П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2019 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Тхір О.А., за участю секретаря Химинець О.Я., захисника Овсепян К.А., особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи за протоколом серії БД №233927 від 31.05.2019 року, які надійшли з Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків суду невідомий, якому роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 31 травня 2019 року о 00 год. 50 хв. на А/д М06 «Київ-Чоп» 802 керував транспортним засобом ВАЗ 2106 державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан сп`яніння з використанням технічного засобу «Драгер» на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я відмовився у присутності двох свідків. Зазначеними діями гр. ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнавав, пояснив, що сів за кермо в зв`язку з тим, що в дочки була висока температура і він її віз у лікарню. В ході розгляду справи додатково зауважував, що не відмовлявся від проходження огляду, а в наркодиспансері, пройшов огляд, при якому показник приладу показав приблизно 1,20 проміле. Однак, будь-яких доказів на підтвердження зазначеної обставини матеріали не містять та сторона захисту таких не надала. Крім того повідомив, що поспішав додому, оскільки самі вдома залишились малолітні онуки.

Захисник Овсепян К.А. заперечувала щодо притягнення її довірителя до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, просила закрити провадження за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Зауважила, що на її думку, працівниками поліції не дотримано процедури фіксації відмови від огляду на стан сп`яніння, крім того, вважає, що не правильно кваліфіковані дії її підзахисного, вважає, що після проведення огляду на стан сп`яніння слід було кваліфікувати дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП як керування транспортним засобом в стані сп`яніння, так як повідомив сам її підзахисний в нього було виявлено алкогольне сп`яніння.

Заслухавши пояснення захисника, дослідивши матеріали справи, суддя доходить наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення в обов`язковому порядку має бути з`ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, тощо.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за відмову, особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Отже, за вказаною диспозицією доказуванню підлягають: факт керування особи транспортним засобом та факт відмови відмови цієї особи від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, порушення якого інкримінується ОСОБА_1 передбачено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 23.12.2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" (пункт 27) роз`яснив, що відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Таким чином, обов`язок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу працівника поліції покладається саме на водія, як особу, що керує транспортним засобом.

Згідно п. 6 Розділу ІІ Наказу № 1452/735 від 09 листопада 2015 року «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Під час підготовки справи до розгляду не виявлено підстав для повернення протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 для дооформлення.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважаю, що в діях громадянина ОСОБА_1 є склад вказаного вище адміністративного правопорушення, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №233927 від 31.05.2019 року, згідно якого ОСОБА_1 від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, відповідно до встановленого порядку відмовився, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , оглянутими та дослідженими в судовому засіданні в присутності учасників судового засідання відеоматеріалами, долученими до протоколу, з яких слідує, що ОСОБА_1 запропоновано на місці зупинки пройти огляд на приладі "Драгер" та зафіксовано, крім того, залучення двох свідків та відібрання письмових пояснень від свідків, дані записи та розвиток подій узгоджуються з іншими дослідженими матеріалами в судовому засіданні та частково відтворюють події, які викладені в протоколі та відбувались на місці зупинки транспортного засобу та при залучені свідків події.

Суд визнає вищенаведені докази належними та допустимими в процесі доказування, оскільки такі здобуті уповноваженими особами, у спосіб та у порядку визначеному законом і безпосередньо стосуються обставин правопорушення.

Окрім того, захисником було заявлено суду клопотання про виклик до суду в якості свідка дочки ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , яка була присутньою під час зупинки транспортного засобу, та виклик для допиту працівників поліції, які здійснювали складання протоколу про адміністративне правопорушення та були присутні при зупинці транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

Так, допитана в якості свідка ОСОБА_4 , якій роз`яснено в судовому засіданні права та обов`язки свідка, в тому числі право відмови від дачі показань, та попереджено про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 КК України, лише підтвердила той факт, що вона мала високу температуру та її батько з дому віз до лікарні, обставини зупинки та перебіг подій при цьому не пам`ятає і їй не відомо, в силу стану здоров`я взагалі мало що пам`ятає з того дня, а після зупинки автомобіля батько залишився на місці події, а її відвезли до медичного закладу.

