Справа № 299/1957/19
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.12.2019 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І.С., за участю секретаря судових засідань Рогач І.І., особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Антала Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді справу про адміністративне правопорушення №33/4806/594/19, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 12.07.2019.

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 ( десять тисяч двісті ) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №408016 від 15.06.2019 та постанови судді від 12.07.2019 вбачається, що ОСОБА_1 15.06.2019, о 01 год. 10 хв., на 52 км. 1450 м. автодороги Мукачево - Рогатин - Львів керував транспортним засобом марки «Шкода Октавія А5», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода). Від проходження медичного огляду для визначення ступеня алкогольного сп`яніння водій ОСОБА_1 відмовився в присутності свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду від 12.07.2019 - скасувати та закрити провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП. В обґрунтування апеляційних вимог вказує про незаконність постанови суду першої інстанції та проведений розгляд без належного з`ясування фактичних обставин справи, в тому числі з порушенням його права на захист, оскільки судом першої інстанції було безпідставно відхилено клопотання про залучення до участі у справі захисника. Стверджує, що за встановлений у протоколі час і місці не керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, пройти огляд в медичному закладі охорони здоров`я погодився, проте тільки в лікувальному закладі дізнався про такий огляд також буде проведено за допомогою технічного приладу «Драгер», якому не довіряв, тому наполягав на проходженні медичного огляду з відібраних біологічних зразків, тобто без застосування вказаного технічного приладу.

-2-

Звертає увагу на те, що в лікарню був доставлений каретою швидкої допомоги, є інсулінозалежним із високим рівнем цукру в крові та запахом ацетона з порожнини рота. Про поверховий розгляд справи, на його думку, свідчить зазначена в описовій частині постанови його невірна адреса місця проживання. Також вказує про невідповідність і дій працівників поліції вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при оформленні матеріалів та невідповідність складеного протоколу вимогам ст. 256 КУпАП, зокрема: в протоколі не зазначено конкретно від якого порядку проходження огляду він відмовився; протокол містить виправлення у даті його складання, натомість не містить пояснень, хоча в ньому зазначено, що такі до нього додаються; у протоколі не зазначено якими саме діями ухилився від огляду. Також зазначає, що копія протоколу про адміністративне правопорушення, який йому вручено після його складання відрізняється від того, який надіслано до суду. Крім того вказує про необґрунтоване врахування судом при розгляді цієї справи постанови серії ДОП18 № від 15.06.2019 про накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки така постанова оскаржена до суду і знаходиться в провадженні цього ж судді Виноградівського районного суду. Про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, на його думку, свідчить і відсутність в матеріалах справи Акту про затримання його транспортного засобу. Також звертає увагу про неналежність в якості доказу долученого відеозапису, оскільки такий запис викладений частинами і в порушення Інструкції про використання нагрудних камер поліцейських, не є безперервним. У зв`язку з наведеним, вважає, що провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності не відповідало вимогам ст. ст.1,9, 33-35, 245, 280 КУпАП та ст. 55 Конституції України.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Антала Я.В., які підтримали апеляційну скаргу, пояснення свідка ОСОБА_3 , перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та наведені доводи, викладені в апеляційній скарзі, дослідивши зібрані по справі докази, переглянувши відеозапис наданий ОСОБА_1 апеляційний суд уважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

За змістом ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`активне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

-3-

Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КпАП України передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 6 розділу І Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015(далі Інструкція) огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до п.7 вказаної Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

З матеріалів справи та досліджених доказів апеляційним судом установлено, що ОСОБА_1 15.06.2019, о 01 год. 10 хв. на 52 км. 1450 м. автодороги Мукачево - Рогатин-Львів, керував транспортним засобом марки «Шкода Октавія А5», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння ( запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода). Від проходження медичного огляду для визначення ступеня алкогольного сп`яніння водій ОСОБА_1 відмовився в присутності свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його винуватість у вчиненні вказаного правопорушення, підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та наведених у постанові доказів.

Зокрема, вина ОСОБА_1 стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №408016 від 15.06.2019, яким зафіксовано обставини вчиненого правопорушення та який повністю відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, як щодо змісту так і щодо форми; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_3 від 15.06.2019, які підтвердили факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду у встановленому Законом порядку для визначення стану алкогольного сп`яніння; рапортом інспектора взводу №1 роти №3 батальйону УПП в Закарпатській області Капітана В.С.; даними відеозаписів з нагрудних камер поліцейських.

Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`активному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

-4-

З установлених апеляційним судом обставин вбачається, що ОСОБА_1 після зупинки транспортного засобу відмовився від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу та не використав надане йому право на проходження медичного огляду на стан спяніння в закладі охорони здоров`я, за наявності підстав не довіряти технічним приладам, наявним у працівників поліції.

