П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Фастів

09 серпня 2019 року суддя Фастівського міськрайонного суду Київської області Суботін А.В., при секретарі Гапонюк І.В., з участю прокурорів Бірюкової І.А., Кузьмич Р.М. особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Ничик А.В., свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .,розглянувши об`єднану справу про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.ч.1,2 ст.172-7 КУпАП,

встановив:

Відповідно до протоколів про адміністративне правопорушення № 31-02/140 та № 31-02/141 від 03.04.2019 року ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді головного лікаря комунального некомерційного підприємства Фастівської районної ради «Фастівська центральна районна лікарня», як суб`єкт, визначений у підпункті «а» пункту 2 частини першої статті З Закону України «Про запобігання корупції», на якого поширюється дія цього Закону, 02.11.2017 року під час реалізації службових повноважень, не вживши заходів щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів, не повідомив про наявність у нього реального конфлікту інтересів, який виник у зв`язку з необхідністю видання наказу від 02.11.2017 року № 03-02-02, який стосувався прийняття на роботу його дружини ОСОБА_6 та підписав вищезазначений наказ в умовах реального конфлікту інтересів.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушень передбачених ч.ч.1,2 ст.172-7 КУпАП не визнав зазначивши, що будучи призначеним на посаду головного лікаря комунального некомерційного підприємства Фастівської районної ради «Фастівська центральна районна лікарня» з 01.11.2017 року, ним 02.11.2017 року було подано до Фастівської РДА повідомлення про реальний/потенційний конфлікт інтересів.

Захисник ОСОБА_7 В. адвокат Ничик А.В. підтримала свого підзахисного та просила, зважаючи на фактичне виконання ОСОБА_1 всіх заходів, передбачених вимогами щодо запобігання корупції, закрити провадження відносно нього за відсутністю в його діях ознак адміністративного правопорушення, оскільки заклади освіти та заклади охорони здоров`я, засновані органами місцевого самоврядування, органами виконавчої влади, а також заклади вищої освіти та медичні заклади державної форми власності є юридичними особами публічного права, а відтак на їх посадових осіб не поширюються вимоги статті 27 Закону України «Про запобігання корупції» щодо обмежень спільної роботи близьких осіб.

Посадові особи державних та комунальних закладів охорони здоров`я відносяться до категорії, передбаченої в підпункті «а» п.2 ч.1 ст.4 Закону (посадові особи юридичних осіб публічного права). Проте, поряд із закріпленням обмеження щодо роботи близьких осіб ч. 1 ст. 9 Закону передбачає також і виключення з даного правила. Так, вищевказана заборона не поширюється, зокрема на осіб, які працюють в галузі охорони здоров`я.

.

Прокурор в судовому засіданні просила притягнути ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.ч.1, 2 ст.172-7 КУпАП зважаючи на порушення ним вимог частини першої ст.28 Закону України «Про запобігання корупції».

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні повідомив, що на момент надходження 02.11.2017 року повідомлення ОСОБА_1 про конфлікт інтересів знаходився у відпустці. Дане повідомлення було направлене для підготовки проектів відповідних розпорядчих документів головному спеціалісту юридичного відділу апарату Фастівської РДА ОСОБА_3 . 06.11.2017 року комісією було протокольно затверджено заходи зовнішнього контролю за здійсненням службових повноважень головним лікарем КНП ФРР «Фастівська центральна районна лікарня» ОСОБА_1 . В подальшому комісія щомісячно проводила розгляд матеріалів поданих ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що в його функціональні обов`язки, як головного спеціаліста юридичного відділу апарату Фастівської РДА, входить питання по впровадженню антикорупції. 06.11.2017 року у зв`язку з надходженням 02.11.2017 року від головного лікаря КНП ФРР «Фастівська центральна районна лікарня» Герцуна А.В. повідомлення про реальний/потенціальний конфлікт інтересів було створено комісію з питань зовнішнього контролю за здійсненням службових повноважень головного лікаря КНП ФРР «Фастівська центральна районна лікарня» ОСОБА_1 . Порушень в діях ОСОБА_1 комісією виявлено не було.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що він з 06.11.2017 року є членом комісії з питань зовнішнього контролю за здійсненням службових повноважень головного лікаря КНП ФРР «Фастівська центральна районна лікарня» Герцуна ОСОБА_8 . Щомісяця комісія розглядає питання щодо ОСОБА_1 і ніяких порушень комісією виявлено не було.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що вона є членом комісії з питань зовнішнього контролю за здійсненням службових повноважень головного лікаря КНП ФРР «Фастівська центральна районна лікарня» ОСОБА_1 , яка була створена 06.11.2017 року. Зазначила, що заяву щодо конфлікту інтересів було подано ОСОБА_1 02.11.2017 року.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення та думку осіб, які брали участь у розгляді справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до пунктів 1-3 частини першої ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані:

1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів;

2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно;

3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Порушення вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст.172-7 КУпАП.

У відповідності до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З суб`єктивної сторони правопорушення, передбачене ст.172-7 КУпАП, характеризується прямим умислом.

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчинено умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно з відомостями, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, засновником комунального некомерційного підприємства Фастівської районної ради «Фастівська центральна районна лікарня» (далі - Фастівська ЦРЛ) є Фастівська районна рада.