Допитаний в якості свідка поліцейський ОСОБА_5 , якому роз`яснено права та обов`язки свідка та попереджено про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України, дав показання про те, що в зазначений в протоколі час та місці, він, будучи в складі патрулю, був приступній при зупинці транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , повідомив, що під час зупинки даного транспортного засобу з ним був колега ОСОБА_6 , крім того, повідомив, що підставою для зупинки транспортного засобу стало те, що при рухові транспортного засобу ВАЗ 2706 в темну пору доби не горів покажчик лівої фари в режимі ближнього світла, та при оформленні матеріалів за порушення правил дорожнього руху, не надав документів на вимогу поліцейського, крім того, від водія ОСОБА_1 було відчутно запах алкоголю з ротової порожнини, та порушена координація рухів, в зв`язку з чим, запропоновано водію на місці пройти огляд на стан сп`яніння, однак, він відмовився, погодившись пройти огляд в медичному закладі, однак, біля наркодиспансера повідомив, що проходити огляд відмовляється. Це була пізня пора доби - ніч, в зв`язку з чим вони почали шукати двох свідків, які б змогли підтвердити та в їх присутності зафіксувати відмову водія від проходження огляду на стан сп`яніння. Таких свідків вони запросили, однак один з них повідомив, що проживає постійно за межами України, однак не заперечує щодо участі в якості свідка. На запитання щодо наявності у патруля на місці зупинки водія приладу, за допомогою якого проводять огляд на стан сп`яніння на місці повідомив, що такий прилад видають патрульним, і в разі, якщо особа погоджується на такий огляд його підвозять на місце події, однак, в даному випадку водій відразу відмовився на місці події на такий огляд. Щодо відео-фіксації з місця події, повідомив, що наявні лише ті записи, які надано суду, інші записи не збереглись. Зазначив, що ОСОБА_1 категорично відмовився проходити огляд, та стверджував, що в лікарню для огляду вони не заходили, а відразу почали шукати свідків, які б змогли підтвердити факт відмови від проходження огляду водієм, та водію було роз`яснено, що в такому випадку буде складено протокол по факту відмови від проходження огляду на стан сп`яніння. Зазначив, що йому не відомо, чи після оформлення матеріалів ОСОБА_1 самостійно звертався до медичного закладу і чи пройшов відповідне медичне освідчення. А в присутності свідків водію додатково було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, в чому він відмовився. Свідки надали письмові пояснення з цього приводу, та такі пояснення, з підписами свідків, долучено до протоколу.

Допитаний в якості свідка поліцейський ОСОБА_6 , якому роз`яснено права та обов`язки свідка та попереджено про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України, дав показання, які повністю узгоджується з показаннями свідка ОСОБА_5 , крім того повідомив, що після зупинки даного транспортного засобу він відразу організував доставку хворої жінки, яка знаходилась в салоні автомобіля, до лікарні. Повідомив, що прилад "Драгер" поліцейським видають під час виходу на патрулювання, оскільки є кілька патрулів, то в разі необхідності, і якщо особа погоджується на такий огляд, прилад доставляють до місця зупинки. Однак, в даному випадку, він пам`ятає, що водій відмовився на місця проходити огляд на стан сп`яніння, та погодився на огляд в медичному закладі, однак, під`їхавши до самого наркодиспансера, водій відмовився від проходження огляду, в зв`язку з чим було залучено свідків та складено протокол про відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Суд оцінює, що показання свідків узгоджуються між собою та в сукупності з іншими дослідженими доказами повно та об`єктивно відтворюють перебіг подій, які відбувались від моменту зупинки транспортного засобу до моменту оформлення матеріалів за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 за відмову, особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Крім цього, суд вказує, що відсутні підстави для допиту в судовому засіданні свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були залучені працівниками поліції при складанні протоколу, оскільки письмові пояснення таких осіб наявні в матеріалах справи, знаходяться в об`єктивному взаємозв`язку з іншими доказами по справі, а тому у суду немає підстав сумніватись у достовірності поданих пояснень свідків. Захисник Овсепян К.А. не навела жодних обґрунтованих підстав вважати, що пояснення свідків отримані з порушенням вимог закону, не вказує жодних розбіжностей між поясненнями цих осіб та іншими матеріалами справи, а також не зазначає з якою метою цих осіб необхідно викликати для дачі пояснень суду. Таким чином, для задоволення клопотання захисника Овсепян К.А. про допит даних свідків у судовому засіданні немає жодних законних підстав, крім того, відповідно до чинного КУпАП існують строки розгляду справи, а відтак подання захисником чисельних клопотань суд розцінює як намагання останньої затягнути розгляд справи з метою уникнення її довірителем відповідальності.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини - в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України»). В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Крім того, судом не беруться до уваги, як суттєві порушення, які спростовують встановлені обставини, посилання захисника щодо невідповідності часу події, які зазначені в протоколі та які зафіксовані на відеоматеріалах, оскільки такі неточності спростовані та встановлені в ході судового розгляду, а саме, учасниками, як самим ОСОБА_1 , так і свідками, допитаними в судовому засіданні, підтверджено та не заперечується, що зупинка автомобіля мала місце приблизно о півночі, як і відеозапис починається близько півночі. Однак, допитані в якості свідки поліцейські, зазначили, що, оскільки водій погодився їхати до наркодиспансера, а на місці від огляду відмовився від проходження огляду, це зайняло деякий час, крім того в пізній час доби залучали свідків, оскільки і біля медичного закладу водій повідомив, що відмовляється повністю від медичного огляду, тому при оформленні протоколу поліцейський ОСОБА_6 повідомив, що ним було зазначено час, коли вже були залучені свідки. На думку суду, такі обставини не спростовують встановлених в судовому засіданні обставин, за яких доведено, що в зазначеному місці ОСОБА_1 керував транспортним засобом (несуттєві розбіжності щодо зазначеного часу керування уточнено в судовому засіданні), що не заперечується і самим ОСОБА_1 . Та в судовому засіданні, суд вважає, повністю доведеними і обставини щодо відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на пропозицію поліцейського на місці зупинки та в медичному закладі, та таку відмову підтверджено письмовими поясненнями двох свідків.

