Справа № 159/3435/19
Провадження № 3/159/1899/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2019 року м. Ковель

Суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області Лесик В.О., розглянувши матеріали справи, які надійшли від Головного управління ДФС у Волинській області ДФС України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,одруженого, має на утриманні дитину 15 років,зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , працюючого оператором на міні АЗС, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 ,

за ст. 164 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Ковельського міськрайонного суду Волинської області, знаходяться матеріали справи про вчинення адміністративного правопорушення,передбаченого ч.1ст.164 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Так, ОСОБА_1 , здійснював господарську діяльність, зокрема, реалізацію дизельного палива 14,8л.на суму 400грн. з лінії АЗС, без державної реєстрації як суб`єкта господарювання та без відповідних дозвільних документів, чим порушив ч.1 ст.164 КУпАП,тобто порушення порядку проведення господарської діяльності.

ОСОБА_1 на неодноразові виклики до суду, не з`являвся, хоч завчасно і належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, про що свідчать поштові відправлення , телефонограма, та довідки про направлення SMS повідомленнь, суд про причини неявки не повідомив.

Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 03 квітня 2008 року у справі "Пономарьова проти України" констатував, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Суддя констатує, що правопорушнику відомо про наявність в провадженні суду справи про адміністративне правопорушення відносно нього, однак він, рухом справи не цікавиться та не вживає заходів, щоб дізнатись про стан відомого йому судового провадження.

Частиною 1 ст. 268 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З огляду на те, що особі, яка притягається до адміністративної відповідальності були створені усі умови для реалізації наданого йому права на участь у розгляді справи, приходжу до висновку, що ОСОБА_1 свідомо ухиляється від явки на виклик до суду шляхом зловживання наданими йому процесуальними правами і таким чином намагається уникнути притягнення його до адміністративної відповідальності.

Враховуючи скорочений строк, протягом якого на особу може бути накладене адміністративне стягнення та наведені положення закону, суд розглянув справу у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції. В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

За таких обставин суддя вважає, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, суд про причини неявки не повідомив, а тому неявка його до суду не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КпАП України завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення в обов`язковому порядку має бути з`ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують її відповідальність, тощо.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами по справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, повністю підтверджується матеріалами справи, протоколом про адміністративне правопорушення від 23.05.2019 року, поясненням правопорушника даним під час складання протоколу, актом обстеження, протоколом вилучення речей та документів та іншими матеріалами справи.

Відтак, з врахуванням зазначеного, суд оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП повністю доведена в ході судового розгляду.

Суд звертає увагу на те, що ч.1 ст.164 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Згідно ч.ч.1,2 ст.3 ГК України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність, при цьому господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва підприємцями. Згідно ст.42 ГК України підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Таким чином, істотною ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.164 КУпАП, є не тільки факт надання послуг за винагороду, а систематичний характер таких дій, їх самостійний та ініціативний характер, що і становить суть господарської діяльності.

Давши аналіз зібраних у справі доказам суд приходить до однозначного висновку про доведеність факту здійснення підприємництва без державної ліцензії для такого роду діяльності.

Так в своєму поясненні 13.05.2019 року ОСОБА_1 категорично стверджував , що здійснював господарську діяльність, реалізовуючи пальне (дизпаливо)не маючи на це дозвільних документів.

Об`єктивно вказане твердження доводиться також долученими до справи фотознімками на яких зображено реалізацію пального з міні АЗС смт. АДРЕСА_2 Ковельського району, АДРЕСА_2 , 17.

Визначаючи вид адміністративного стягнення ОСОБА_1 враховую характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що обтяжують та пом`якшують відповідальність.

Визначаючи вид та міру адміністративного стягнення у відповідності до вимог ст.ст.33,34 КУпАП, яке слід накласти на ОСОБА_1 , суд враховує фактичні обставини справи, характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, вимоги санкції статті, згідно якої останній притягується до відповідальності та приходить до висновку, що до ОСОБА_1 слід застосувати стягнення у чіткій відповідності до санкції вказаної норми закону встановленої за вчинене правопорушення, а саме за ч.1 ст.164 КУпАП, яка не містить альтернативи, у виді штрафу з конфіскацією вилученої продукції.

Згідно ст. 40-1 КУпАПсудовий збір по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст.33, 40-1, 221, 283, 284 п.1 КУпАП, Законом України «Про судовий збір», -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.164КУпАП та застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з конфіскацією вилученої продукції, а саме дизельного палива в кількості 6300 ( шість тисяч) літрів вартістю 169470 ( сто шістдесят дев`ять тисяч чотириста сімдесят ) гривень на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ковельського міськрайонного судуВ. О. Лесик