Номер провадження: 33/813/1840/19
Головуючий у першій інстанції Шенцева О. П.
Доповідач Джулай О. Б.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя: Джулай О.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання: Подуст Т.П.

особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси, від 25.10.2019 року

встановив:

оскарженою постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1

був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. без конфіскації.

З оскарженої постанови суду першої інстанції вбачається, що 21.08.2019 року ОСОБА_1 надавав послуги з перевезення пасажирів на автомобілі Daewoo, номерний знак НОМЕР_1 без оформлення суб`єкта підприємницької діяльності.

ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій вказує на те, що оскаржена постанова є необґрунтованою, в матеріалах провадження відсутні докази вчинення ним адміністративного правопорушення, він не займався господарською діяльністю, плата за перевезення йому не сплачувалася.

За таких обставин, ОСОБА_1 просить скасувати оскаржену постанову Приморського районного суду м. Одеси, від 25.10.2019 року і закрити провадження по справі у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Крім того, ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, яке мотивує тим, що 25.10.2019 року, в день призначення справи до розгляду, він з`явився до Приморського районного суду м. Одеси, після чого його запросили до зали судового засідання, де запитали чи погоджується він зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення, на що він відповів, що з протоколом не згоден.

25.10.2019 року ОСОБА_1 подав до канцелярії Приморського районного суду м. Одеси заяву про перенесення судового засіданні, оскільки йому повідомили, що суддя зайнятий в інших судових засіданнях.

Про те, що справу було розглянуто в той же день, 25.10.2019 року ОСОБА_1 дізнався 12.11.2019 року, 14.11.2019 року він отримав копію оскарженої постанови. ( а.с. 16).

Вказані доводи матеріалами справи не спростовані, у зв`язку з чим апеляційний суд вважає їх обґрунтованими.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що копія постанови всупереч ст. 285 КУпАП, ОСОБА_1 надіслана не була, в оскарженій постанові жодним чином не відомості стосовно того, що ОСОБА_1 ставив питання про перенесення судового засідання.

Викладені обставини, на думку апеляційного суду, є підставою для поновлення стоку на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м. Одеси, від 25.10.2019 року.

Що стосується доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП та накладаючи на нього відповідне стягнення, суддя суду першої інстанції, всупереч вимогам ст. ст. 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП належним чином не встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, тобто однобічно розглянув справу, без з`ясування фактичних обставин, що мають істотне значення для її розгляду, та не звернув уваги на те, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, що призвело до ухвалення незаконного рішення.

Зокрема, приймаючи рішення по справі суддя суду першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП доведена доказами, які міститься в матеріалах справи, а саме протоколом про адміністративне правопорушення ІІ №00005667, від 21.08.2019 року, поясненнями правопорушника, фото.

Однак на думку апеляційного суду, вищенаведені докази вини ОСОБА_1 не можна вважати допустимими, достатніми та належними, та такими на підставі яких можливо об`єктивно з`ясовати фактичні обставини, виходячи з такого.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 164 КУпАП передбачена відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Зазначена норма є бланкетною, що вимагає встановлення не тільки факту вчинення певного діяння, а також встановлення факту порушення цим діянням певних положень закону (або підзаконного акту), з посиланням на цей закон (або підзаконний акт).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва підприємцями.

Відповідно до ст. 42 ГК України, підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Також, згідно п. 24 ч. 1 ст. 7 та ч. 9 ст. 13 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів річковим, морським, автомобільним, залізничним та повітряним транспортом, міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом потребують ліцензування.

Крім того, ч. 3 ст. 9 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що ліцензія видається на господарську діяльність з надання послуг з перевезення пасажирів і небезпечних вантажів в тому числі на такий вид робіт як надання послуг з внутрішніх перевезень пасажирів на таксі.

Згідно ч. 1 ст. 20 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», за провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, без ліцензії чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування посадові особи суб`єктів господарювання несуть адміністративну відповідальність, передбачену Кодексом України про адміністративну відповідальність.

Таким чином, відповідно до вищезазначених норм, для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП суд мав отримати докази того, що він здійснював господарську діяльність з надання послуг з внутрішніх перевезень пасажирів на таксі без державної реєстрації як суб`єкта господарювання та без відповідної ліцензії, а також отримував від здійснення зазначеного виду діяльності дохід.

В оскарженій постанові зазначено, що вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, відповідно до якого ОСОБА_1 надавав послуги з перевезення пасажирів на автомобілі Daewoo номерний знак НОМЕР_1 без оформлення суб`єкта підприємницької діяльності.

Між тим, протокол про адміністративне правопорушення, сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Що стосується посилання суду першої інстанції на пояснення ОСОБА_1 , то з них вбачається, що він не здійснював пасажирських перевезень, а привіз родичів на залізничний вокзал, табличку таксі встановив для того, щоб ближче під`їхати до вокзалу.

Що стосується посилання суду на фото, як на доказ вини ОСОБА_1 апеляційний суд зауважує, що наявність на автомобілі ОСОБА_1 знаку «Таксі» сама по собі не свідчить про вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

З метою визначення складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУПАП, необхідно встановити всі характеризуючи ознаки підприємницької діяльності, основними з яких є: самостійність, ініціативність та систематичність.

При цьому, чітких кількісних критеріїв систематичності (тобто, скільки разів потрібно зайнятися діяльністю для того, щоб вона вважалася підприємницькою) законодавством не встановлено. Разом з тим, пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3, від 25 квітня 2003 року «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» передбачено, що під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 пояснив, що не є підприємцем, зареєстрованою у встановленому порядку підприємницькою діяльністю не займається, одноразово здійснив перевезення пасажирів, а саме родичів, крім того, плату за таке перевезення він не брав.

Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення відсутня вказівка на конкретних осіб (пасажирів), яким ОСОБА_1 надавав послуги з перевезення та на отримання ним від цих осіб доходу за надану послугу.

За таких обставин , висновок суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП є передчасним та ґрунтується на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.

Апеляційний суд зауважує, що суддею не встановлена жодна з ознак об`єктивної сторони правопорушення, не визначена та не встановлена суб`єктивна сторона правопорушення, а в обґрунтування рішення суддя лише процитував ч.1 ст.164 КУпАП, без зазначення того, які саме дії протиправного характеру вчинив ОСОБА_1 ..

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про те, що матеріали адміністративної справи не містять відомостей щодо наявності в діях ОСОБА_1 об`єктивної та суб`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, відповідно апеляційний суд вважає недоведеною наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак зазначеного правопорушення, що свідчить про відсутність складу правопорушення в діях ОСОБА_1 ..

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі додержання законності.

Відповідно до п. 2) ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Згідно з п. 1) ч.1 ст. 247 КпАП України провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, враховуючі вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд приходить до висновку про те, що наявними доказами не доводиться подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАПу зв`язку з чим, провадження по справі відповідно до п. 1) ч.1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 247, 254, 268, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

постановив:

поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м. Одеси, від 25.10.2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси, від 25.10.2019 року, якою ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. без конфіскації скасувати.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП - закрити на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Б. Джулай