При цьому апеляційний суд враховує, що згідно п.1.2. Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, до ознак алкогольного сп"яніння, окрім інших, віднесено: нестійка хода, запах алкоголю з ротової порожнини, тобто ті ознаки, що мали місце у випадку зупинки водія ОСОБА_1 ..

Враховуючи викладене у інспектора поліції були наявні всі підстави для ініціювання проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп"яніння, від проходження якого правопорушник відмовився, про що зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення.

Під час розгляду справи апеляційним судом не здобуто будь-яких даних, які б давали підстави вважати, що інспектор взводу №1роти №3 батальйону УПП в Закарпатській області лейтенант поліції Капітан В.С. був упереджений при складанні протоколу щодо ОСОБА_1 і що в нього були підстави фальсифікувати такий. Тому, суд приходить до висновку, що вказаний інспектор при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв в межах наданих йому повноважень, протокол ним складено згідно вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 №1452/735.

При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що висновки суду зроблено формально і такі не відповідають фактичним обставинам справи не знайшли свого підтвердження.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Антал Я.В. також вказували, що зазначені у протоколі обставини адміністративного правопорушення є недійсними та вигаданими.

Проте, такі твердження спростовуються поясненнями допитаної апеляційним судом за клопотанням сторони захисту свідка ОСОБА_3 , яка підтвердила як свою присутність у Виноградівській районній лікарні під час оформлення щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, та відеозаписами з нагрудного відео-реєстратора поліцейського від 15.06.2019, копію якого було надано стороною захисту та які було переглянуто в судовому засіданні апеляційного суду в присутності учасників судового розгляду. З відеозапису об`єктивно вбачається, що працівниками поліції під час служби був зупинений транспортним засіб марки «Шкода Октавія А5», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 .. Водію було запропоновано пройти освідування на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер» на місці зупинки в присутності двох свідків, на що водій ОСОБА_1 відмовився, заявивши про погане самопочуття. У зв`язку з чим, працівниками поліції на місце зупинки була викликана карета швидкої допомоги, якою ОСОБА_1 був доставлений до Виноградівської районної лікарні. Із цих же відеозаписів вбачається, що подальші події відбувались в медичному закладі, де працівник поліції неодноразово висловлював вимогу до ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, на що в присутності двох свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 від такого огляду відмовився. Після чого працівник поліції ознайомив ОСОБА_1 із протоколом про його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП, з наданням ОСОБА_1

-5-

можливості написати відповідне пояснення у протоколі, а також працівники поліції вручили ОСОБА_1 копію протоколу про адміністративне правопорушення та надали тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом.

На переконання апеляційного суду, змістом вказаних відеозаписів поза всяким розумним сумнівом доведено факт того, що ОСОБА_1 , будучи особою, яка керувала транспортним засобом, у розумінні ст. 130 КУпАП, в порушення п.2.5 Правил дорожнього руху України, відмовився від виконання законної вимоги поліцейського пройти в установленому законом порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки наявність виявлених працівниками поліції таких ознак як запаху алкоголю з порожнини рота та нестійка хода, давали підстави поліцейському вимагати у водія пройти відповідно до встановленого законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що із відеозапису не вбачається жодних протиправних дій працівників поліції або їх упередженість чи будь-яку зацікавленість в результатах розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, натомість ОСОБА_1 , стверджуючи про свою невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, фактично заперечує факт відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, однак як оглянутий апеляційним судом відеозапис, так і численні клопотання сторони захисту у справі не містять жодного доказу, який би свідчив, що він погодився на законну вимогу працівника поліції.

Також, апеляційний суд зазначає, що посилання сторони захисту на необхідність врахування при розгляді справи медичних документів, складених за наслідками госпіталізації ОСОБА_1 15.06.2019, є необґрунтованими, оскільки не спростовують його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, зазначеними доказами, які є об`єктивними, повністю спростовуються твердження ОСОБА_1 та його захисника, які надані на його захист, а тому апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо незаконності висновку суду першої інстанції про його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП .

Доводи апеляційної скарги про допущення працівниками поліції при оформленні матеріалів ряду порушень також є безпідставними.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №408016 від 15.06.2019 зазначено: дату і місце його складення; посаду, прізвище, ім`я та по батькові працівника поліції, який склав протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; дані про свідків; а також зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. У протоколі містяться підписи поліцейського, який склав протокол, та свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .. Підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності також відображено у протоколі.

Таким чином протокол про адміністративне правопорушення складено у відповідності до вимог, встановлених ст. 256 КУпАП, уповноваженим на такі дії працівником поліції, у спосіб, з підстав та з дотриманням порядку, встановлених законом.

-6-

На переконання апеляційного суду, наявність у складеному щодо ОСОБА_1 протоколі незначних виправлень у даті його складання, не є суттєвим порушенням ст. 256 КУпАП та таким, за наявності якого можна визнати протокол неналежним чи недопустимим доказом, на основі якого в сукупності з іншими встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення. Також, ця обставина не є такою, що унеможливлює прийняття рішення в межах вказаного протоколу.

Доводи апеляційної скарги в частині неправильного визначення суддею в постанові суду його місця проживання, також не є підставою для скасування постанови суду.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на відсутність в матеріалах справи даних про затримання його транспортного засобу, що на його думку свідчить про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, апеляційний суд відхиляє, оскільки відповідно до вимог ст. 265-2 КУпАП, тимчасово затримання транспортного засобу, дозволяється виключно у випадку, якщо його розміщення суттєво перешкоджає дорожньому руху. Підстав же для тимчасового затримання транспортного засобу ОСОБА_1 в порядку ст. 265-2 КУпАП, не було, оскільки такий був розміщений без порушень Правил дорожнього руху України та не перешкоджав дорожньому руху.

Не вбачає суд апеляційної інстанції і підстав для визнання недопустимим доказом відеозапи з нагрудних камер поліцейських, оскільки такі відповідають вимогам п. 5 Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, затвердженої наказом МВС України 18.12.2018 №1026, згідно якого, включення портативного відеореєстратора відбувається з момента початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних із виникненням у поліцейського особистого приватного становища.

Разом з тим, апеляційний суд визнає обґрунтованими твердження ОСОБА_1 та його захисника Антала В.Я. про необґрунтоване врахування судом першої інстанції при розгляді цієї справи постанови серії ДОП18 № від 15.06.2019 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП, у зв`язку з її скасуванням Виноградівським районним судом Закарпатської області 29.07.2019 за позовом ОСОБА_1 . Проте таке рішення суду не свідчить про наявність підстав для визнання необ`єктивними інших доказів, якими підтверджено вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі на те, що судом при прийнятті рішення порушено його право на захист та інші процесуальні права, передбачені ст. 268 КУпАП апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки вимоги закону щодо дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи щодо ОСОБА_1 належним чином дотримані.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У разі відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Із матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова судді постановлена 12.07.2019 за відсутності ОСОБА_1 , який, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, на розгляд справи щодо нього не з`явився, подавши до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із бажанням залучити до справи захисника .

-7-

Разом з тим, із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 було відомо про існування справи про адміністративне правопорушення стосовно нього ще 15.06.2019 та про те, що дана справа буде розглядатися у Виноградівському районному суді Закарпатської області області. Наведене свідчить про те, що з 15.06.2019, при добросовісному використанні свої процесуальних прав та обов`язків, ОСОБА_1 мав об`єктивну можливість залучити у справі захисника, проте таким правом не скористався.

При цьому, апеляційним судом враховується практика Європейського Суду з прав людини, яка визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України», сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Європейський Суд з прав людини у рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

При таких даних, судом було прийнято вірне рішення про розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до відповідальності, що не можна вважати порушенням вимог ст. 268 КУпАП.

До того ж розглядаючи справу про адміністративне правопорушення під час відсутності порушника, суддя діяв у відповідності з вимогами ст. 245 КУпАП, адже завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є не тільки всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, а і своєчасне з`ясування таких обставин, а також запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності, що також є метою адміністративного стягнення згідно з ст. 23 КУпАП, яке може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що суддею місцевого суду ОСОБА_1 обґрунтовано визнано винним у порушенні вимог, які передбачені пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України та вчиненні, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, а призначене йому адміністративне стягнення таким, яке відповідає санкції вищевказаної статті - як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, і є справедливим.

Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо порушення місцевим судом законодавства при винесенні постанови, яке полягало у нез`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.

На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені. Доводи апеляційної скарги з приводу неналежності окремих доказів носять формальний характер та такий висновок не спростовують.

Крім того, на неодноразовий виклик до апеляційного суду для дачі свідчень, інспектор взводу №1 роти №3 батальйону УПП в Закарпатській області ДПП лейтенант поліції Капітан В.С., яким складено протокол та свідок ОСОБА_4

-8-

в судове засідання не з`явилися, керівництвом Управління ПП у Закарпатській області та стороною захисту, яка ставила клопотання про допит апеляційним судом вказаних осіб, явку цих осіб, у встановленому законом порядку до суду, не забезпечено.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, тощо; те, що стороною захисту не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 12. 07. 2019 щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя