Провадження № 33/4808/517/19
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Хоростіль Р. В.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2019 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Любчика С.Р.

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 грудня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1200 (одна тисяча двісті) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки, а також стягнуто судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп., -

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , будучи притягнутим протягом року до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, 10 вересня 2019 року о 15 год. 29 хв. по вул. Набережна, 30, в м. Івано-Франківську керував транспортним засобом OPEL OMEGA, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного та наркотичного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, звужені зіниці, які не реагують на світло, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі водій відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що постанова судді винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що працівниками поліції були грубо порушені його права, оскільки для зупинки транспортного засобу, яким він керував, у них не було жодних підстав, що ставить під сумнів правомірність їх дій. На відеозаписах, долучених до матеріалів справи видно тільки кінцеву фазу перестроювання його автомобіля, при цьому жодної дорожньої розмітки він не бачив, її не було, а тому і не порушував ПДР України.

В протоколі про адміністративне правопорушення не розкрито об`єктивну сторону складу адміністративного правопорушення, оскільки не зазначено важливий та необхідний етап огляду водія як пропозиція пройти відповідний огляд на місці поліцейським за допомогою технічного засобу.

Вказує на те, що працівниками поліції було порушено порядок проходження огляду водія на визначення стану алкогольного та наркотичного сп`яніння, оскільки в момент зупинки транспортного засобу, яким він керував, у працівників поліції не було приладу Драгер, а щодо його перебування в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, то працівники поліції висловили тільки припущення, яке нічим не доводиться. Зазначені ознаки у нього алкогольного та наркотичного сп`яніння не відповідають дійсності.

Показання свідків, які містяться в матеріалах справи, не є доказом його вини, оскільки обидва пояснення надруковані на одному бланку з використанням стандартних речень і фраз із відповідними графами, що виключає за своєю формою вільний виклад своїх пояснень. На бланку пояснень свідків працівники поліції самовільно дописали «та наркотичного», проте у поясненнях не зазначено, в чому саме полягала його відмова від проходження огляду.

Таким чином, в протоколі про адміністративне правопорушення та в поясненнях свідків не розкрито механізму його огляду на визначення стану сп`яніння.

Після оформлення на нього протоколу, його не було відсторонено від керування транспортним засобом.

ОСОБА_1 самостійно звернувся о 18 год. 15 хв. в Івано-Франківський ОНД і здав для проведення аналізів біоматеріал, згідно із результатом токсологічного дослідження від 11.09.2019 року №1607 етанол в біоматеріалі не виявлено, та наркотичних речовин також.

Вказує на те, що суд розглянув справу за його відсутності, при цьому погоджується, що знав про день та час розгляду справи. однак, на його думку, суд навіть не намагався перевірити поважність причини його відсутності в судовому засіданні та необґрунтовано прийняв рішення про розгляд справи за його відсутності. В день розгляду справи він перебував на стаціонарному лікуванні, про що написав власноручно заяву та надіслав її на адресу суду. Після закінчення лікування, він з`ясував на якій стадії розгляду справа про притягнення його до адміністративної відповідальності і довідався про те, що справа судом вже розглянута.

Наполягає на тому, що тільки з поважних причин він не міг взяти участь в розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо нього. До апеляційної скарги додано фотодокази, які вказують на те, що ним не було порушено ПДР та безпідставність зупинки його транспортного засобу працівниками поліції, а також довідку про відсутність у нього алкогольного та наркотичного сп`яніння.

Просить скасувати постанову суду та закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Любчика С.Р., які підтримали вимоги апеляційної скарги і просили скасувати постанову суду та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю події правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанову судді необхідно скасувати та закрити провадження з наступних підстав.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, однак не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Завданням судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В своїй апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 посилається на те, що ним на адресу суду було надіслано клопотання про відкладення розгляду справи по причині його хвороби, при цьому надано підтверджуючі документи - довідку обласної клінічної лікарні, згідно якої він знаходився на стаціонарному лікуванні у ЛОР відділені з 29.11.2019 року і на день розгляду справи перебував на лікуванні. Суд, проігнорувавши дане клопотання, розглянув справу за його відсутності, чим було порушено право на захист.

Перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд звертає увагу на те, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у розгляді справи є беззаперечним і випливає з вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Право на участь в судовому засіданні суду першої інстанції особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, встановлено ст.268 КУпАП, відповідно до якої, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Так, суд першої інстанції в постанові суду зазначив, що ОСОБА_1 на розгляд справи повторно не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подав. При цьому суд зазначив, що ОСОБА_1 було відомо про те, що на розгляді в Івано-Франківському міському суді Івано-Франківської області перебуває справа про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки 21.11.2019 року ОСОБА_1 особисто ознайомлювався з матеріалами справи, отримав копії документів та відеозапису.

За таких обставин, керуючись ст. 268 КУпАП, суд прийшов до висновку, що справу можна розглянути у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі наявних у справі доказів, яких достатньо для прийняття законного та обґрунтованого рішення.

В матеріалах справи наявна заява ОСОБА_1 від 03.12.2019 року (а.с.29) про перенесення розгляду справи, призначеної на 05.12.2019 року, оскільки він перебуває на стаціонарному лікуванні в ЛОР відділенні Івано-Франківської ОКЛ і в додатку до заяви долучено довідку медичної установи (а.с.30). Дана заява надіслана на адресу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області через засоби Укрпошти, про що свідчить конверт з відтиском штампу та штрих-кодом укрпошти (а.с.31). У відповідності до акту від 05.12.2019 року (а.с.32) заява ОСОБА_1 на адресу суду надійшла та зареєстрована канцелярією суду після розгляду справи та прийняття рішення по справі щодо ОСОБА_1 о 13 год. 56 хв.

Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував, що поняття «кримінальне обвинувачення», яке використовується у статті 6 Конвенції, має автономний характер і його необхідно розуміти лише виходячи з положень Конвенції.

Подібне застереження означає, що виведення у законодавстві країн-учасниць з-під юрисдикції кримінальних судів певних видів правопорушень і віднесення їх до юрисдикції інших органів, що може означати визнання національним законодавцем таких проступків адміністративними, для Європейського Суду не матиме значення.

Визначення суті правопорушення та його ідентифікація як кримінального правопорушення здійснюється Європейським Судом не тільки з врахуванням того, що таке правопорушення відноситься до кримінального права у правовій системі держави, а і з врахуванням правової природи порушення, його характеру і ступеню суворості покарання, яке може понести правопорушник (справа "Озтюрк проти Німеччини", "Кемпбелл і Фелл проти Сполученого Королівства").

При цьому, Європейський суд неодноразово вказував на те, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа "Гурепка проти України"), а позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки "право керувати автомобілем" є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки , мати захисника та інші.

Таким чином, керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та враховуючи практику Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" повинні застосовуватись судами, як джерело права, приймаючи до уваги правову природу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його характер і ступінь суворості передбачених стягнень, необхідно прийти до висновку, що особа, яка обвинувачується у вчиненні, вказаного правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, до яких відноситься право знати у якому правопорушенні її звинувачують, яке забезпечується шляхом вручення копії відповідного акту в якому викладено формулювання обвинувачення у вчиненні правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що копія протоколу про адміністративне правопорушення не була вручена ОСОБА_1

Зокрема, обидва екземпляри протоколів про адміністративне правопорушення (оригінал та його копія) знаходяться в матеріалах справи, що свідчить про грубе порушення вимог ч.2 ст.254 КУпАП (а.с.1-2).

В протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від отримання копії протоколу про адміністративне правопорушення і відповідна графа в протоколі про адміністративне правопорушення взагалі не заповнена.

Відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції, долучених до матеріалів справи про адміністративне правопорушення не свідчать про те, що працівниками поліції вчинялись дії спрямовані на вручення копії протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 і останній відмовився отримувати відповідну копію протоколу.

В той же час, вручення копії протоколу про адміністративне правопорушення є важливою гарантією того, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ознайомлена зі змістом обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення та має можливість організувати ефективний захист своїх інтересів.

