ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/1468/19 Головуючий в 1 інст. Пивоварова Ю.О.
Провадження №33/807/392/19 Доповідач в 2 інст. Дадашева С.В.
Категорія ст.ст. 173, 185 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2019 року місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , її захисника - адвоката Нікончик Н.В., розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за апеляційною скаргою останньої на постанову Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 12 червня 2019 року, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка не працює, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винною у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.173,185 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8 (восьми) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 136 (сто тридцять шість) гривень.

Звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору на користь держави.

Згідно з постановою суду, 01 квітня 2019 року об 11-10 годині, ОСОБА_1 , знаходячись в приміщенні Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, за адресою: м.Запоріжжя, вул.Олександрівська, буд.№2, виражалась нецензурною лайкою, сварилась, перебуваючи в громадському місці, чим порушувала громадський порядок, а також чинила злісну непокору законним діям працівника поліції та вимогам припинити правопорушення, внаслідок чого пошкодила формений одяг поліцейського.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вказану постанову суду скасувати та закрити провадження в справі у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що 01 квітня 2019 року вона була позбавлена можливості ознайомитись з протоколами про адміністративне правопорушення та додатками до них через її відмову від підпису в протоколах, тому вважає, що протоколи не відповідають вимогам ст.256 КУпАП. Під час розгляду справи судом першої інстанції не було розглянуто клопотання її представника про витребування відеозапису з бодікамер патрульної поліції, які доставили її в Олександрівський ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області та були присутні під час конфліктної ситуації. Щодо свідків (робітників поліції), допитаних у суді, вона звертала увагу суду, що вказані особи є заінтересованими у результаті розгляду даної справи. Одним з доказів її вини у вчиненні адміністративного правопорушення, на думку суду першої інстанції, є відео з Олександрівського ВП, яке надано співробітниками поліції, та взагалі не містить моменту початку конфлікту, тобто хто саме провокував таку її поведінку. Вона звернулась в той день до поліції за захистом своїх прав.

Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ; її захисника - адвоката Нікончик Н.В., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить наступних висновків.

Висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.173,185 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.

При розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_1 своєї вини у правопорушеннях, передбачених ст.ст.173,185 КУпАП, не визнала та пояснила, що 01 квітня 2019 року у неї із представниками ОСББ виникла сварка, через що вона подзвонила на гарячу лінію «102» та викликала поліцію. Патруль доставив її до Олександрівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області з метою написання та подання заяви. Під час перебування у районному відділі поліцейські до неї та її чоловіка, який є інвалідом 1 групи, поставилися дуже грубо, у зв`язку із чим вона зробила зауваження поліцейським, яким це не сподобалось. Після цього поліцейський ОСОБА_5 став погрожувати їй складанням протоколу про адміністративне правопорушення. Коли вона вже збиралась йти, в неї з рук випали документи. Поліцейські забрали її паспорт та вона вимагала, щоб його повернули. В результаті між нею та поліцейськими відбулась штовханина. Вважає винними у конфлікті саме працівників поліції, які, на її думку, перевищили свої повноваження та вели себе негідно.

Не зважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що винуватість останньої у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.173,185 КУпАП, в повному обсязі підтверджена даними, що містяться:

у протоколі про адміністративне правопорушення серії ГР № 424858 від 01 квітня 2019 року, згідно з яким, ОСОБА_1 у зазначений час, перебуваючи у приміщенні Олександрівського ВП виражалася нецензурною лайкою в громадському місці, чим порушила громадський порядок;

у рапорті ДОП Олександрівського ВП ОСОБА_6 ;

у письмових поясненнях свідка ОСОБА_7 , згідно з якими, жінка віком 40-45 років, яка перебувала у приміщенні Олександрівського ВП, виражалася нецензурною лайкою на адресу співробітників поліції, на неодноразові прохання співробітників поліції припинити ці дії не реагувала;

у рапорті ДОП Олександівського ВП Іскендерова І.М. від 01 квітня 2019 року, згідно з якими між ОСОБА_1 та ДОП ОСОБА_6 виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_1 на пропозицію ОСОБА_6 надати їй бланк заяви, почала вести себе неадекватно, виражалась нецензурною лайкою на адресу працівників поліції, в результаті чого була попереджена про складання відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення за ст.173 КУпАП, на що остання почала наносити удари руками працівнику поліції по обличчю. Було прийняте рішення скласти відносно неї протоколи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173, ч.1 ст.185 КУпАП, та викликано захисника з центру безоплатної правової допомоги;

у протоколі про адміністративне правопорушення серії ГР № 424918, згідно з яким ОСОБА_1 у зазначений час, перебуваючи у приміщенні Олександрівського ВП, вчинила злісну непокору законній вимозі співробітника поліції, а саме: продовжувала вчиняти адміністративне правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП;

у рапорті начальника чергової частини Олександрівського ВП ОСОБА_9 , згідно з яким, до Олександрівського ВП була доставлена ОСОБА_1 , яка погрожувала фізичною розправою мешканцям свого будинку, у зв`язку із чим, була попереджена дільничним офіцером поліції, що відносно неї буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.173 КУпАП, на що ОСОБА_1 почала виражатись на адресу працівників поліції нецензурною лайкою та погрожувала їм неприємностями та розправою, тому ним та ДОП ОСОБА_6 були зроблені неодноразові зауваження з даного приводу, однак остання відреагувала агресивно та почала наносити удари по його тулубу та рвати формений одяг, забирати табельну зброю. При неодноразових безрезультатних спробах її заспокоїти, ОСОБА_1 було затримано для складання відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст.185 КУпАП;

у протоколі огляду місця події від 01 квітня 2019 року та фото таблиці до нього;

у відеозаписі, з якого вбачається, що ОСОБА_1 наносить удари по тулубу, обличчю працівникові поліції, намагається забрати у нього табельну зброю, при цьому співробітник поліції веде себе спокійно, ніяким чином, в тому числі із застосуванням фізичної сили, не відповідає на її дії.

Допитаний в судовому свідок ОСОБА_6 пояснив, що він є дільничним Олександрівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області. 01 квітня 2019 року він був черговим, приймав виклики за телефоном 102, у денний час до відділу патруль привіз жінку та чоловіка, які хотіли подати заяву про вчинення кримінального правопорушення. Він приймав жінку у кімнаті прийому громадян, вона на кожне питання реагувала неадекватно, казала, що її вже всі знають, не давала паспорт, штовхала свого чоловіка на співробітників поліції. На зауваження відповідала нецензурною лайкою. Після цього він попередив її про відповідальність за хуліганські дії, попросив її паспорт та пішов робити з нього копію. Але жінка вирішила уходити із приміщення поліції, вимагала повернути її паспорт. У цей момент стався конфлікт, до якого приєдналися інші працівники, які також намагались заспокоїти жінку. Але вона стала нападати на чергового ОСОБА_9 , хапати його за обличчя, вуха, порвала формений одяг. У приміщенні поліції знаходились і інші відвідувачі, які не могли подати свої заяви та вимушені були чекати, поки закінчиться конфлікт. Тілесних ушкоджень та спеціальні засоби вони не застосовували, але вимушені були затримати жінку на три години у зв`язку із порушенням нею громадського порядку.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні фактично підтвердив свої письмові пояснення та пояснив, що у квітні 2019 року впродовж близько тридцяти хвилин він перебував у приміщенні Олександрівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області, писав заяву про втрату телефону. Бачив, як жінка нападала на співробітника поліції, розкидала документи, рвала формений одяг, залишила подряпини на обличчі. Поліцейські намагалися її заспокоїти, але вона не реагувала. Він не міг здати заяву, допоки її не заспокоїли. Чому саме стався конфлікт між жінкою та поліцейськими, він не знає.

Пояснення вказаного свідка узгоджуються з іншими доказами у справі, в т.ч. з поясненнями свідка ОСОБА_6 і відеозаписом, доданим до протоколу, і підтверджують вчинення ОСОБА_1 дрібного хуліганства та вчинення останньою злісної непокори законним вимогам працівників поліції.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що 01 квітня 2019 року у нього та його дружини відбулась суперечка з головою ОСББ, вони подзвонили на гарячу лінію та викликали поліцію, їм сказали чекати патруль та їхати до відділення поліції в Олександрівському районі. Коли вони дістались райвідділу, поліцейські їх зустріли із незадоволенням, провокували конфлікт. Вони просили бланк заяви, але його довго не давали. Потім співробітники поліції довго вимагали надати паспорт, який вже лежав у них на столі. Дружина обурилась тим, що вони черговий раз запитують її ПІБ, коли біля них лежить паспорт. Зазначив, що у його дружини гучний голос, тому дехто вважає, що вона скандалить. Він також обурився тим, що їх приймають за «хворих». Потім поліцейські почали погрожувати складанням протоколу про адміністративне правопорушення. Коли вони знаходились вже на вулиці, він чув крик дружини. Усі події він лише чув, оскільки є інвалідом 1 групи за зором.

