Справа № 266/2959/19
Провадження№ 3/266/1138/19

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 серпня 2019 року м. Маріуполь Суддя Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області Д`яченко Д.О., при секретарі Сологуб Т.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , законного представника потерпілої ОСОБА_2 , представника потерпілого Басівського В.О., розглянувши матеріали, що надійшли від начальника Приморського ВП ЦВП ГУ Національної поліції в Донецькій області у відношенні
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Маріуполя Донецької області, вчителя початкових класів гімназії № 2, до адміністративної відповідальності не притягувалась, що проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1
про скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-4Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ГР № 399406 від 23 травня 2019 року в період навчального року, а саме з січня місяця 2019 року, класним керівником 1-а класу, гімназії № 2 ОСОБА_1 , здійснювалось психологічне насилля відносно учня 1а класу ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в разі чого, згідно висновку комісії гімназії № 2/78 від 03.05.2019 року була заподіяна психологічно шкода здоров`ю.
У судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, винною себе не визнала, пояснила, що виконувала обов`язки класного керівника належним чином, дбала про клас, та кожного з учнів. Стосовно ОСОБА_4 , пояснила, що вона жодним чином не чинила психологічного тиску на дитину, вважає, що батьки діють в інтересах директора школи з метою дискредитації її як вчителя. Вважає, що виводи комісії гімназії, щодо наявності в її діях ознак «булінгу» не обґрунтовані.
Законний представник потерпілого ОСОБА_2 пояснила, що її сини ОСОБА_5 навчається в 1-а класі гімназії № 2, де класним керівником є ОСОБА_1 . Вважає, що ОСОБА_1 чинила відносно її сина психологічне насилля, оскільки її син став менш активним, засмученим, перестав ділитися з батьками подіями які відбувались у гімназії. На підставі цього вона з чоловіком написали 2 скарги на ім`я директора гімназії щодо поведінки класного керівника. Але ці скарги були викладені в групі батьків класу в соціальної мережі «Viber», що сприяло негативному відношенню інших батьків учнів класу по відношенню до них та їхнього сина. Її чоловік намагався обговорити це питання з ОСОБА_1 , але ситуація не змінилась. Конкретними появами боулінгу ОСОБА_2 назвала налиття вчителем ОСОБА_6 у пластиковий стакан з тріщиною сік, що привело до розлиття соку, знаходження сина на останній парті, викладення їх скарг на вчителя в «Viber» та негативна реакція батьків інших учнів, також відсторонення 12.04.2019 року сина від занять хореографією.
Свідок ОСОБА_7 дав аналогічні пояснення.
Свідок ОСОБА_8 пояснила, що вона працює директором гімназії № 2. Проведеною психологічною діагностикою у січні-лютому 2019 року учнів 1-а класу, була виявлена підвищена емоційна тривожність учня 1-а класу ОСОБА_4 . В подальшому батьки ОСОБА_9 двічі подавали скарги на дії класного керівника ОСОБА_1 .. На підставі даних скарг була призначена комісія, з метою визначення в діях вчителя початкових класів ОСОБА_1 психологічного насилля по відношенню до малолітньої особи. Висновком комісії було встановлено наявність факту непедагогічних дії з боку ОСОБА_1 стосовно учня 1-а класу ОСОБА_9 . За даним фактом було повідомлено Приморський ВП. Вона та її заступники неодноразово намагались вирішити конфлікт між батьками ОСОБА_10 та ОСОБА_1 , але остання не бажали слухати доводи батьків.
Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що вона працює психологом та в період січня лютого 2019 року вона проводила провадила психологічну адаптацію учнів 1-а класу, де виявила проблеми у учнів пов`язані з відношенням до вчителя, в тому числі і у ОСОБА_12 . Вказане дослідження було обговорено на засіданні педагогічного консиліуму.
Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, законного представника потерпілого, представника потерпілого, свідків, судом фактично встановлено наступне.
Відповідно до вимог ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.
Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.
У відповідності до положень ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Адміністративна відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-4 КУпАП, про яке йде мова в протоколі серії ГР № 399406 від 23.05.2019 року, запроваджена Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії булінгу (цькуванню)» від 18.12.2018 року шляхом доповнення статтею 173-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Зазначена стаття вступила в дію 19.01.2019 року.
Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.
Згідно змісту протоколу серії ГР № 399406 від 23.05.2019 року ОСОБА_1 (а.с. 2) інкриміновано вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-4 КУпАП, у період навчального року, а саме з січня 2019 року, тобто в тому числі за діяння, вчинене у період до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії булінгу (цькуванню)» від 18.12.2018 року.
Таким чином, діяння, які інкриміновано особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , до 19.01.2019 року, судом не оцінюються, оскільки на той момент спеціальний закон чинності не набув.
Диспозицією ч. 1 ст.173-4 КУпАП встановлена відповідальність за булінг (цькування), тобто діяння учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи або такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого.
