Дата документу 12.12.2019
Справа № 334/8017/19
Провадження № 3/334/2055/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 року суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя Козлова Н.Ю., за участю представника Запорізької митниці ДФС Гереги К.М., представника ОСОБА_1 адвоката Наконечного О.Г.

розглянувши адміністративну справу за фактом порушення митних правил громадянином України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є пенсіонером, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

за статтею 471 Митного кодексуУкраїни

встановив:

31.08.2019, о 10 год. 25 хвилин в зоні митного контролю залу «на відліт» міжнародного аеропорту м. Запоріжжя, під час оформлення у митному відношенні пасажирів рейсу № 1470 «Запоріжжя - Стамбул» авіакомпанії «TURKISH AIRLINES», громадянин України, ОСОБА_1 самостійно обрав для проходження митного контролю «зелений коридор», де митний контроль здійснюється у спрощеному порядку (без заповнення митної декларації).

Після перетину громадянином ОСОБА_1 «зеленої смуги», що позначає початок «зеленого коридору», під час проведення митного контролю' його ручної поклажі, в кишені наплічної чоловічої сумки чорного кольору виявлено іноземну валюту у кількості 19900 Євро. Валюта знаходилась без ознак приховування. Дана валюта не була заявлена за встановленою формою. Чим було порушено вимоги п. 6 постанови Національного Банку України № З від 02.01.2019. «Про затвердження Положення про транскордонне переміщення валютних цінностей», а саме фізичні особи вивозять з України валюту і банківські метали в сумі/вартістю, що дорівнює або перевищує в еквіваленті 10000 євро за умови її письмового декларування митному органу в повному обсязі, та порушено вимоги п. 18 постанови Національного Банку України № 5 від 02.01.2019 «Про затвердження Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті», не надання документів що підтверджують зняття іноземної валюти з власного рахунку.

Таким чином, громадянин ОСОБА_1 порушив порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, а саме переміщувала через «зелений коридор» товари в обсягах, обмежених до такого переміщення через митний кордон України.

Зазначені дії ОСОБА_1 митним органом кваліфіковані за ст. 471 МК України.

У судовому засіданні представник митниці протокол про порушення митних правил №0131/11200/19 підтримав та зазначив, що громадянин України ОСОБА_1 скоїв порушення митних правил, яке передбачене ст. 471 МК України, у зв`язку з чим просив застосувати до правопорушника адміністративне стягнення у виді штрафу з конфіскацією вилученої валюти.

Представник ОСОБА_1 адвокат Наконечний О.Г. у судовому засіданні пояснил, що вказане правопорушення було вчинено, оскільки на час проходження митного контролю ОСОБА_1 не був обізнаний у необхідності декларування грошових коштів, обсяг яких перевищує еквівалент 10000 Евро. Інформація, щодо необхідності декларування грошових коштів, розмір яких перевищує 10000 Евро у міжнародного аеропорту м. Запоріжжя не оголошується. Перелік заборон перед проходженням до зеленого коридору не зазначений.

Оскільки люди здебільшого прямували на виліт через «зелений коридор», ОСОБА_1 зайняв загальну чергу, що вела до «зеленого коридору».

В подальшому, під час огляду у ОСОБА_1 було виявлено валюту у кількості 19900 Євро, як зазначено у протоколі «Валюта знаходилась без ознак приховування». Грошові кошти у розмірі 9900 Євро були залишені у сумці помилково.

Вказані грошові кошти не були приховані від митного контролю і знаходились у сумці, що свідчить про відсутність умислу на приховування товарів (Іноземної валюти) обмежених до переміщення через митний кордон України.

Вказані грошові кошти були ним отримані у позику, від рідного брата, що підтверджується договором позики від 29.08.2019 р.

Шкода, яку ОСОБА_1 потенційно міг завдати державі, фактично відсутня: оскільки вона не зазнала ніяких збитків, внаслідок не заповнення заявником відомостей до митної декларації.

Крім того, представник наголошував в суді, що застосування конфіскації в даному випадку є не компенсаційною, а стримуючою та карною мірою, тому вважаю що конфіскація грошових коштів, буде сприяти лише погіршенню матеріального становища ОСОБА_1 , оскільки позбавить його можливості використати ці грошові кошти за призначенням.

