Справа № 359/6811/19 Головуючий у І інстанції Вознюк С.М.
Провадження № 33/824/3347/2019 Доповідач у 2 інстанції Зіміна В.Б.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі:

судді судової палати з розгляду кримінальних справ Зіміної В.Б., з участю: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника Київської митниці ДФС України на постанову судді Бориспільського міськрайоного суду Київської області від 26 липня 2019 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 липня 2019 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_1 , виданий 27.07.2017 року, орган, що видав: 3210, паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи: НОМЕР_3 ,

визнано винною у скоєні правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн., при цьому вилучену, відповідно до протоколу про порушення митних правил, валюту в розмірі 900 Євро (вартістю 26750 грн. 77 коп.) - повернуто ОСОБА_1 .

Відповідно до постанови суду, 24.06.2019 року о 12 год. 05 хв. під час проходження митного контролю в зоні митного контролю залу "Приліт" терміналу "D" ДП МА "Бориспіль" громадянка України ОСОБА_1 , яка прилетіла до України з Катару , м. Доха літаком авіакомпанії «Катарські авіалінії», рейсом ТК 295, своїми діями обрала канал, позначений символами зеленого кольору - «зелений коридор», тим самим, відповідно до ч. 5 ст. 366 МК України заявила про те, що переміщувані нею через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо вивезення за межі митної території України та засвідчив про факти, що мають юридичне значення.

Після перетину пасажиром «зеленої лінії», яка позначає закінчення зони спрощеного митного контролю «зелений коридор», на підставі п. 4 ст. 336 та ст. 342 Митного Кодексу України громадянці України ОСОБА_1 було задано запитання щодо наявності в неї готівки, на що вона відповіла, що має приблизно 10 000 доларів США. Після цього громадянку України ОСОБА_1 було запрошено до службового приміщення митниці залу (зоні митного контролю), нею було видано готівку в розмірі 10 000 доларів США та 2 000 євро, що знаходилась: 6000 доларів США у гаманці, який містився у жіночій сумці пасажирки, 4000 доларів США і 2000 євро - у косметичці, яка містилися у валізі (ручна поклажа).

Зазначена готівка переміщувалась без ознак приховування. Зі слів громадянки України ОСОБА_1 вказана валюта належить їй особисто.

З виявленої суми пасажирці було пропущено 10 000 доларів США та 1100 євро (що за курсом НБУ на 24.06.2019 року становить 9937 євро). За протоколом про порушення митних правил вилучено 900 Євро.

На момент проходження митного контролю належним чином оформленої митної декларації пасажирка не надала, до моменту перетину нею «зеленої лінії» до інспектора митниці не звертався.

Таким чином, своїми діями громадянка України ОСОБА_1 під час проходження митного контролю в залі «Приліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль» порушила встановлений ст. 366 МК України порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю.

Зазначені дії, що полягають у переміщенні через митний кордон України громадянкою України ОСОБА_1 , яка формою проходження митного контролю обрала проходження через «зелений коридор», готівки в обсязі, що підлягає обов`язковому письмовому декларуванню у повному обсязі що підлягає обов`язковому письмовому декларуванню у повному обсязі для фізичних осіб, відповідно до Постанови Правління НБУ №3 від 02.01.2019 року «Про затвердження Положення про транскордонне переміщення валютних цінностей» та Постанови Правління НБУ №5 від 02.01.2019 року «Про затвердження Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті», та мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ст. ст. 471 МК України.

Своє рішення щодо незастосування до громадянки України ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді конфіскації вилученої валюти суддя місцевого суду мотивував тим, що дане правопорушення вчинено з необережності, вперше, так як ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності раніше не притягувалась, вилучені грошові кошти мають легальне походження, оскільки являються її заробітною платою, яку вона отримала працюючи офіційно закордоном. Також, при прийняті рішення судом було враховано, що дані грошові кошти вона ввозила на територію України лише з єдиною метою, щоб забезпечити своє існування та мати змогу оплатити навчання доньки за кордоном.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, представник Київської митниці ДФС подав апеляційну скаргу на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 липня року, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати та постановити нову постанову, якою визнати громадянку України ОСОБА_1 винною у вчиненні порушення митних правил за ст. 471 МК України та застосувати стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та конфіскації затриманої валюти.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, апелянт зазначає про безпідставне незастосування суддею місцевого суду до ОСОБА_1 стягнення у виді конфіскації предметів правопорушення.

