Справа № 362/4477/19 Головуючий у І інстанції Кравченко Л.М.
Провадження № 33/824/4428/2019 Доповідач у 2 інстанції Зіміна В.Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі:

судді судової палати з розгляду кримінальних справ Зіміної В.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06 вересня 2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06 вересня 2019 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця: АДРЕСА_4 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , непрацюючого,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 20.07.2019 р. о 02 год. 25 хв. в м. Васильків Київської обл. по вул. Соборна, керував моторолером VIPER без номерних знаків, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, різкий запах алкоголю з порожнини рота, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати постанову судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06 вересня 2019 року та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вважає, зазначену постанову незаконною та необґрунтованою, оскільки судом неповно з`ясовано всі обставини, які мають значення для справи. Суд ухвалив постанову на підставі недоведених даних, які вважав встановленими, при цьому порушив норми матеріального і процесуального права, що потягло за собою невідповідність висновків фактичним обставинам справи.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що не є суб`єктом вказаного правопорушення, оскільки не має посвідчення водія відповідної категорії, а тому в розумінні диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП не є водієм.

Крім того, апелянт, посилаючись на норми КУпАП, практику Європейського суду з прав людини та Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, вказує, що судом не звернуто увагу на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні дані, які свідчать про те, що ОСОБА_1 отримав копію протоколу, що є істотним порушенням права на захист і є підставою для повернення матеріалів для належного оформлення.

ОСОБА_1 вважає, неправомірними та незаконними дії працівників поліції, оскільки акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів не відповідає вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (не вказано ознаки, що знижують увагу та швидкість реакції водія, назва та номер технічного засобу, яким проводився огляд, відсутні підписи та посади особи, що складала акт, не містить відомостей чи направлявся ОСОБА_1 до медичного закладу для проведення огляду).

Пояснення свідків не відповідають вимогам закону і не можуть бути належним доказом по справі, так як написані однією особою і їх зміст не відрізняється один від одного, не вказана марка та модель транспортного засобу. В акті огляду та тимчасового затримання транспортного засобу не зазначено в якій годині складений акт, не зазначено звання та відділу поліції особи, що складала акт, не вказана марка та модель транспортного засобу.

Крім того, апелянт зазначає, що не зазначено частину ст. 130 КУпАП та документ на підставі якого встановлено власника транспортного засобу та хто прийняв транспортний засіб на зберігання.

В протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено марка та модель транспортного засобу, не зазначено чи долучено відеозапис з нагрудної камери поліцейського, не зазначено чи ОСОБА_1 їхав чи вів транспортний засіб, не зазначено чи вручена копія протоколу ОСОБА_1 та не зазначено документа на підставі якого встановлено власника транспортного засобу.

Вказує, що пояснення свідків не є належними і беззаперечними доказами по справі, оскільки безпосередньо і суді не допитувалися та не попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих свідчень.

Крім того, ОСОБА_1 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, оскільки в судовому засіданні участі не приймав, постанову отримав лише 09 жовтня 2019 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк для апеляційного оскарження постанови місцевого суду.

Наведені причини пропуску строку на подачу апеляційної скарги захисником є поважними, а тому такий строк підлягає поновленню.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надіслав до апеляційного суду клопотання, в якому просить розглянути справу за його відсутності.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного.

За змістом ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів досліджених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції, в цілому, були дотримані.

Суд першої інстанції оцінивши в сукупності зібрані та дослідженні докази по справі, прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №059393 від 20.07.2019 року, де зазначено, що ОСОБА_1 20.07.2019 р. о 02 год. 25 хв., в м. Васильків Київської обл. по вул. Соборна, керував моторолером VIPER без номерних знаків, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, різкий запах алкоголю з порожнини рота, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 20.07.2019 року, відповідно до яких вони були свідками того, як ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та у їх присутності відмовився від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння у лікаря-нарколога та за допомогою приладу «Драгер», актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 20.07.2019 року, згідно якого інспектор поліції СРПП Бойко В.В. в присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 здійснив огляд та тимчасове затримання транспортного засобу «VIPER» для зберігання на спеціальний майданчик (а.с. 1, 3,4).

Враховуючи вказані докази вважаю, що суддя дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність притягнення ОСОБА_4 до відповідальності та на законних підставах, із дотриманням вимог ст. 33 КУпАП наклав на нього стягнення в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, яке за своїм видом та розміром сприятиме досягненню визначеній у ст. 23 КУпАП меті адміністративних стягнень.

З даним висновком суду першої інстанції, апеляційний суд погоджується.

До тверджень апелянта зазначених в апеляційній скарзі, що він не є суб`єктом вказаного адміністративного правопорушення, оскільки не має посвідчення водія відповідної категорії, апеляційний суд ставиться критично та розцінює як спосіб уникнути відповідальності.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» за №14 від 23.12.2005 року, роз`яснено судам, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Тобто, суб`єктом правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, може бути будь-яка особа, що досягла шістнадцятирічного віку (ст. 12 КУпАП) на момент керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, які знижують їх увагу та швидкість реакції, незалежно від наявності чи відсутності посвідчення водія.

Доводи апеляційної скарги про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні дані, що ОСОБА_1 отримав копію вказаного протоколу, не може свідчити про незаконність постанови судді місцевого суду.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від підпису протоколу в присутності двох свідків та зазначив, що з протоколом не згоден, а 27.07.2019 року ОСОБА_1 ознайомлювався з матеріалами про адміністративне правопорушення (а.с. 1, 5).

Доводи апелянта, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено документа на підставі якого встановлено його особу апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки згідно протоколу про адміністративне правопорушення особу встановлено згідно бази «Армор» (а.с.1).

Посилання на те, що письмові пояснення свідків не є належним доказом по справі, оскільки вони безпосередньо і суді не допитувалися, не може свідчити про невідповідність їх пояснень фактичним обставинам справи та неповноту з`ясування всіх обставин справи, оскільки їх письмові пояснення, відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, були досліджені суддею та обґрунтовано прийняті до уваги. Клопотань щодо допиту свідків матеріали справи не містять.

При цьому, права ОСОБА_1 були поновленні в суді апеляційної інстанції, де він мав можливість заявити клопотання про виклик свідків, надати суду свої пояснення, докази та навести доводи на свій захист.

Доводи апелянта про відсутність в матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери поліцейського є слушним, але це не вплинуло на законність прийнятого судом рішення, оскільки він не зазначений як доказ в постанові суду.

Будь-яких доказів на спростування викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові судді обставин матеріали справи не містять і ОСОБА_1 не надані.

Враховуючи зазначене, на думку апеляційного суду, постанова судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06 вересня 2019 рокує законною і підстав для її скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06 вересня 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,залишити без задоволення.

Постанову судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06 вересня 2019 року щодо ОСОБА_1 - залишити без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В.Б. Зіміна