Адвокат зазначив, що ОСОБА_1 хоча і допустив порушення , проте не мав на меті обійти митні правила, а належні йому грошові кошти мали законне походження, у зв`язку з цим конфіскація грошових коштів буде надмірним тягарем, що не є пропорційним скоєному правопорушенню.

Суддя заслухавши думку представника митниці, пояснення адвоката особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи та документи долучені правопорушником, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, приходить до висновку, що в діях громадянина України ОСОБА_1 вбачаються ознаки правопорушення, передбаченого ст. 471 Митного кодексу України.

Згідно протоколу про порушення митних правил №0131/11200/19 від 31.08.2019, громадянин України ОСОБА_1 своїми діями засвідчив факти, що мають юридичне значення, так як він обрав зону спрощеного митного оформлення «зелений коридор», а тому відповідно до ч. 5 ст. 366 МК України заявив про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо ввезення на митну територію України.

Відповідно до Постанови Правління НБУ №3 від 02.01.2019 «Про затвердження Положення про транскордонне переміщення валютних цінностей», п. 5 фізична особа ввозить в Україну та вивозить за межі України готівкову валюту і банківські метали в сумі/вартістю, що не перевищує в еквіваленті 10000 євро, без письмового декларування митному органу. Пунктом 6 даної постанови закріплено, що фізична особа ввозить в Україну та вивозить за межі України готівкову валюту і банківські метали в сумі/вартістю, що дорівнює або перевищує в еквіваленті 10000 євро, за умови її письмового декларування митному органу в повному обсязі.

Диспозицією ст. 471 МК України встановлено, що правопорушенням є порушення встановленого цим Кодексом порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через «зелений коридор», товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України.

Відповідальність за порушення митних правил настає для громадянина, який обрав проходження митного контролю «зеленим» коридором, з моменту перетину останнім «зеленої лінії», що позначає закінчення «зеленого» коридору.

Як вбачається з протоколу про порушення митних правил громадянин України ОСОБА_1 , перетнув «зелену лінію», що позначає закінчення зони спрощеного митного оформлення «зелений коридор», таким чином перемістив через митний кордон України валюту, яка обмежена законодавством України, а саме в розмірі, що перевищує 10 000 євро.

Таким чином, вина правопорушника доведена і підтверджується письмовими доказами: даними протоколу про порушення митних правил №0131/11200/19 від 31.08.2019 (а.с.2-4); протоколом опитування в справі про порушення митних правил №0116/11200/19 від 06.08.2019 (а.с.12), даними доповідної записки; описом предметів від 31.08.2019 та встановлена судом.

У відповідності з положеннями ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно ст. 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори» від 22.12.1993, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є часткою національного законодавства України. Також передбачається, що якщо міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, які передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України. Тобто в такому випадку міжнародно-правові норми мають пріоритетне значення.

17 липня 1997 Україна ратифікувала Європейську Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод», а також Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід`ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Правопорушення яке вчинив громадянин України ОСОБА_1 , полягало у переміщенні через митний кордон України не задекларованих митному органу коштів в сумі 9 900 Євро, що підлягає обов`язковому декларуванню.

Слід зауважити, що діючим законодавством України ввезення готівкової іноземної валюти в Україну в принципі не обмежена, обмежена лише сума, що дорівнює або перевищує в еквіваленті 10000 євро, яка може бути ввезена без письмового декларування.

Об`єктивна сторона правопорушення яке вчинив громадянин України ОСОБА_1 полягає в недекларуванні іноземної валюти при проходженні митного контролю в «зеленому коридорі», тобто в зоні спрощеного митного контролю, відповідальність за, що передбачена ст. 471 МК України.

Згідно зі ст. 471 МК України за дане правопорушення передбачено накладення адміністративного стягнення в виді штрафу і конфіскації не задекларованої валюти.