Дослідивши надані докази, суд дійшов правильного висновку, про те, що вони підтверджують поза розумним сумнівом вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих їй правопорушень.

З такими висновками погоджується і суд апеляційної інстанції.

Додаткові докази, досліджені судом апеляційної інстанції, висновків суду не спростовують.

Так, при апеляційному розгляді заслухані пояснення начальника чергової частини Олександрівського ВП Попова В.В. та свідка ОСОБА_4

ОСОБА_3 фактично підтвердив обставини, викладені ним у Рапорті, який доданий до протоколу. Додатково зазначив, що коли ОСОБА_10 рвала йому формений одяг, її документів при цьому у нього не було. Як зазначив свідок, ОСОБА_10 агресивна, завжди провокує конфлікти з громадянами та поліцейськими. Її чоловік поводив себе спокійно, він має вади зору і сприймав ситуацію зі слів ОСОБА_10 , яка коментувала йому події, що відбувалися, викривляючи фактичні обставини.

Свідок ОСОБА_4 пояснив, що він є чоловіком ОСОБА_11 . В той день їх з жінкою доставили до Олександрівського ВП для написання заяви. До них вийшов черговий та з образами виніс бланк заяви. Його дружина виклала на стіл свій паспорт перед черговим, однак черговий не дивився у паспорт, а почав питати її прізвище, через що і виник конфлікт. Стверджував, що його дружина не виражалась нецензурною лайкою на адресу працівників поліції, це працівники поліції поводилися неправомірно та один з них навмисно наступив на ногу його дружині.

Апеляційний суд не приймає до уваги пояснення свідка ОСОБА_4 в частині того, що його дружина - ОСОБА_1 не виражалася на адресу працівників поліції нецензурною лайкою та не порушувала громадський порядок, оскільки ці пояснення суперечать іншим вищевказаним доказам.

Більш того, свідок ОСОБА_4 є чоловіком ОСОБА_1 і зацікавлений у сприятливому для останньої вирішенню справи. Окрім того, пояснення свідка при апеляційному розгляді відрізняються від пояснень самої ОСОБА_4 в частині, що стосується причин виникнення конфлікту.

Твердження апелянта про те, що вона була позбавлена можливості ознайомитись з протоколами про адміністративне правопорушення та додатками до них, є необґрунтованими, оскільки як вбачається зі змісту протоколів ОСОБА_1 відмовилася від їх підпису, будь-яких зауважень чи клопотань не заявляла, від пояснень відмовилась.

Доводи апелянта про те, що судом першої інстанції не було розглянуто клопотання її представника про витребування відеозапису з бодікамер патрульної поліції, висновків суду не спростовують через наступне.

За клопотанням ОСОБА_1 , заявленим при апеляційному розгляді, до Олександрівського ВП направлений відповідний запит про надання відповідних матеріалів, проте згідно відповіді заступника начальника Олександрівського ВП Курбакова В. № 6957/42/04-19 від 26 липня 2019 року відеоматеріали з бодікамери працівників поліції, які здійснювали доставку ОСОБА_1 до Олександрівського ВП 01 квітня 2019 року відсутні.

Щодо доводів сторони захисту про зацікавленість у результатах розгляду справи працівників поліції, які давали свідчення в суді, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що, пояснення працівників поліції узгоджуються з іншими доказами у справі, в т.ч. з поясненнями свідка ОСОБА_7 , ставити під сумнів які жодних підстав не вбачається.

Наявних в справі доказів достатньо для вирішення справи по суті. При цьому, для повного і всебічного з`ясування всіх обставин даної справи спеціальні знання не потрібні.

Суд першої інстанції дав правильну оцінку всім наявним доказам та належним чином мотивував у постанові свої висновки.

Вказані висновки суду відповідають фактичним обставинам справи.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Отже, підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, оскільки врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушниці, ступінь її вини і наклав саме м`яке стягнення у межах, встановлених цим Кодексом, з урахуванням положень ст.36 КУпАП.

Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 12 червня 2019 року відносно ОСОБА_2 за ст.ст.173, 185 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду С.В. Дадашева

кументу Справа № 331/1468/19