22.08.2019 Єдиний унікальний № 371/218/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2019 року м. Миронівка

ЄУН 371/218/19

Провадження № 3/371/153/18

Суддя Миронівського районного суду Київської області Капшук Л.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає в АДРЕСА_1 Владиславка АДРЕСА_2 області, АДРЕСА_3 , займає посаду старшого виконроба філії «Конча-Заспівське ДЕУ»,

за ст. 140 ч. 4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

У С Т А Н О В И В :

Відносно ОСОБА_1 складено протокол серії БД № 335720 про адміністративне правопорушення за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 140 ч. 4 КУпАП.

За змістом протоколу ОСОБА_1 , будучи посадовою особою, відповідальною за експлуатаційний стан доріг, на проїзній частині автодороги Н01 106 км, не вжив заходів щодо ліквідації вибоїн площею довжиною 4,1 м, шириною 3,7 м, глибиною 6 см на проїзній частині вказаної дороги, що призвело до ДТП за участю автомобіля марки «Xyndai», державний номерний знак НОМЕР_1 , який отримав механічні пошкодження.

Вказаними діями порушив правила, норми та стандарти утримання автодоріг, п. 3.1.1 ДСТУ 3587-97, п. 1.5 Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення не визнав.

У відповідності до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна чи необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 1.5 Правил дорожнього руху України передбачено, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити підрозділ міліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення. Склад адміністративного правопорушення - це сукупність встановлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, що характеризують діяння як адміністративне правопорушення (проступок). До складу адміністративного правопорушення входять ознаки, які характеризують об`єкт, об`єктивну і суб`єктивну сторони та суб`єкта правопорушення.

Диспозиція ч. 1 ст. 140 КУпАП передбачає наступний склад правопорушення: порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху.

Стаття 140 ч. 4 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху, що спричинили створення аварійної обстановки або пошкодження транспортних засобів, вантажів, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Частина 4 статті 140 КУпАП передбачає кваліфікований склад, встановлюючи відповідальність за вчинення будь-якого з названих вище правопорушень, ускладненого спричиненням створення аварійної обстановки або пошкодження транспортних засобів, вантажів, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Суб`єкт адміністративного проступку - лише посадові особи (ч. 1 цієї статті); громадяни, посадові особи, громадяни - суб`єкти господарської діяльності (чч. 2 - 4 цієї статті).

Статтею 9 Закону України "Про дорожній рух" встановлено, що до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить:

- забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху;

- забезпечення учасників дорожнього руху інформацією з питань стану аварійності та дорожнього покриття, гідрометеорологічних та інших умов;

- своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами; організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху: розробка програм та здійснення заходів щодо розвитку, удосконалення, ремонту та утримання у безпечному для дорожнього руху стані доріг, вулиць та залізничних переїздів, зон відчуження;

- визначення нормативів та виділення необхідних коштів на будівництво, реконструкцію, ремонт та утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів;

- термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах;

- виявлення аварійно-небезпечних ділянок та місць концентрації дорожньо-транспортних пригод і впровадження у таких місцях відповідних заходів щодо удосконалення організації дорожнього руху.

Згідно ст. 24 Закону України "Про дорожній рух" власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

Згідно п. п. 5, 6 ч. 1 ст. 11 Закону України "Про автомобільні дороги", на орган державного управління автомобільними дорогами загального користування покладено обов`язок із забезпечення безперервних, безпечних, економічних та зручних умов руху транспортних засобів, організації будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг за встановленими державними стандартами і нормами.

Відповідно п.п. 2, 4, 9, 10, 12 ст. 11 Закону України "Про автомобільні дороги", основні обов`язки органу державного управління автомобільними дорогами загального користування є:

- розроблення пропозицій щодо фінансування та здійснення контролю за цільовим використанням бюджетних коштів;

- розробка та реалізація заходів з безпеки дорожнього руху;

- забезпечення технічного нагляду за станом автомобільних доріг;

- виявлення аварійно-небезпечних місць (ділянок) та місць концентрації дорожньо- транспортних пригод на автомобільних дорогах і здійснення заходів щодо їх ліквідації;

- завчасне оповіщення користувачів автомобільних доріг про строки та порядок тимчасового обмеження або припинення руху транспортних засобів.

Згідно зі ст. 13 Закону України "Про автомобільні дороги", на орган державного управління автомобільними дорогами загального користування покладено відповідальність за:

- стан автомобільних доріг загального користування відповідно до діючих норм та фінансування;

- якість робіт з проектування, будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування;

- відшкодування збитків користувачам автомобільних доріг загального користування у порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст.ст. 8, 10 Закону України "Про автомобільні дороги", власником автомобільних доріг загального користування є держава в особі уповноваженого органу державного управління автомобільними дорогами - Державної служби автомобільних доріг України.

Відповідно до ч. 2 Указу Президента України N 456/2011 від 13 квітня 2011 року "Про Положення про Державне агентство автомобільних доріг України", Державне агентство автомобільних доріг України є правонаступником Державної служби автомобільних доріг України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2014 року N 439 затверджено Положення про Державне агентство автомобільних доріг України.

Згідно п. 1 Положення про Державне агентство автомобільних доріг України, Державне агентство автомобільних доріг України (Укравтодор) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства.

Згідно п. 3 Положення про Державне агентство автомобільних доріг України, основними завданнями Укравтодору є:

- реалізація державної політики у сфері дорожнього господарства та здійснення державного управління автомобільними дорогами загального користування (п. п. 1);

- внесення на розгляд Міністра інфраструктури пропозицій щодо забезпечення формування державної політики у сфері дорожнього господарства (п. п. 2);

- здійснення управління об`єктами державної власності (п. п. 3).

Таким чином, зазначені норми законодавства України чітко і однозначно засвідчують, що власником автомобільних доріг загального користування в Україні є держава в особі уповноваженого органу державного управління автомобільними дорогами - Державного агентства автомобільних доріг України (Укравтодор), на який покладено всю повноту відповідальності за стан автомобільних доріг, а також обов`язок відшкодування збитків автовласникам, завданих внаслідок неякісного стану автомобільних доріг.

До матеріалів справи про адміністративне правопорушення не додані будь-які докази, що підтверджують ті обставини, що саме ОСОБА_1 , як старший виконроб філії «Конча-Заспівське ДЕУ», є відповідальною особою за дотримання норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, і саме він зобов`язаний був вжити заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху на ділянці автодороги де сталась ДТП.

Будь-яких інших належних та допустимих доказів, на підтвердження того, що саме ОСОБА_1 , виконуючи свої посадові обов`язки є суб`єктом, стосовно якого може бути складено протокол про адміністративне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 140 КУпАП до матеріалів справи про адміністративне правопорушення не додано.

Відтак, в розумінні ч. 1 ст. 140 КУпАП, працівники філій підприємства, в тому числі старший виконроб філії, не є суб`єктами адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Рішення Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства України згідно зі ст. 14 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Відповідно до п. 1 ст. 6 про захист прав і основних свобод людини 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно приписів ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на вищенаведене, підстав для притягнення ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення до адміністративної відповідальності, де він не є відповідальною особою, у даному випадку немає.

Керуючись ст.ст. 9, 245, 247, 251, 268, 280, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 140 ч. 4 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Миронівський районний суд Київської області протягом десятиденного терміну з дня винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя підпис Л.О.Капшук

Згідно з оригіналом.

Суддя Л.О.Капшук