Разом з тим, при вирішення питання про конфіскацію певного предмета правопорушення мають значення, зокрема: характеристика безпосереднього предмету правопорушення (чи загалом можливе його законне переміщення через митний кордон України, у тому числі чи підлягають сплаті митні платежі, інші податки, у зв`язку з переміщенням предмета правопорушення через митний кордон; джерело походження безпосереднього предмета правопорушення; причини, які призвели до порушення порядку проходження митного контролю в зонах спрощеного митного контролю; мета переміщення порушником предмета через митний кордон України; наявність завданої державі шкоди; вартість безпосереднього предмета правопорушення; майновий стан порушника.

З матеріалів справи не вбачається, що громадянин України ОСОБА_1 раніше судима або притягувалася до кримінальної чи адміністративної відповідальності. За матеріалами справи жодних даних, які б давали суду підстави вважати, що шляхом застосування конфіскації буде попереджена інша незаконна діяльність - легалізація злочинних доходів, торгівля наркотиками, фінансування тероризму, ухилення від сплати податків, тощо - відсутні.

Ввезення даної суми на територію України пасажиру допускається, за умови її письмового декларування митному органу в повному обсязі.

Таким чином, єдине діяння, яке вчинив ОСОБА_1 , полягає в ненаданні митному органу відповідної декларації.

Так, у п. 28 рішення «Гирлян проти Росії» від 09.10.2018 (скарга № 35943/15) суд повторює, що для того, щоб бути пропорційним, втручання повинно відповідати серйозності порушення і санкції з огляду на тяжкість злочину, за яке воно призначене для покарання - в даному випадку недотримання вимоги декларації - а не серйозність будь-якого передбачуваного порушення, яке насправді не було встановлено, наприклад, злочин відмивання грошей або ухилення від сплати податків (див. Ісмаїлов, § 38, Grifhorst, § 102, і Boljeviж, § 44).

Отже, з огляду на практику Європейського суду, за вищевказане правопорушення, яке полягає в недекларуванні іноземної валюти, ОСОБА_1 , підлягає адміністративному стягненню у виді штрафу.

При цьому, суд звертає увагу, що представник митниці, у судовому засіданні, не довів і навіть не стверджував, що одного такого адміністративного стягнення не достатньо для досягнення бажаного стримуючого і карного впливу і запобігання порушень вимог про декларування. Пояснення представника митниці щодо застосування конфіскації обґрунтовуються виключно тим, що таке додаткове адміністративне стягнення передбачене санкцією ст. 471 МК України, як обов`язкове.

Шкода, яку ОСОБА_1 потенційно міг завдати державі була незначною: він не ухиляється від сплати мита та інших зборів і не завдав державі іншої шкоди, якби він ввозив гроші не задекларувавши їх, органи влади лише не отримали б інформацію про те, що ці кошти були ввезені на територію держави. Таким чином, метою конфіскації було не відшкодування майнової шкоди, завданої державі, оскільки вона не зазнала ніяких збитків, внаслідок невнесення заявником відомостей до митної декларації. Крім того, застосування конфіскації в даному випадку є не компенсаційною, а стримуючою та карною мірою.

На підставі ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

При прийнятті рішення суддя враховує, зазначені пояснення особи, яка порушила правила митного законодавства, долучені ним до матеріалів справи документи та встановлені в цілому у судовому засіданні обставини.

Обтяжуючих відповідальність особи обставин судом не встановлено.

При прийнятті рішення суддя враховує наявність у громадянина України ОСОБА_1 підтверджуючих походження валюти документів, її розмір та призначення. Так в матеріалах справи відсутні дані, які б свідчили про незаконність походження вказаних коштів, а навпаки є відомості, які свідчать про легальне походження такої валюти.

Європейський суд з прав людини у справі «Гирлян проти Росії» (№ 35943/15) від 09.10.2018. Посилаючись на статтю 1 Протоколу № 1 (захист власності) до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод ОСОБА_2 звернувся до Європейського суду з прав людини. У скарзі він обґрунтував, що конфіскація була надмірною та непропорційною переслідуваній законній меті, адже гроші були отримані ним на законних підставах.

Суд, погодився із доводами, вказаними у скарзі, така жорстка система не в змозі забезпечити необхідний справедливий баланс між вимогами загальних інтересів і захистом права людини на власність. Міра конфіскації поклала на заявника індивідуальне і надмірне навантаження і була неспіврозмірна скоєному злочину.

Розуміння «Пропорційність» - є оціночною категорією і повинна встановлюватися щодо конкретного суб`єкта в кожній окремій справі на підставі тих обставин і фактів, що встановлені судом безпосередньо. Підґрунтям для висновку про додержання балансу інтересів, якщо втручання в право особи на мирне володіння майном має місце, повинен бути результат вивчення спірної ситуаці. З огляду на наведене, застосування конфіскації предметів порушення митних правил, в даному випадку є порушенням положень ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції, а саме втручання в право громадянина України ОСОБА_1 на повагу та захист власності вільного користування та розпорядження його коштами. Конфіскація грошових коштів, отриманих громадянином України в наслідок заробітної плати є надмірною оскільки буде непропорційним, не відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі правопорушника і буде очевидно неспіврозмірним практичній ролі «правопорушення та відповідальності».

Європейський суд з прав людини у справі «Трегубенко проти України» від 02.11.2004, зазначив, що позбавлення майна може бути виправданим лише у випадку, якщо буде показаний, inter alia, «інтерес суспільства» та «умови, передбачені законом». Більше того, будь-яке втручання у право власності обов`язково повинно відповідати принципу пропорційності. Як неодноразово зазначав Суд, «справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Пошук такого справедливого балансу пролягає через всю Конвенцію. Далі Суд зазначає, що необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар».

Оцінюючи дотримання права на мирне володіння своїм майном, передбаченого ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Європейський суд з прав людини виходить із оцінки забезпечення «справедливого балансу» дотримання принципу пропорційності (справедливої рівноваги між інтересами суспільства і основними правами окремої людини) (п.п. 69, 73 рішення у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, п.п.31, 34 рішення у справі «ОСОБА2 проти РФ» від 06 листопада 2008 року).

Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно здійснюватися з дотриманням принципу «пропорційності» (principle of proportionality) - «справедливої рівноваги (балансу)» (fair balance) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» не означає обов`язкового досягнення соціальної справедливості в кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар».

Таким чином, суд бере до уваги надані покази правопорушника, який зазначив, що вилучені кошти інспектором митниці, є для неї надзвичайно важливою сумою на які вона розраховувала. Застосування конфіскації буде занадто жорстоким покаранням для правопорушника оскільки сума вилучена у неї валюти є її приватною власністю, які мають легальне походження. Дані грошові кошти необхідні йому для забезпечення гідного існування, купівлю їжі, ліків та інше. Конфіскації цих коштів, на які він розраховував, ставить його в скрутне матеріальне становище, що в свою чергу позбавить можливості продовжити йому займатися власним бізнесом, та взагалі поставить життя під загрозу, а тому це порушує її право на повагу власності, так як є не пропорційним, оскільки покладає на нього «індивідуальний надмірний тягар».

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що конфіскація вилученої валюти буде сприяти лише погіршенню матеріального становища правопорушника та ніяк не сприятиме вихованню громадянина України та попередженню вчиненню ним нових порушень.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи характер скоєного, виходячи із ч. 3 ст. 462 МК України, матеріалів справи, встановлені судом обставини, зазначені норми закону, суддя дійшов висновку, що на правопорушника має бути накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (1700 грн.). Підстав для застосування конфіскації вилученої валюти у суду немає, яке вказане в санкції ст. 471 МК України.

Саме таке стягнення суд вважає достатнім для виправлення та належної поведінки громадянина України ОСОБА_1 .

Керуючись: п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. ст. 3, 10, 366, 462, 471, 520 МК України (в редакції 2012), ст. ст. 8, 23, 33, 40-1 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Визнати винним громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у скоєні правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 копійок, що підлягає сплаті на користь держави України.

Вилучену валюту, згідно протоколу про порушення митних правил №0131/11200/19, а саме: 9 900 Євро - повернути громадянину України ОСОБА_1 .

Стягнути з громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Держави судовий збір в розмірі 384 гривень 20 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Н.Ю.Козлова