3/180/711/19 ПОСТАНОВА
у справі про адміністративне правопорушення
27 грудня 2019 р. м. Марганець
Суддя Марганецького міського суду Дніпропетровської області Янжула О.С., розглянувши матеріали адміністративної справи, складені Нікопольським ВП ГУНП України в Дніпропетровській області, які надійшли від Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області відносно:
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера,
проживаючого за адресою:
за ч. 4 ст. 122 КУпАП,-
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення Серії ОБ № 019022 від 18.10.201'9 року, складеного поліцейським СРПП№1 Нікопольського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області ст. сержантом поліції Губа В.Ю., 18 жовтня 2019 року об 11 годині 00 хвилин на а.д. Кропивницький-Кривий Ріг-Запоріжжя 26 км. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом - автомобілем "ВАЗ 217030" номерний знак НОМЕР_1 , який причетний до ДТП, залишив місце скоєння ДТП. Даними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.10. а ПДР України. Дії ОСОБА_1 були кваліфіковані за ч. 4 ст. 122 КУпАП.
Вислухавши в судовому засіданні особу, щодо якої складено адміністративний протокол, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Так, протокол про адміністративне правопорушення є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, оскільки саме в протоколі фіксуються фактичні обставини вчинення правопорушення.
Разом з тим, у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні будь-які відомості про саму дорожньо-транспортну пригоду ( коли сталася, учасники ДТП, обставини ДТП, тощо); докази щодо складення стосовно ОСОБА_1 протоколу за ст. 124 КУпАП ( копія протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП).
Крім того, ч. 4 ст. 122 КУпАП, за якою складений протокол, передбачає адміністративну відповідальність за порушення, передбачені ч. 1, 2 або 3 статті 122, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху, або вжити інших засобів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.
Тобто в даному випадку фабула правопорушення не відповідає вимогам статті КУпАП, за якою кваліфіковані дії особи, що притягується до адміністративної відповідальності.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно ст. 252 КУпАП орган, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).
Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Німеччини» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.
Крім того, у п.21 свого рішення у справі «Надточий проти України від 15 травня 2008 року» ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Як зазначено в преамбулі Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р., з наступними змінами, цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення ЄСПЛ у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до ЄСПЛ.
Таким чином, за результатами розгляду матеріалів вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 4 ст. 122 КУпАП.
Відповідно до п. 1 ст. 247 КпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Суд вважає за необхідне провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити через відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП.
Керуючись ст. 62 Конституції України, ст. ст. 122 ч. 4, 247, 268, 279, 280, 283, 284 КУпАП,-
П О С Т А Н О В И В:
Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.4 ст.122 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя: О. С. Янжула