Зокрема, зі змісту рішення Європейського суду по справі «Ґалстян проти Вірменії» вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення, який містить обвинувачення та є головним доказом по справі, повинен мати відомості про точний час, коли цей документ був пред`явлений особі, яка притягається до адміністративної відповідальності та чи мала вона достатній час на ознайомлення з ним.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: суть адміністративного правопорушення; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що законом передбачена можливість зробити у протоколі про адміністративне правопорушення запис про те, що правопорушник відмовляється підписати протокол і не передбачено можливості зробити запис про те, що останній відмовляється від отримання протоколу.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права і обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

Інструкцією з оформлення органами доходів і зборів матеріалів про адміністративні правопорушення (надалі за текстом - Інструкція), затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 02 липня 2016 року № 566 деталізовано вимоги щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення та порядку його складення.

Згідно з п. 9, п. 11 розділу ІІ Інструкції протокол складається у двох примірниках. Один примірник протоколу під підпис вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення та вручення протоколу про адміністративне правопорушення належить до компетенції та обов`язку уповноваженої посадової особи, яка склала протокол та яка висуває обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення.

При цьому, суд не може перебирати на себе функції обвинувачення та вчиняти процесуальні дії, обов`язок вчинити які за законом покладено на відповідну уповноважену особу, яка висуває обвинувачення та складає протокол про адміністративне правопорушення.

Зміст висунутого обвинувачення сформульовано відповідною посадовою особою у протоколі про адміністративне правопорушення, копія якого повинна бути вручена особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Апеляційний суд приймає до уваги, що діючим КУпАП, який було введено в дію Постановою Верховної Ради Української РСР №8074-10 від 07.12.1984 року, не визначено порядок вручення протоколу про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, виходячи з загальних принципів здійснення судочинства, з метою забезпечення справедливої процедури і юридичної визначеності, апеляційний суд вважає, що при виконанні вимог щодо обов`язку вручити копію постанови про адміністративне правопорушення необхідно забезпечити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності реальну можливість отримати копію протоколу та ознайомитися зі змістом висунутого обвинувачення з метою організації ефективного захисту своїх інтересів.

Факт відмови правопорушника від отримання протоколу про адміністративне правопорушення повинен бути доведений посадовою особою, на яку покладено обов`язок вручити копію протоколу про адміністративне правопорушення.

Зокрема, вищевказаний факт може бути доведений відеоозаписом, яким зафіксована відмова правопорушника отримати копію протоколу про адміністративне правопорушення, письмова відмова правопорушника отримати копію відповідного протоколу або інші дані, які дозволяють встановити, що правопорушник безпідставно відмовився отримувати копію протоколу.

Крім того, у разі неможливості вручення копії постанови про притягнення до адміністративної відповідальності безпосередньо особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, відповідна посадова особа або компетентний орган повинні рекомендованим поштовим відправленням із повідомленням про вручення направити копію протоколу особі, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення за фактичним місцем її проживання.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 278 КУпАП суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення повинен був вирішити питання про повернення матеріалів справи для належного оформлення та виконання вимог ч.2 ст.254 КУпАП щодо вручення копії протоколу про адміністративне правопорушення.

Однак , суд першої інстанції безпідставно не звернув увагу на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні дані проте, що правопорушник був ознайомлений зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення та отримав його копію, що свідчить про істотне порушення права на захист.

В той же час, як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції постановами Івано-Франківського міського суду від 19.09.2019 року (а.с.9), 03.10.2019 року (а.с.12) та 21.10.2019 року (а.с.15) матеріали адміністративної справи відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП тричі безпідставно були повернуті до Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції в Івано-Франківській області для належного оформлення у зв`язку із відсутністю в матеріалах справи копії постанови суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП. Однак, з метою своєчасного розгляду даної справи в строки передбачені КУпАП, суд міг самостійно, без повернення матеріалів справи для належного оформлення, витребувати необхідні дані, які свідчили про те, що ОСОБА_1 раніше вже притягався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що невручення копії протоколу про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності свідчить про істотне порушення права на захист і є безумовною підставою для скасування рішення про притягнення такої особи до адміністративної відповідальності.

Враховуючи стадію, на якій знаходиться розгляд справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, приймаючи до уваги, що на даний час закінчився, встановлений ст.38 КУпАП, строк накладення адміністративного стягнення, апеляційний суд вважає, що відсутні правові підстави для направлення матеріалів справи для належного оформлення.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, постанову суду необхідно скасувати та закрити провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 грудня 2019 року щодо ОСОБА_1 скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв