Справа №642/7202/19
Провадження №3/642/1834/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2019 року суддя Ленінського районного суду м.Харкова Грінчук О.П., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Харківській обл. про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідент. номер невідомий, громадянина України, українця, студента 1 курсу ХНУ ім. В.Н. Каразіна, працюючого менеджером в ресторані «Мафія», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 130 КУпАП

в с т а н о в и в:

До Ленінського районного суду м.Харкова надійшов вказаний адміністративний матеріал.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №068168 від 06.10.2019 вбачається, що 06.10.2019 о 15 год. 35 хв. в м.Харкові по вул. Красні ряди, 12/3, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Toyota Camry, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager та в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків.

Таким чином, згідно протоколу, ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні проти інкримінованого правопорушення заперечував, вказуючи, що 06.10.2019 він не вживав алкоголю, в цей день він повертався від бабусі, коли по вул. Красні ряди його зупинили працівники поліції, оскільки він порушив вимоги дорожнього знаку «рух направо». В ході спілкування з поліцейськими, у них виникла підозра, що він перебував в стані алкогольного сп`яніння. Поліцейські викликали інший патруль, оскільки у них при собі не було бланку протоколу. Він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер, та від медичного освідування в медичному закладі, оскільки не знав, що собою представляє вказана процедура. Свідки, які були зупинені працівниками поліції, стояли за кілька метрів від нього, тому ОСОБА_1 не чув, про що вони розмовляли з поліцейським та вони не були присутні під час складання та підписання протоколу. На питання головуючого, чому в разі будь-яких заперечень ОСОБА_1 не зазначив про це в графі протоколу «пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, по суті», а лише поставив свій підпис, вказав, що не обізнаний із процедурою складання протоколу.

Представник ОСОБА_1 адвокат Горобець А.А. в судовому засіданні заперечувала проти інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, з тих підстав, що матеріали справи не містять підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, крім того в судовому засіданні нею долучено до матеріалів справи відповідь Управління патрульної поліції в Харківській обл. з копіями сторінок журналу обліку алкотестерів за 05.10.2019 та 06.10.2019, що за поліцейськими екіпажу, які здійснювали зупинку та оформлення адміністративного протоколу, не закріплювався технічний засіб для проведення огляду на стан сп`яніння - Драгер Алкотест. Крім того, заявила про визнання відеозапису в матеріалах справи неналежним та недопустимим доказом, оскільки на трьох відео з чотирьох відсутній звук, що суперечить п. 3.5 Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер працівниками патрульної поліції і доступ до відеозаписів з них, крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення в переліку додатків він відсутні, а також відсутні відомості щодо того, на який прилад здійснювалось фіксування адміністративного правопорушення.

Представник ОСОБА_1 адвокат Остапенко Д.М. проти інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення заперечував, вказуючи, що письмові пояснення свідків в матеріалах справи складені однаковим почерком, відмінністю є лише різниця в підписі. А на відеозаписі в матеріалах справи, свідок ОСОБА_2 відсутня. При цьому зазначив, що на трьох відео з чотирьох відсутній звук, на відео також відсутній факт роз`яснення ОСОБА_1 його прав в присутності свідків.

Згідно пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , останні підтвердили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, прийшов до наступного висновку.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Положення ст.7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до положень п.2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з п.3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №068168 від 06.10.2019 зазначено про наявність у поліцейського взводу №2 роти №2 батальйону №4 УПП в Харківській області ДПП лейтенанта поліції Тойса А.П. підстав вважати, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння та вказані такі ознаки: запах з порожнини рота, нечітка мова, порушення координації рухів.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України передбачено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Пунктами 6, 7 Розділу І Інструкції встановлено, що огляд на стан сп`яніння проводиться:

-поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

-лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає також в ухиленні водієм від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан сп`яніння.

Заперечення адвоката Горобець А.А., що в матеріалах справи відсутні докази факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, спростовуються поясненнями самого ОСОБА_1 в судовому засіданні, в яких він вказав, що він 06.10.2019 він їхав від бабусі, коли працівники поліції зупинили його за адресом м.Харків, вул. Красні ряди, оскільки він порушив правила дорожнього знаку «рух праворуч».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Порушення ОСОБА_1 дорожнього знаку «рух праворуч» ним не заперечувалось, а тому і причина зупинки ОСОБА_1 поліцейськими є законною.

Правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме - ухилення водієм від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан сп`яніння вважається закінченим з того моменту, коли особа відмовилася від проходження такого огляду.

Суд критично ставиться до заперечень зі сторони захисту щодо відсутності приладу Драгер в поліцейського екіпажу, який здійснював зупинку ОСОБА_1 та складання протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки, як вбачається з листа-відповіді Управління патрульної поліції на адвокатський запит адвоката Горобець А.А., що у разі відсутності в поліцейського закріпленого за ним приладу Драгер, він має законне право використати такий прилад, що закріплювався за іншим поліцейським. Крім того, вказані заперечення адвоката не спростовують склад адміністративного правопорушення, який інкримінується ОСОБА_1 , адже він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

Крім того, ОСОБА_1 під час пояснень в судовому засіданні підтвердив той факт, що він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння як за допомогою спеціального приладу Драгер, так і від медичного освідування в медичному закладі.

Матеріали містять також пояснення свідків: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які підтвердили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, а також підтвердили, що ОСОБА_1 роз`яснені його права та обов`язки та його ознайомлено з протоколом про адміністративне правопорушення.

Посилання адвоката Остапенка Д.М., що письмові пояснення свідків в матеріалах справи виконані на однаковому бланку одним почерком суд не бере до уваги, оскільки чинним законодавством не заборонено використання таких бланків із заповненням полів кульковою ручкою, та, при цьому, свідки підписали вказані пояснення, вказуючи, що все викладене у них відповідає дійсності.

Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 підписали також протокол про адміністративне правопорушення серії БД №068168 від 06.10.2019.

Доказів чинення поліцейськими тиску на свідків суду не надано.

Згідно п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Дані свідчення узгоджуються між собою та сумніву у суду не викликають.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ Інструкції 2, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

ОСОБА_1 таким правом скористався, підписав протокол про адміністративне правопорушення, зауважень щодо невідповідності внесених до протоколу даних не заявляв.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення окрім іншого, повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Матеріали справи не містять також доказів про порушення поліцейським законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Матеріали справи не містять також доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції або свідків було необ`єктивне ставлення. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) ОСОБА_1 або його адвокатами суду не надано.

Щодо відеозапису в матеріалах справи від 06.10.2019, суд не бере його до уваги, оскільки вказаний доказ є неналежним та недопустимим, з тих підстав, що в протоколі відсутнє посилання на технічний запис, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.

Вказане узгоджується з позицією Верховного суду, викладеною у постанові 15.11.2018 у справі №524/5536/17.

При цьому, суд звертає увагу, що відеозапис не може вважатись єдиним доказом на підтвердження/спростування вчинення адміністративного правопорушення.

Даних, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, суду не надано, натомість судом встановлено зворотне; не спростовано також зміст протоколу та зазначені вище докази, залучені органом, який склав протокол про адміністративне правопорушення, які судом визнані належними та допустимими.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи ст. 251 КУпАП.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами: поясненнями ОСОБА_1 в судовому засіданні, в яких він підтвердив факт керування транспортним засобом і факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер та в медичному закладі, протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №068168 від 06.10.2019, який суд приймає як належний та допустимий доказ, оскільки він відповідає п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» та ч. 2 ст. 266 КУпАП, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в матеріалах справи, в присутності яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер та в закладі охорони здоров`я, дані свідки зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №068168 від 06.10.2019, протокол останні підписали.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, вихованням громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У відповідності до ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП України передбачено накладення на особу, що визнається винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія НОМЕР_2 .

Таким чином, при накладанні адміністративного стягнення, суд вважає необхідним накласти на ОСОБА_1 стягнення в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортним засобом.

Відповідно до ст.. 40-1 КУпАП, п.5 ст.4 Закону України «Про судовий збір» із ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір в сумі 384 грн. 20 коп. в дохід держави.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 23, 40-1, ч. 2 ст. 130, 252, 268, 283-285 КУпАП України, суд, -

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддати адміністративному стягненню у виді штрафу в дохід держави в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп. на користь держави.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту винесення постанови.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя О.П. Грінчук

Дата видачі постанови: ____ ____________________ ______ року.

Дата набрання законної сили постанови суду ____ ___________ року.

Суддя О.П. Грінчук