються з дослідженими в суді першої інстанції відеозаписами з нагрудних камер та відео реєстратора патрульних поліцейських та змістом складеного відносно ОСОБА_1 протоколу.

Судом першої інстанції належним чином були досліджені дані, що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, яким дана відповідна правова оцінка, а тому вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП повністю доведена.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2 розділу I «Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У розумінні вимог ст.266 КУпАП, п.7 розділу I вказаної Інструкції, огляд у закладі охорони здоров`я проводиться у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими.

Відповідно до п.6 розділу Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Тому, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про порушення працівником поліції встановленого законом порядку огляду на стан сп`яніння апеляційний суд до уваги не бере, оскільки ОСОБА_1 не проходив такого огляду, а протокол про адміністративне правопорушення відносно нього був складний за порушення ним п.2.5 Правил дорожнього руху України, тобто за відмову ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Отже, наявні в матеріалах справи докази з достатньою повнотою підтверджують факт порушення ОСОБА_1 вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України та спростовують доводи його апеляційної скарги про порушення працівниками поліції процедури проведення огляду на стан сп`яніння, передбаченої статтею 266 КУпАП.

На підставі викладеного, постанова судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 жовтня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування та закриття провадження в справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, про що ставиться питання в апеляційній скарзі, відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 жовтня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуЛитовченко Н. О.

.