ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«28» серпня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд

у складі: головуючої - судді Фаріонової О.М.

за участю секретаря Тимошенка О.С.

особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 20 травня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працює ООО «Альянс» електрозварник, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Згідно постанови судді, 22 квітня 2019 року о 07 год. 56 хв., ОСОБА_1 в смт. Братське Миколаївської області по вул. Вороніна, 12, керував транспортним засобом Fiat Scudo, державний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України. Результат аналізу в присутності свідків за допомогою газоаналізатору Драгер на місці склав 0,71 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що суддя не перевірив підстави зупинки його транспортного засобу. Стверджує, що він не порушував ПДР України, тому вважає, що був зупинений незаконно.

На думку апелянта, суддя незаконно розглянув справу у його відсутність та позбавив його можливості надати пояснення в суді, заявляти клопотання про виклик свідків для їх допиту щодо обставин зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, чим порушив його право на захист.

Вважає, що суддя необґрунтовано послався, як на докази його вини у вчинення адміністративного правопорушення на результати приладу Драгер та відеозапис з нагрудного відеореєстратора поліцейського.

Зазначає, що судом не з`ясовано походження зазначеного диску. Також вказує, що він не погодився з результатами приладу Драгер, але не знав, що можна наполягати на проходженні огляду на стан сп`яніння у медичному закладі. Зазначає, що поліцейські не пропонували йому поїхати до медичного закладу.

На думку апелянта, результатів його огляду на стан алкогольного сп`яніння у матеріалах справи немає. Тому вважає, що постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі за відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки судді щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є правильними.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є доказом в справі про адміністративне правопорушення. Тому суддя, як на доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, в обґрунтування своїх висновків, вірно послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №280542 від 22.04.2019 р., згідно з яким ОСОБА_1 керував транспортним засобом, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння.

Протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, та щодо місця, часу вчинення та суті адміністративного правопорушення повністю узгоджуються з даними, які містяться у відеозапису, здійсненому за допомогою нагрудної камери поліцейського при його складанні.

Суддею місцевого суду досліджено зазначений відеозапис, та встановлено, що працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер в присутності двох свідків, на що ОСОБА_1 дав згоду. Показник приладу «Драгер» склав 0,71%, з показником якого ОСОБА_1 погодився.

Наведені під час апеляційного розгляду пояснення про те, що ОСОБА_1 не погодився з результатами огляду, наполягав на проведенні огляду у медичному закладі, декілька разів продував алкотестер, не відповідають дійсності, оскільки спростовані даними відеозапису.

Зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення дані про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння підтверджені результатами тестування на алкоголь, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а також показаннями свідків, які були присутні при його складанні.

Ці докази в їх сукупності беззаперечно доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, згідно з проведеним тестуванням, вміст етилового спирту у видихуваному повітрі ОСОБА_1 склав 0,71% проміле, що значно перевищує гранично допустиму норму (0,2 проміле).

Як слідує з відеозапису, огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 проводився з дотриманням Інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях. З результатів тестування на алкоголь вбачається, що дана квитанція містить всі необхідні складові: час та місце проведення тесту, дані про осіб учасників тестування, - інспектора та особу, що тестується, підписи останніх, результат тесту 0,71 проміле. Згідно даної квитанції, тест №2384 був здійснений за допомогою Alcotest 6810, прилад № ARBL-0959, принтер № ARBE-5046.

На підставі зазначеного тестування, поліцейськими було складено акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого ОСОБА_1 в присутності двох свідків пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, результат якого склав 0,71 проміле та погодився з результатами такого огляду, про що поставив свій підпис.

Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується письмовими поясненнями свідків, що долучені до матеріалів справи.

Як слідує з пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , вони були зупинені працівниками поліції та запрошені у якості свідків проведення огляду на стан сп`яніння водія ОСОБА_1 та у їх присутності останній пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестеру Драгер, показник якого, після проведення тесту показав 0,71 проміле. З результатами тестування водій був згодний та зауважень не мав.

Хоча свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не були допитані судом, але письмові пояснення свідків, відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, є доказом у справі про адміністративне правопорушення. Як вбачається з відеозапису, ці свідки дійсно були присутні під час проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер.

З досліджених судом матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 добровільно погодився пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів.

Твердження апелянта про наявність свідків його незгоди з результатами огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу є голослівними, оскільки не підтверджені матеріалами справи. Окрім свідків, які зазначені у протоколі, інших свідків не зафіксовано на відеозапису, і про їх наявність не вказував ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу.

Відповідно до положень ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться працівником поліції у присутності двох свідків з використанням спеціальних технічних засобів. В разі незгоди водія на проведення огляду поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Отже, суддя вірно дійшов висновку, що огляд ОСОБА_1 проведено з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП та положень Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», зі згоди водія із застосуванням технічного приладу Драгер, в присутності двох свідків та погодженням водія із результатами такого огляду.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд повно та об`єктивно дослідив докази, які надані до протоколу про адміністративне правопорушення, надав їм належну оцінку, та вірно встановив, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Стягнення ОСОБА_1 накладено судом в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Прийняте суддею рішення є законним та обґрунтованим, а тому немає підстав для скасування постанови судді, про що просить апелянт.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 20 травня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Фаріонова