пр. № 3/759/9145/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2019 року суддя Святошинського районного суду міста Києва Степанова Сніжана Володимирівна, розглянувши матеріали, які надійшли зі Святошинського Управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

УСТАНОВИЛА:

З протоколів про адміністративне правопорушення вбачається, що 09.11.2019 року з 21:00 годин до 21:06 годин, ОСОБА_1 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно своєї жінки, а саме дії психологічного характеру, вчинив сварку.

На ОСОБА_1 було складено два протоколи про адміністративні правопорушення, хоча, як вбачається з протоколів про адміністративні правопорушення, різниця в часті складає 6 хвилин, тобто фактично вони стосуються одного конфлікту, який мав тривалий характер, відбувся в одному і тому самому місці, за участю одних і тих самих осіб, у зв`язку із чим, суддя вважає що такі дії слід розглядати за одним фактом.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив.

Судом було досліджено надані матеріали по справі, а саме: протоколи про адміністративні правопорушення серії АПР 18 № 136452 та № 136453; рапорти працівника поліції від 15.11.2019 року, які ідентичні за своїм змістом; письмові пояснення ОСОБА_1 ; рапорт отримання повідомлення зі служби «102» від 09.11.2019 року.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Диспозиція ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган чи посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У справах "Малофєєва проти Росії" ("Malofeyeva v.Russia",рішення від 30.05.2013, заява N 36673/04) та "Карелін проти Росії" ("Karelin v.Russia", заява N 926/08, рішення від 20.09.2016) Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, в протоколах про адміністративні правопорушення не зазначено відомостей потерпілої особи, від неї не відібрано пояснення. При цьому, згідно рапорту отримання повідомлення зі служби «102» вбачається, що надійшло повідомлення від ОСОБА_2 про те, що чоловік її куми вигнав з квартири свою співмешканку та зачинився в квартирі з дитиною.

Таким чином, з наданих до суду матеріалів неможливо встановити особу потерпілої, в протоколах про адміністративні правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 вчинив сварку з дружиною, разом з цим не зазначено, чи було або могло бути завдано в результаті таких дій шкоду потерпілій та яку саме.

У зв`язку із зазначеним, суддя вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, не доведена поза розумним сумнівом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а почате підлягає закриттю при відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі ст. 62 Конституції України, керуючись ч. 1 ст. 173-2, ст. 245, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст.ст. 251, 283, п. 3. ч. 1 ст. 284 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено або захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд міста Києва.

Суддя С.В. Степанова