Існують різні підходи до визначення поняття «булінг», зокрема, визначають булінг як довготривалий процес усвідомленого жорстокого поводження, фізичного або психічного, з боку індивіда або групи по відношенню до іншого індивіда, який не здатен себе захистити в даній ситуації, або умисну, систематично повторювану та агресивну поведінку, що включає нерівність соціальної влади або фізичної сили, або як соціальну систему, яка включає переслідувача, жертву, а також сторонніх спостерігачів. Основною характеристикою булінгу є емоційне приниження, образа почуттів людини, висловлювання принизливих оцінок щодо іншої людини, що призводить до виключення її з групи. Ознаки булінгу, зокрема, це) емоційне приниження, що включає вербальні і невербальні способи вираження; продовження емоційно образливої і принизливої поведінки впродовж тривалого періоду; непривітна і недовірлива поведінка; втручання у приватне життя людини; погіршення психологічного і фізичного стану людини, на яку спрямована агресія; намір завдати шкоду іншій людині, що дозволяє чи сприяє, щоб ця людина пережила травмуючі події, та інше. Всі дії, які утворюють булінг, попри їх різноманіття, мають спільні риси: 1) дисбаланс влади, тобто кривдник та жертва обов`язково різні за соціальним статусом, фізичною чи психологічною адаптованістю до середовища, тощо; 2) намір нашкодити, тобто кривдник навмисно викликає емоційний або фізичний біль у потерпілого, насолоджується спостерігаючи; 3) погроза подальшої агресії, тобто кривдник і жертва розуміють, що це не перший і не останній випадок знущання. Тобто, істотними ознаками булінгу є системність такого цькування та чітке розмежування ролей.
Відповідно до п. 3-1 ст. 1 Закону України «Про освіту», типовими ознаками булінгу (цькування) є: систематичність (повторюваність) діяння; наявність сторін - кривдник (булер), потерпілий (жертва булінгу), спостерігачі (за наявності); дії або бездіяльність кривдника, наслідком яких є заподіяння психічної та / або шкоди, приниження, страх, тривога, підпорядкування потерпілого інтересам кривдника, та/або спричинення соціальної ізоляції потерпілого.
На підтвердження фактів, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, суду надано висновок комісії, призначеної наказом директора від 03.05.2019 року № 78 щодо визначення у діях учителя початкових класів ОСОБА_1 фактів психологічного насилля по відношенню до малолітньої особи (а.с. 24). Оцінюючи вказаний документ суд приходить до висновку про відсутність у вказаному документі доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення. Вказаний висновок ґрунтується на тому, що зміст вказаного висновку складається лише з констатації наявності скарг батьків ОСОБА_10 на дії ОСОБА_1 без жодної конкретики вчинених вчителем дії та аналізу правомірності поведінки вчителя. Тобто на думку суду перевірка комісії була проведено поверхово та упереджено.
Крім того, до протоколу також додана довідка про результати перевірки повідомлення директором гімназії № 2 ОСОБА_8 (а.с.40) складеною ст.. інспектором ЮП СП Приморського ВП ЦВП ГУНП в Донецькій області Новицьким С.В. Згідно висновків інспектора повідомлення ОСОБА_8 не містять складу кримінального та адміністративного правопорушення.
Обов`язковою ознакою булінгу, як було зазначено вище, є заподіяння або можливість заподіяння шкоди психічному або фізичному здоров`ю потерпілого. Так, на підтвердження факту адміністративного порушення, суду надано звіт по психологічної діагностиці адаптації учнів 1-а класу. На думку суду , висновок є неповним, оскільки в ньому не конкретизовано в який саме період (враховуючи дату набрання чинності спеціальним законом, 19.01.2019 р.), яким саме чином ОСОБА_10 піддавався психологічному тиску з боку ОСОБА_1 .
З матеріалів справи та письмових доказів, досліджених у судовому засіданні, зокрема, а також з показань законного представника потерпілого ОСОБА_2 , свідка ОСОБА_7 вбачається, що стосунки між батьками ОСОБА_6 та вчителем ОСОБА_1 починаючи з березня 2019 року були напруженими. Дійсно, викликають сумнів правомірність дій класного керівника, які полягали у її пропозиції батькам ОСОБА_10 12.04.2019 року забрати свого сина зі школи у зв`язку з відсутність спортивної форми. Але враховуючи, що факт психологічного тиску ОСОБА_1 на ОСОБА_10 на уроках не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні, не може йти мова про системність цькування або знущання, яке визначається поняттям «булінг».
Всі перераховані вище обставини, у своїй сукупності, дають суду можливість прийти до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 ознак булінгу, у розумінні ст.173-4 КУпАП, оскільки відсутня об`єктивна та суб`єктивна сторони (вина) у скоєнні даного адміністративного правопорушення.
Крім того, суд зауважує, що згідно ч. 1 ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, як документ, що засвідчує факти неправомірних дій є основним джерелом доказів, складається по встановленій формі і повинен містити дані, необхідні для розгляду справи по суті, а саме: дату і місце його складення, посаду, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Зазначивши в протоколі про те, що з січня 2019 року ОСОБА_1 вчинила правопорушення інспектором не надано жодного доказу, який би це підтверджував.
Отже, з наданих до суду протоколу та інших письмових доказів не можливо встановити час вчинення дій, які особою, що склала протокол кваліфіковані як булінг, що позбавляє можливості визначити, чи були такі дії вчинені після набрання чинності Законом, яким введено адміністративну відповідальність за булінг.
Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення не вказано, які саме дії вчинені ОСОБА_1 відносно учня ОСОБА_10 і чи внаслідок таких дій могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого.
Із врахуванням положень і тлумачень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.
В силу вимог ч. 4 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.
Будь-яких належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-4 КУпАП, матеріали справи не містять.
На думку суду, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.
Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП обставиною, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення є відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 173-4 ч. 1, 247 ч.1 п.1, 254, 256, 276-280, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,
П О С Т А Н О В И В :
Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-4 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги в апеляційний суд Донецької області через Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Д`яченко Д. О.