Як стверджує апелянт, конфіскація товарів, обмежених до переміщення через митний кордон України, за вчинення порушення митних правил передбачена як вид стягнення санкцією ст.471 МК України. Таким чином, на переконання апелянта, оскаржувана постанова суду не відповідає меті адміністративного стягнення та не сприяє вихованню порушника в дусі додержання чинного законодавства України, а тому підлягає скасуванню.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою представника Київської митниці ДФС, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , яка проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Висновки судді про доведеність події порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України та винності ОСОБА_1 у вчиненні нею правопорушення за обставин, наведених у постанові підтверджуються зібраними у справі доказами, а саме: протоколом про порушення митних правил №0329/12500/19 від 24.06.2019 року (а.с.2-6), протоколом опитування в справі про порушення митних правил (а.с.7-10), даними доповідної записки старшого державного інспектора ВМО №3 м/п «Аеропорт Бориспіль» Київської митниці ДФС Свереди О . (а.с.11-13), розрахунком еквіваленту 10 000 євро щодо доларів США станом на 24.06.2019 року до протоколу про ПМП №0329/12500/19 (а.с.14,17), описом предметів (а.с.15), копією переліку купюр іноземної валюти, затриманої по протоколу про ПМП №0329/12500/19 (а.с.16), яким суд першої інстанції дав належну оцінку.

На підставі указаних доказів, суддя дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 471 МК України та на законних підставах, із дотриманням вимог ст. 33 КУпАП, наклав на неї стягнення у виді штрафу в розмірі 1 700 грн. без конфіскації вилученої валюти. За своїм видом та розміром накладене на ОСОБА_1 стягнення, сприяє досягненню визначеній у ст. 23 КУпАП меті адміністративних стягнень та відповідає принципу справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини, закріпленого у ст.1 Першого протоколу до Конвенції захисту прав людини і основоположних свобод.

Доводи апеляційної скарги щодо неповноти дослідження обставин справи та як наслідок хибності висновку про відсутність підстав для конфіскації коштів, не ґрунтуються на зібраних матеріалах із яких вбачається, що усі обставини справи суддею були досліджені всебічно, повно і об`єктивно, висновки судді ґрунтуються як на матеріалах справи, так і на вимогах закону.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до положень ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини у справі «Трегубенко проти України» від 02 листопада 2004 року, зазначив, що позбавлення майна може бути виправданим лише у випадку, якщо буде показаний, inter alia, «інтерес суспільства» та «умови, передбачені законом». Більше того, будь-яке втручання у право власності обов`язково повинно відповідати принципу пропорційності. Як неодноразово зазначав Суд, «справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Пошук такого справедливого балансу пролягає через всю Конвенцію. Далі Суд зазначає, що необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар» (див. рішення щодо Брумареску (Brumaresku), параграф 78).

Таким чином, оцінюючи дотримання права на мирне володіння своїм майном, передбаченого ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Європейський суд з прав людини виходить із оцінки забезпечення «справедливого балансу» дотримання принципу пропорційності (справедливої рівноваги між інтересами суспільства і основними правами окремої людини) (п.п. 69, 73 рішення у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, п.п.31, 34 рішення у справі «Ісмаїлов проти РФ» від 06 листопада 2008 року).

Київський апеляційний суд звертає увагу на те, що хоча правильне застосування законодавства незаперечно становить суспільний інтерес, проте із урахуванням обставин даної справи, не відповідатиме принципу пропорційності (справедливої рівноваги між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту основних прав конкретної особи). Необхідну рівновагу не буде забезпечено, якщо відповідна особа буде нести «особистий і надмірний тягар».

Так, приймаючи рішення про відсутність підстав для конфіскації вилученої валюти у ОСОБА_1 , суд першої інстанції обґрунтовано врахував те, що дане правопорушення вчинено з необережності, вперше, так як ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності раніше не притягувалась, вилучені грошові кошти мають легальне походження, оскільки являються її заробітною платою, яку вона отримала працюючи офіційно за кордоном. Також, при прийняті рішення судом було враховано, що дані грошові кошти вона ввозила на територію України лише з єдиною метою, щоб забезпечити своє існування та мати змогу оплатити навчання доньки за кордоном. Конфіскація цих коштів, поставить її в скрутне матеріальне становище та позбавить її можливості забезпечувати та утримувати себе і свою родину.

Наведені висновки судді апеляційний суд вважає обґрунтованими, оскільки вартість предмета правопорушення у співвідношенні із майновим станом ОСОБА_1 є значною та істотно вплине на її майновий стан. Втручання у право власності ОСОБА_1 не може вважатися пропорційним, оскільки спричинить для неї особистий і надмірний тягар.

Підстав для скасування чи зміни постанови судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 липня 2019 року щодо ОСОБА_1 суд не вбачає, у зв`язку із чим, залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Київської митниці ДФС - залишити без задоволення.

Постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 липня 2019 року щодо громадянки України ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.Б. Зіміна