Відповідно до пункту 1.2 Статуту некомерційного підприємства Фастівської районної ради «Фастівська центральна районна лікарня», затвердженого рішенням Фастівської районної ради від 17.08.2017 № 01-14-VH (далі - Статут), засновником Фастівської ЦРЛ є Фастівська районна рада. Фастівська ЦРЛ заснована на базі майна, що знаходиться у спільній власності територіальних громад сіл та селищ Фастівського району Київської області та майна, переданого Фастівською міською радою в оперативне управління.

Фастівська ЦРЛ належить до сфери управління Фастівської районної державної адміністрації Київської області (пункт 1.3 Статуту).

Згідно Із пунктом 5.1 Статуту Фастівська ЦРЛ є самостійним господарюючим суб`єктом із статусом комунального некомерційного підприємства та наділена усіма правами юридичної особи з дня її державної реєстрації. Підприємство є одержувачем бюджетних коштів у межах затверджених бюджетних асигнувань.

Відповідно до контракту з головним лікарем Комунального некомерційного підприємства Фастівської районної ради «Фастівська центральна районна лікарня», укладеного 31.10.2017 року Фастівською районною державною адміністрацією Київської області в особі ОСОБА_9 з громадянином ОСОБА_1 ОСОБА_1 було призначено на посаду головного лікаря Комунального некомерційного підприємства Фастівської районної ради «Фастівська центральна районна лікарня» на термін з 01.11.2017 року по 01.11.2020 року.

Згідно копії повідомлення про реальний/потенціальний конфлікт інтересів від 02.11.2017 року (т.1 а.с.75) вбачається, що ОСОБА_1 02.11.2017 року, тобто не пізніше наступного робочого дня з моменту його призначення на посаду головного лікаря Комунального некомерційного підприємства Фастівської районної ради «Фастівська центральна районна лікарня», було подане до Фастівської районної державної адміністрації Київської області повідомлення про реальний/потенціальний конфлікт інтересів.

Таким чином, головним лікарем Комунального некомерційного підприємства Фастівської районної ради «Фастівська центральна районна лікарня» ОСОБА_1 було вжито заходів, про повідомлення безпосереднього свого керівника про наявність конфлікту інтересів.

Враховуючи викладені обставини, суд виходить з того, що ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» дає визначення поняттям: «реальний конфлікт інтересів», «потенційний конфлікт інтересів» та «приватний інтерес».

Реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Під реальними конфліктом інтересів, у відповідності до ч.1 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року №1700-VII, слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму інформаційному листі №223-943/0/4-17 від 22 травня 2017 року роз`яснив, що при розгляді справ про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 172-7 КУпАП (вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів) слід враховувати необхідність наявності наступних фактів: 1) наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений; 2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення; 3) наявність повноважень на прийняття рішення; 4) наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення.

Для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що, по-перше, приватний інтерес наявний, по-друге, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, а по-третє, така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

На переконання суду, виходячи із законодавчого визначення реального конфлікту інтересів, в тому числі і підстав, якими він може бути зумовлений, приватного інтересу головного лікаря ОСОБА_1 в відносинах з лікарем-невропатологом ОСОБА_6 , яка є його дружиною, та з урахуванням обставин даної справи та події яка відбулася, не вбачається умислу вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-7 КУпАП.

Суд вважає, що з метою превенції можливого конфлікту інтересів, ОСОБА_1 вжито всіх необхідних заходів для його запобігання.

Посадові особи державних та комунальних закладів охорони здоров`я відносяться до категорії, передбаченої в підпункті «а» п.2 ч.1 ст.4 Закону (посадові особи юридичних осіб публічного права). Проте, поряд із закріпленням обмеження щодо роботи близьких осіб ч. 1 ст. 9 Закону передбачає також і виключення з даного правила. Так, вищевказана заборона не поширюється, зокрема на осіб, які працюють в галузі охорони здоров`я.

Відповідно до вимог ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР ратифікована Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод .(далі - Конвенція).

Таким чином, з моменту ратифікації Конвенції Держава Україна та її органи влади взяли на себе зобов`язання визнати юрисдикцію Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), керуватись його рішеннями та при вирішенні будь-якого питання діяти через призму визнання людини та її прав та свобод найвищою цінністю.

Згідно вимог ч.2 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування п.2 ст.6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини» (Eur. Court H.R. Kadubec v. Slovakia, Judgment of 2 September 1998. Reports. 1998 VI), представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення і, отже ст.6 не може бути застосована. Однак Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу. Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку та на підставі законно добутих доказів.

Враховуючи викладене, вважаю, що в справі про адміністративне правопорушення підлягає застосуванню положення ст.62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Так, під час розгляду справи не було встановлено, що в діях ОСОБА_1 вбачається умисел, на вчинення дій передбачених ч.ч.1,2 ст. 172-7 КУпАП, оскільки він вжив заходів щодо повідомлення свого безпосереднього керівника про можливий конфлікт інтересів, тобто вимоги Закону України «Про запобігання корупції» останнім було дотримано.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.172-7, 221, 276, 283, 284, 294 КУпАП, суддя, -

постановив:

Закрити провадження у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч.ч.1, 2 ст. 172-7 КУпАП відносно ОСОБА_1 , за відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Апеляційного суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд Київської області.

Суддя Суботін А.В.