КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2019 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду - Сілкова І.М., за участі ОСОБА_1 та його захисника Александрова Д.О., розглянувши апеляційну скаргу захисника Александрова Д.О. на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2019 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200,00 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Цією постановою встановлено, що 15.08.2019 року о 01 год. 30 хв., в м. Києві на Дніпровському шосе, навпроти вул. Бродівська, 81-А/1, ОСОБА_1 керував автомобілем «ЗАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, нестійка хода, який від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилася в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

На вказану постанову захисник Александров Д.О., діючи в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 09.10.2019 року та закрити провадження в справі стосовно ОСОБА_1 на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів поданої апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, оскільки суд поверхнево розглянув справу, неповно з`ясував усі фактичні обставини справи, а тому оскаржувана постанова судді не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою.

При цьому зазначає, що поліцейським був порушений порядок проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння, передбачений ст. 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 09.11.2015 року №1452/735, так як після зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , працівники поліції не запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а одразу висунули вимогу проїхати до лікаря-нарколога для проходження відповідного огляду.

Крім цього вказує, що свідки відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння були запрошені вже після складання протоколу, що підтверджується їх письмовими поясненнями, однак суд першої інстанції не викликав в судове засідання цих свідків та поліцейського, який складав протокол про адміністративне правопорушення, з метою з`ясування вказаних обставин.

Також апелянт звертає увагу, що керований ОСОБА_1 автомобіль йому не належить, а тому останній відмовився їхати до медичного закладу, оскільки боявся залишати чужий автомобіль на трасі.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та апеляційні доводи, вважаю, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами поданої апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Так, згідно вимог ст.ст. 245, 251 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, орган (посадова особа), відповідно до ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у відповідності з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, цих вимог закону дотримано не було, внаслідок чого суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 в судовому засіданні 01.11.2019 року підтвердив обставини викладені в апеляційній скарзі та пояснив, що 15.08.2019 року приблизно о 01 год. 30 хв. він рухався по Дніпровському шосе в напрямку м. Обухів та був зупинений працівниками поліції. Причини зупинки йому не пояснили, вимагали відкрити багажник, що він і зробив. Після цього поліцейський запропонував пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», посилаючись на наявність у нього ( ОСОБА_1 ) відповідних ознак такого стану, на що він погодився, однак самого приладу «Драгер» йому не надали та через деякий час висунули вимогу проїхати до медичного закладу для проходження огляду. Оскільки керований ним автомобіль йому не належить, він побоявся залишати його на трасі, а тому відмовився їхати до медичного закладу.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність, як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

За приписами статті 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року №1452/735 особа, яка керує транспортним засобом щодо якої є підстави вважати, що вона перебуває у стані алкогольного сп`яніння підлягає відстороненню від керування цим транспортним засобом та відповідному огляду на стан сп`яніння. Огляд водія на стан алкогольного проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом в присутності двох свідків.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Приймаючи рішення про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, суддя в оскаржуваному рішенні послався на протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №252663, письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та відеозапис з нагрудної камери (відеореєстратора) інспектора поліції, як на докази винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Проте, вказаний протокол про відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та наявний у справі відеозапис з нагрудної камери (відеореєстратора) інспектора поліції не містять даних про те, що працівники поліції, з дотриманням встановленого порядку щодо виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння пропонували водію ОСОБА_1 пройти відповідний огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу.

Для перевірки доводів апеляційної скарги, з метою повного і всебічного з`ясування всіх обставин справи апеляційним судом до УПП м. Києва направлялись судові повістки про виклик в судове засідання інспектора поліції Лисаковського І. В . , який складав стосовно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення для дачі пояснень щодо обставин вчинення останнім адміністративного правопорушення, а також викликались ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 15.08.2019 року були свідками відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння та надавали працівникам поліції свої пояснення з цього приводу, однак на неодноразові виклики інспектор поліції та вказані свідки в судове засідання апеляційного суду не з`явились, про причини своєї неявки не повідомили.

Оскільки долучений до матеріалів справи відеозапис з нагрудної камери поліцейського тривалістю лише 30 секунд, який не відображає усіх обставин необхідних для перевірки доводів апеляційної скарги щодо порушення працівниками поліції процедури проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, апеляційним судом також направлявся запит до УПП м. Києва про надання повного відеозапису з нагрудної камери поліцейського щодо обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, однак у відповідь на вказаний запит, надійшов відеозапис аналогічний тому, який міститься в матеріалах справи.

Отже, переглядаючи справу в межах поданої апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять достатніх та належних доказів на підтвердження факту порушення ОСОБА_1 пункту 2.5 Правил дорожнього руху, яким передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння і складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП в даному випадку не можна вважати належним доказом порушення останньою пункту 2.5 ПДР України, оскільки процедура такого огляду була проведена з порушенням вимог ст. 266 КУПАП, а тому з огляду на положення ч.5 цієї статті та вимог п.22 вищевказаної Інструкції, такий огляд вважається недійсним.

За викладеним, оскаржувана постанова судді Голосіївського районного суду м. Києва від 09.10.2019 рокуне може вважатися законною і обґрунтованою та підлягає скасуванню, а провадження в справі відносно ОСОБА_1 - закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника Александрова Д.О., подану в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200,00 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік - скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: І.М. Сілкова

Справа№ 33/824/4127/2019 Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП

Головуючий в суді І інстанції - Дідик М.В.

Головуючий у апеляційній інстанції - Сілкова І.М.