П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2019 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

судді Наумова С.В.,

при секретарі Слакві-Марчук Н.В.,

представника митниці Опанасика С.М.,

захисника особи

яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали, що надійшли від Рівненської митниці ДФС про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , громадянина України, проживаючого за адресом: АДРЕСА_1 , непрацюючого - у скоєнні порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про порушення митних правил №0536/20400/19 від 12.11.2019 року, 24.06.2019 року в Рівненську митницю ДФС надійшов лист Державної фіскальної служби України № 19506/7/99-99-20-06-02-17 від 19.06.2019 року, яким отримано відповідь митної адміністрації Республіки Польща стосовно експорту з Польщі автомобіля марки «FIAT», VIN НОМЕР_2 , 2007p.в..

Митним органом встановлено, що 15 серпня 2013 року, ОСОБА_2 через Львівську Митницю ДФС, ввіз на митну територію України автомобільмарки «FIAT», VIN НОМЕР_2 , 2007p.в. У якості підстави для переміщення вказаного транспортного засобу громадянин ОСОБА_2 подав документи: договір купівлі-продажу № 31989-ТХD/АТ від 15.08.2013 року та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 . Згідно поданих документів даний транспортний засіб проданий компанією «TXDFEDERATIONINC" за ціною згідно курсу НБУ, що становило 15 727 грн.

19.08.2019 року декларантом ТОВ «Західброксервіс» у Рівненську митницю ДФС подано митну декларацію IM 40 ДЕ UA204000000/2013/032225 для проведення митного оформлення даного автомобіля. Митне оформлення транспортного засобу марки «FIAT», VIN НОМЕР_2 , 2007p.в проведено митницею за рівнем митної вартості 15 727 грн.

Митні органи іноземної держави (РП) повідомили, що автомобіль марки «FIAT», VIN НОМЕР_2 , 2007p.в оформлений у митному відношенні в РП та надали копію експертної декларації № 13РL401010Е013927 від 31.07.2013 року у відповідності до якої транспортний засіб переміщувався з РП до України.

У відповідності до декларації № 13 PL401010Е0134927 від 31.07.2013 року автомобіль реалізований громадянином Польщі JakubEndler громадянину ОСОБА_3 Візному. Вартість транспортного засобу становить 10 500 польськихзлотих, що не відповідаєвідомостям, заявленим органом доходів і зборівУкраїни.

Вивезення транспортного засобу з території РП до України здійснював ОСОБА_2 на підставі митної декларації № 13 PL401010Е0134927 від 31.07.2013 року. Зазначений документ ОСОБА_2 не подав до митного контролю органам доходів та зборів.

Дії громадянина ОСОБА_2 митним органом кваліфіковані як такі, що спрямовані на переміщення транспортного засобу з поданням органу доходів і зборів як підстави для його переміщення документів, що містять неправдиві відомості щодо продавця, покупця, вартості транспортного засобу, що призвело до зменшення розміру митних платежів в сумі 3 440, 66 грн.

У процесі попередньої перевірки отримано відповідь митних органів Італійської Республіки (лист ДФС від 29.12.2017 року № 36767/7/99-99-20-02-01-17). Митні органи повідомили, що номери та номерні знаки транспортних засобів, вказаних в додатках до запиту, не зареєстровані в Державному реєстрі автотранспортних засобів, який веде облік транспортних засобів в Італії. Коди платників документів та рахунки ПДВ італійських власників транспортних засобів, вказаних в реєстраційних документах, є неправильним та не відповідають даним дійсних суб`єктів.

Відтак, на думку митного органу, ОСОБА_2 подав до митного оформлення під час переміщення автомобіля марки «FIAT», VIN НОМЕР_2 , 2007p.в. документ про реєстрацію автомобіля та свідоцтво про право власності, які не видавались уповноваженими органами Італійської Республіки.

На переконання митного органу, ОСОБА_2 вчинив дії що спрямовані на переміщення транспортного засобу через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом та таких, що містять неправдиві відомості щодовідправника, одержувача та неправдиві відомості необхідні для визначення його митної вартості.

