Справа № 461/4480/19 Головуючий у 1 інстанції: Фролова Л.Д.
Провадження № 33/811/800/19 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі: судді апеляційного суду Маліновської-Микич О.В., з участю захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Талалаєвої О.Ю. та представника Львівської митниці ДФС Зирянова О.Ю., розглянувши апеляційну скаргу представника Львівської митниці ДФС Квика В.М. на постанову Галицького районного суду м. Львова від 02 липня 2019 року,

встановив:

постановою Галицького районного суду м. Львова від 02 липня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 копійок.

Вилучені відповідно до протоколу № 2287/20900/19 від 28 травня 2019 року 12800 (дванадцять тисяч вісімсот) доларів США (128 купюр номіналом 100 доларів) - повернуто ОСОБА_1 після здійснення його митного оформлення зі сплатою відповідних митних платежів, якщо таке оформлення не було попередньо здійснено, а митні платежі не сплачувалися або для повернення на митну територію держави, з якої його було ввезено (на його розсуд).

Провадження у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 за ст. 472 МК України - закрито у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.

Згідно постанови 28 травня 2019 року, о 07 год. 56 хв. ОСОБА_1 повертався з Республіки Польща до України через пішохідний пункт пропуску митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС, обравши формою проходження митного контролю смугу спрощеного митного контролю - «зелений коридор», чим своїми діями заявив про відсутність будь-яких товарів, які підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню або, які належать до категорії товарів, на переміщення яких через митний кордон України встановлені заборони чи обмеження. В ході проведеного митного контролю та митного огляду в гаманці ОСОБА_1 було виявлено грошові кошти 2800 доларів США та в барсетці - 10000 доларів США, які не були заявлені за встановленою формою. Загальна сума виявлених коштів за кусом НБУ станом на 28 травня 2019 року становила 11 430,61 євро, що перевищує норми ввезення на митну територію України та підлягає обов`язковому письмовому декларуванню суми, що дорівнює або перевищує в еквіваленті 10000 євро, у відповідності до постанови Правління НБУ від 02 січня 2019 року № 3 «Про затвердження положення про транскордонне переміщення валютних цінностей». Дії ОСОБА_1 органом митниці кваліфіковані, як порушення митних правил, відповідальність за вчинення яких передбачена ст.ст. 471, 472 МК України.

Не погоджуючись з даною постановою представник Львівської митниці ДФС Квик В.М. подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати дану постанову та винести нову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ст. 471 та ч.1 ст. 472 МК України та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100% вартості предметів правопорушення, конфіскувати в дохід держави предмет правопорушення, а саме кошти на суму 336968,73 грн.

В обґрунтування покликається на те, що при винесені постанови судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті, а висновки суду не відповідають обставинам справи. Вказує, що конфіскація предметів правопорушення у даному випадку прямо передбачена санкціями як ст. 471 так і ст. 472 МК України, а отже застосовується в межах передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Щодо закриття провадження за ст. 472 МК України вважає, що оскільки декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, то в діях ОСОБА_1 наявний склад правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, так як останній шляхом обрання смуги спрощеного митного контролю заявив про відсутність в нього товарів, які підлягають обов`язковому декларуванню.

Заслухавши захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Талалаєву О.Ю., яка просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, представника Львівської митниці на підтримку доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволенню з таких підстав.

Згідно з ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини адміністративної справи щодо ОСОБА_1 та дійшов обґрунтованого висновку про винність останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, а також накладення стягнення.

Так, зокрема вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України підтверджується наявними у справі доказами, зокрема даними, що містяться у протоколі про порушення митних правил № 2287/20900/19 від 28 травня 2019 року; поясненнями ОСОБА_1 ; описом вилучених товарів від 28 травня 2019 року.

Щодо покликання апелянта про те, що ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.1 ст. 472 МК України та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100% вартості предметів правопорушення, то суд апеляційної інстанції з такими твердження не погоджується оскільки, як вірно зазначено судом першої інстанції ОСОБА_1 , допустив порушення порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, що повністю охоплюється диспозицією ст. 471 МК України і такі дії додаткової кваліфікації за ст. 472 МК України не потребують.

Крім цього, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що митним органом не надано достатніх доказів, які б беззаперечно вказували на те, що дії ОСОБА_1 , спрямовані на нез`явлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України, тому суд, виходячи з норми ч.3 ст. 62 Конституції України, тлумачить усі сумніви щодо доведеності вини особи на користь останньої.

Разом з цим, при вирішенні питання про конфіскацію певного предмета правопорушення мають значення, зокрема: характеристика безпосереднього предмету правопорушення чи загалом можливе його законне переміщення через митний кордон України, у тому числі чи підлягають сплаті митні платежі, інші податки, у зв`язку з переміщенням предмета правопорушення через митний кордон; джерело походження безпосереднього предмета правопорушення; причини, які призвели до порушення порядку проходження митного контролю в зонах спрощеного митного контролю; мета переміщення порушником предмета через митний кордон України; наявність завданої державі шкоди; вартість безпосереднього предмета правопорушення; майновий стан порушника.

Приймаючи рішення про повернення 128 купюр номіналом 100 доларів, суд першої інстанції вірно врахував характер та фактичні обставини вчиненого правопорушення, зокрема те, що порушник з необережності, без приховування предмета, порушив правила проходження (проїзду) через «зелений коридор»; порушник перемістив грошові кошти для власного використання і ці кошти мають законне походження та загалом можуть бути законно переміщені через митний кордон України за умови письмового декларування; порушення митних правил полягає лише в тому, що грошові кошти не було письмово задекларовано ОСОБА_1 , і жодних інших негативних наслідків порушення не настало - державі не завдано майнової шкоди, збитків у вигляді несплати митних платежів тощо; грошова сума настільки значна, що конфіскація може істотно вплинути на майновий стан ОСОБА_1 та його родини.

При розгляді справи судом першої інстанції не було допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність особи, що притягується до адміністративної відповідальності у вчиненому правопорушенні, кваліфікацію його дій та необґрунтованість накладеного стягнення, а отже підстав для скасування або зміни постанови судді не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

постановив:

апеляційну скаргу представника Львівської митниці ДФС Квика В.М. - залишити без задоволення, а постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 02 липня 2019 року щодо ОСОБА_1 без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Маліновська-Микич