Аналізуючи докази у даній справі в їх сукупності, з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, доходжу висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведена повністю. При цьому, заперечення захисника Овсепян К.А. щодо вчинення її довірителем правопорушення спростовуються вищенаведеними доказами у справі і ґрунтуються виключно на її твердженнях щодо не вчинення даного правопорушення, жодним чином не аргументовані та не підтверджені у визначений законом спосіб.

Невизнавальні пояснення особи, яка притягається до відповідальності, його захисника, суд оцінює як такі, що дані з метою уникнення можливої відповідальності в разі доведення вини у вчиненому, адже санкція статті передбачає безальтернативно суворе покарання.

Крім того суд бере до уваги при розгляді даної справи, практику Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішенні, ухваленому 29 червня 2007 року у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, на підставі досліджених у справі письмових доказів, в тому числі відеозапису (часткового запису з місця події), які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, доходжу висновку, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто відмову водія, який керує транспортним засобом від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп`яніння.

Враховуючи особу ОСОБА_1 , характер вчиненого правопорушення, ступінь вини у скоєному, те, що останній раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, беручи до уваги, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд дійшов висновку, що з метою виховання правопорушника та запобігання вчинення ним нових правопорушень, необхідним та достатнім є адміністративне стягнення у межах санкції статті за якою останній притягається до відповідальності, яка не містить альтернативи, у виді штрафу, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, тобто в межах санкції відповідної статті КУпАП.

Разом з тим призначаючи покарання винному, суддя бере до уваги ту обставину, що особи, які вчиняють адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, становлять підвищену суспільну небезпечність для оточуючих, оскільки стягнення у санкції даної статті КУпАП з кожним роком постійно суттєво посилюється і на даний час є безальтернативно суворим, підстав для звільнення від відповідальності ОСОБА_1 в судовому засіданні не встановлено, як і відсутні підстави вважати, що останній діяв в межах крайньої необхідності, оскільки обов`язкових ознак, визначених ст. 18 КУпАП в судовому засіданні не встановлено та не доведено, а сам ОСОБА_1 повністю заперечуючи обставини, викладені в протоколі, не заперечував, зокрема, і стану сп`яніння (навіть стверджуючи в судовому засіданні, що показник приладу, яким він проходив освідчення показав приблизно 1,20 проміле, доказів про таке суду не надав) не був позбавлений права викликати швидку допомогу додому до доньки, яка потребувала медичної допомоги, або скористатись послугами таксі.

Статтею 40-1КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника стягується 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому з ОСОБА_1 на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 384,20 гривень.

Керуючись ст.ст. 130, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік..

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок судового збору.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області О.А.Тхір