В судовому засіданні представник митниці Опанасика С.М. протокол про порушення митних правил № 0536/20400/18 підтримав повністю.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Бабій І.М. В судовому засіданні заперечила щодо протоколу про адміністративне правопорушення, просила суд провадження по справі закрити, у зв`язку із закінченням строків притягнення особи до відповідальності.

Заслухавши думку представника Рівненської митниці, пояснення адвоката Бабій І. М., дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Принципами здійснення державної митної справи, у відповідності до положень п.3 ч.1 ст.8 МК України є, законність та презумпція невинуватості.

Згідно ч. 1 ст.458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Частина 1 статті 466 МК України визначає, що адміністративні стягнення за порушення митних правил не може бути застосовано інакше, як на підставі та в порядку, що встановлені цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 486 Митного кодексу України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Стаття 489 МК України визначає, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.483 МК України, відповідальність настає за дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві дані.

Згідно положень ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На підтвердження вини митним органом покликається на лист митних органів іноземної держави (РП) та копію експертної декларації № 13РL401010Е013927 від 31.07.2013 року у відповідності до якої транспортний засіб переміщувався з РП до України.

Згідно ст. 491 МК України, підставами для порушення справи про порушення митних правил є: 1) безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил; 2) офіційні письмові повідомлення про вчинення особою порушення митних правил, отримані від правоохоронних органів, а також органів, що проводять заходи офіційного контролю; 3) офіційні письмові повідомлення про вчинення порушення митних правил, отримані від митних та правоохоронних органів іноземних держав, а також від міжнародних організацій.

Суд зазначає, що копія експертної декларації № 13РL401010Е013927 від 31.07.2013 року, отримана Рівненською митницею, не відповідає вимогам ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22.05.2003 року № 851-VI, згідно з якими оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги».

Відтак, долучені митним органом до матеріалів справи документи, в тому числі копія експертної декларації № 13РL401010Е013927 від 31.07.2013 року не є безумовним доказом вини ОСОБА_2 , оскільки з неї вбачається, що автомобіль реалізований громадянином Польщі JakubEndler громадянину ОСОБА_3 Візному.

Разом з тим, митний орган не з`ясовував всі фактичні обставини придбання даного автомобіля, а саме не звернувся з відповідними запитами до громадянина Польщі JakubEndler, громадянина ОСОБА_3 Візного, не відібрав пояснення у декларанта ТОВ «Західброксервіс» щодо того ким саме подавалися документи до митного оформлення (власником транспортного засобу чи перевізником ОСОБА_2 ), наявність договору про митне-брокерське обслуговування).

При цьому, митним органом, в межах своїх повноважень, не було здійснено належну перевірку для з`ясування всіх фактичних обставинах, що свідчить про поверхневість роботи митних органом.

У відповідності до ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч. 1 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Як встановлено ч. 2 ст. 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

За правилами ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначається ч. 2 ст. 53 МК України, а саме: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відтак, суд зазначає, що експортна декларація не входить до переліку документів, які повинні бути подані до митного оформлення, оскільки її подання не передбачене ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.

Щодо відповіді від митних органів Італійської Республіки (лист ДФС від 29.12.2017 року № 36767/7/99-99-20-02-01-17), які повідомили, що номери та номерні знаки транспортних засобів, вказаних в додатках до запиту, не зареєстровані в Державному реєстрі автотранспортних засобів, а коди платників документів та рахунки ПДВ італійських власників транспортних засобів, вказаних в реєстраційних документах, є неправильним та не відповідають даним дійсних суб`єктів, то суд зауважує, що такою інформацією митниця володіла з 2017 року, та разом з тим жодних доказів щодо визнання недійсними реєстраційних документів чи доказів їх підробки не здобула.

Таким чином автомобіль марки «FIAT», VIN НОМЕР_2 , 2007 p.в. в розшуку не перебуває, пройшов розмитнення при виїзді з Євросоюзу, більше 6 років перебуває у вільному обігу на території України, недостовірність чи недійсність свідоцтва про реєстрацію та свідоцтва про право власності не встановлено, як і відсутні докази їх підробки.

Як вбачається з матеріалів справи, 15 серпня 2013 року громадянин ОСОБА_2 через Львівську митницю ДФС, ввіз на територію України товар, а саме: автомобіль марки «FIAT», VIN НОМЕР_2 , 2007p.в.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Таким чином, зазначене дає підстави для висновку про те, що здійснення і захист прав особи тісно пов`язане з фактором часу, адже будь-які правовідносини не існують абстрактно, а виникають, змінюються та припиняються у часі. Обмеження строку для розгляду спору стимулює учасників процесу до надання доказів, підвищує їх достовірність і тим сприяє встановленню судами істини.

Відповідно до ч. 2 ст. 467 МК України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а в разі розгляду судами (суддями) справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень (в редакції яка діяла станом на 15.08.2013 року).

Розмежування понять «продовжувані» та «триваючі» правопорушення, відповідно до листа Міністерства юстиції України від 01.12.2003 №22-34-1465, продовжуваним адміністративним проступком називають ряд ідентичних проступків, які вчиняються неодноразово з однаковою метою, формою вини, тими ж суб`єктами, засобами дії і які складають у сукупності єдине правопорушення, а триваючими адміністративними проступками є проступки, пов`язані з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених правовою нормою (наприклад, проживання без паспорта, самовільне будівництво будинків або споруд тощо), припиняються або виконанням регламентованих обов`язків, або притягненням винної у невиконанні особи до відповідальності. Тобто триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій бездіяльності.

Отже, діяння особи, яке полягає у діях спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю з наданням митному органу, як підстави для переміщення товарів, підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві дані, є закінченим з моменту подання митному органу таких документів. Відповідно правопорушення, яке ставиться у провину ОСОБА_2 не є триваючим чи продовжуючим, оскільки здійснення митного оформлення автомобіля відбулося в серпні 2013 року.

Необхідно врахувати те, що з моменту митного оформлення вказаного транспортного засобу пройшло більше шести місяців, тобто минули строки накладення адміністративного стягнення, що в силу п. 7 ст.247КУпАП є підставою для закриття справи.

Щодо твердження митного про те, що строк притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності не сплинув тому, що строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судом у відповідності з ч. 1 ст. 467 МК України (в ред від 08.11.2018 року), то суд зазначає що таке твердження є помилковим.

Зміни до ч. 1 ст. 467 МК України з приводу того, що строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судом прийняті законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» від 08.11.2018 р.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. В даному випадку закон України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» від 08.11.2018 р. не має зворотної дії в часі не пом`якшує та не скасовує відповідальність.

У Рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 року №1-рп99 зазначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час якого вони настали або мали місце.

Заборона зворотної дії є однією з важливих складових правової визначеності.

Принцип неприпустимості зворотної дії в часі нормативних актів знайшов своє закріплення в ст.7 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини.

Відповідно до ч.1 ст.467 МК України в редакції Закону № 2612-VIII від 08.11.2018 року якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення. Строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судом.

Разом з тим, положеннями частини першої статті 467 із змінами, внесеними згідно із Законами № 4915-VI від 07.06.2012 року, № 5288-VI від 18.09.2012 року, яка була чинною на час вчинення нібито правопорушення ОСОБА_2 - 15.08.2013 року, не передбачалось зупинення строку накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил на час розгляду таких справ судом.

А відтак, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 467 МК України в редакції Законів № 4915-VI від 07.06.2012 року, № 5288-VI від 18.09.2012 року, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня вчинення, і на час прийняття постанови з дня нібито вчинення правопорушення - 15.08.2013 року, минуло шість місяців, а тому твердження про сплив строку накладення адміністративного стягнення відповідає положенням закону.

Враховуючи викладене та на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, суд вважає, що сплили строки притягнення особи до відповідальності

Керуючись ст.ст. 247, 248, 249, 251, КУпАП, ст.ст. 243, 459, 461, 467, 487, 527, 528 МК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 483 МК України закрити у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення у справах про порушення митних правил.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд.

Суддя Рівненського міського суду С.В. Наумов