ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження 33/821/39/19 Справа № 703/2190/19 Головуючий по 1 інстанції Пасацька Л.А.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАПДоповідач в апеляційній інстанції Соломка І.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2019 р. м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Соломка І.А., при секретарі Єгоровій С.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення №703/2190/19 відносно ОСОБА_1 , що надійшли з Смілянського міськрайонного суду Черкаської області за апеляційною скаргою останнього ,-

в с т а н о в и л а:

Постановою Смілянського міськрайонногосуду Черкаської області від 19 червня 2019 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, безробітнього, начене в протоколі місце проживання: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, постановлено стягнути судовий збір на користь держави в сумі 384,20 грн.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 17.05.2019 о 02 год. 20 хв. в м. Сміла, по вул. Незалежності, керував автомобілем марки «Фіат крома» д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, продув алкотестер «Драгер», результат якого склав 0,96‰, чим порушив вимоги п.2.9 а ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою місцевого суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив її скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт посилається на те, що місцевим судом порушено його право на захист, оскільки він не був належним чином повідомлений про місце, день та час слухання справи, а справа розглянута у його відсутність. Крім того, вказує, що працівниками поліції під час складення протоколу про адміністративне правопорушення порушено вимоги «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Зазначає, що свідки, які були присутні під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, є знайомими працівників поліції.

Заслухавши думку апелянта ОСОБА_1 в підтримку доводів, викладених в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи, які надійшли з Смілянського міськрайонногосуду Черкаської області і, обміркувавши над доводами апеляційної скарги, вважаю, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги при розгляді даної справи судом першої інстанції виконані.

Висновок міськрайонногосуду про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 ґрунтується на зібраних та досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку.

Обґрунтування невинуватості у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, які містяться в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , є безпідставними та спростовуються наявними по справі доказами, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 065160 від 17.05.2019 року, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, з якого вбачається, що ОСОБА_1 17.05.2019 о 02 год. 20 хв. в м. Сміла, по вул. Незалежності, водій автомобілем марки «Фіат крома» д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, продув алкотестер «Драгер», результат якого склав 0,96‰, (а.с. 2);

- показаннями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про те, що в їх присутності водій ОСОБА_1 пройшов огляд у встановленому законом порядку на стан сп`яніння за допомогою приладу «Drager», який показав позитивний результат - 0,96 ‰ ( а.с. 5-6);

- даними тесту № 4468, відповідно до якого - результат позитивний 0,96 ‰ ( а.с. 3);

- даними акту огляду, згідно якого ОСОБА_1 , в присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оглянуто за допомогою приладу «Drager», який показав позитивний результат - 0,96 ‰ (а.с. 4).

Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Крім того, в ході апеляційного розгляду ОСОБА_1 підтвердив, що дійсно 17.05.2019 йому було працівниками поліції запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, він продув прилад «Драгер», результат був позитивний - 0,96 ‰, він з ним не погодився , але працівники поліції відмовились направити його до медичної установи для проведення медосвідування.

Також, апеляційним судом встановлено відсутність порушень вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 р. за № 1413/27858, «Інструкції з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, зареєстрованої в МЮ України 10.11.2015 № 1408/27853, та вимог КУпАП при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому доводи апелянта в цій частині є безпідставними.

Посилання апелянта на те, що огляд на стан сп`яніння проводився в присутності зацікавлених свідків є безпідставним, та на їх підтвердження не надано жодних належних доказів.

Крім того, ОСОБА_1 відповідно до п.7 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» мав право у разі незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, пройти такий огляд в найближчому закладі охорони здоров`я, однак цього зроблено не було.

Доводи апелянта про те, що працівники поліції відмовилися направити його до медичної установи для проведення огляду в закладі охорони здоров`я нічим не підтверджені.

Апелянт вказує на те, що він не повідомлявся місцевим судом належним чином про місце, день та час слухання справи, і розглянуто справу за його відсутності, чим порушено його право на захист. Однак, вказані доводи є безпідставними, оскільки в матеріалах справи міститься власноручно написана ОСОБА_1 заява, датована 10.06.2019 (а.с. 14) про те, що він просить направити справу до Звенигородського районного суду, у задоволенні якої було відмовлено постановою Смілянського міськрайонногосуду Черкаської області від 19 червня 2019 року. Тобто останньому було відомо про те, що Смілянським міськрайоннимсудом Черкаської області буде розглядатися справа відносно нього за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, вважаю, що судом апеляційної інстанції поновлено права ОСОБА_1 на захист, оскільки в суді апеляційної інстанції він особисто приймав участь, апеляційним судом було проведено дослідження доказів по справі, а тому постанова місцевого суду з підстав, що ОСОБА_1 не брав участі у розгляді справи судом першої інстанції, не може бути скасована, оскільки його відсутність в суді першої інстанції, чи присутність в апеляційній інстанції , не вплинула на правильність прийнятого районним судом рішення по суті щодо нього.

Згідно ч.8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову. Тобто апеляційний суд позбавлений можливості скасувати постанову і призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції, як про те просить апелянт в своїй апеляційній скарзі.

З огляду на викладене, вважаю, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно. Вина ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії за ч.1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані вірно. Тому твердження апелянта про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є безпідставним.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік відповідає положенням ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним скоєному і відповідає особі правопорушника.

З врахуванням вищевикладеного, вважаю, що постанова міськрайонногосуду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції, як того просить апелянт, - відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и л а:

Постанову Смілянського міськрайонногосуду Черкаської області від 19 червня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанова остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Соломка