Справа № 199/5884/19
П О С Т А Н О В А

іменем України

12 серпня 2019 року м. Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська Сенчишин Ф.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали, що надійшли від Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , не має зареєстрованого місця проживання, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого механіком в ТОВ «Аверс-Агро»,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

08 липня 2019 року о 23 год. 10 хв. ОСОБА_2 в м. Дніпро, по пр-ту Слобожанському, в районі будинку № 83, керував транспортним засобом «ВАЗ-2106», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода), та від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків.

ОСОБА_2 в судовому засіданні підтвердив, що дійсно 08 липня 2019 року о 23 год. 10 хв. в м. Дніпро, по пр-ту Слобожанському, в районі будинку № 83, він керував транспортним засобом «ВАЗ-2106», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та був зупинений співробітниками патрульної поліції. Перед керуванням автомобілем він випив пляшку пива і від нього міг бути запах алкоголю, тому співробітники патрульної поліції і запідозрили наявність у нього стану алкогольного сп`яніння. Останні запропонували йому пройти огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння або на місці зупинки транспортного засобу на «Драгері», або в медичному закладі, від чого він відмовився, оскільки після вживання пива не бачив сенсу проходити огляд. Вважає, що співробітники поліції його зупинили без причини та не погоджується з їх діями, оскільки останні вели себе не належним чином, по-хамськи.

При цьому суд вважає за необхідне зауважити, що ОСОБА_2 12 серпня 2019 року було заявлене клопотання про відкладення судового розгляду для забезпечення участі в розгляді справи його захисників: Морозова В.Ю. і Бузинарської Д.М., в режимі відеоконференції.

Судом було враховано, що за ч. 7 ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» учасникам судового процесу на підставі судового рішення забезпечується можливість брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у порядку, встановленому законом.

При цьому, до відповідного клопотання ОСОБА_2 додано копію договору про надання юридичних послуг, укладеного з ОСОБА_3 (який на цей час не має статусу адвоката) і ОСОБА_4 ще 23 липня 2019 року.

Наведену обставину суд оцінює в сукупності з тим, що судовий розгляд справи за клопотаннями ОСОБА_2 вже двічі відкладався: 31 липня 2019 року для вивчення матеріалів справи та формування правової позиції, і 08 серпня 2019 року для реалізації права на правову допомогу підшукання захисника (при тому, що договір з захисником, як зазначено вище, вже був укладений ще 23 липня 2019 року, а про наявність такого договору ОСОБА_2 проінформував суд лише 12 серпня 2019 року).

Діючим законодавством закріплено загальне положення, згідно з яким особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

У Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року зловживання правом визначається як діяльність або дії, спрямовані на скасування прав і свобод, визнаних у Конвенції, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції. Наслідки подання індивідуальної скарги у Європейський Суд з прав людини при зловживанні правом на подачу скарги передбачені в ст. 35 Конвенції, і полягають у визнанні такої скарги неприйнятною.

При розгляді адміністративного провадження, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, з метою безпідставного отримання необхідного їм рішення суду, затягування процесу або для інших недобросовісних цілей використовують належні їм процесуальні права всупереч з їх дійсним призначенням. Дане явище виступає чинником, що дестабілізує правосуддя і створює серйозні перешкоди для ефективного вирішення спорів.

Під зловживанням правом, як матеріальним, так і процесуальним, Європейський Суд з прав людини у своїй практиці розуміє таке його використання, яке спрямоване на боротьбу із закладеним у ньому ж позитивним регулятивним потенціалом, в тому числі, що суперечить принципу правової визначеності.

Діючим законодавством закріплено загальне положення, згідно з яким особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. У Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року зловживання правом визначається як діяльність або дії, спрямовані на скасування прав і свобод, визнаних у Конвенції, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції. Під зловживанням правом, як матеріальним, так і процесуальним, Європейський Суд з прав людини у своїй практиці розуміє таке його використання, яке спрямоване на боротьбу із закладеним у ньому ж позитивним регулятивним потенціалом, в тому числі, що суперечить принципу правової визначеності.

У суду наявні всі підстави для висновку про те, що ОСОБА_2 , за наявності очевидних доказів вчинення ним правопорушення, з метою безпідставного затягування строку остаточного вирішення справи та подальшого закінчення строку накладення адміністративного стягнення, використовує належні йому процесуальні права всупереч з їх дійсним призначенням. Дане явище виступає чинником, що дестабілізує правосуддя і створює серйозні перешкоди для ефективного вирішення справи.

На підставі викладеного, з урахуванням того, що самі ОСОБА_3 і ОСОБА_4 з відповідним клопотанням до суду не зверталися, разом з ОСОБА_2 , діючи добросовісно, мали достатньо часу та можливостей для належної реалізації процесуальних прав, у задоволені клопотання ОСОБА_2 про чергове відкладення розгляду справи судом відмовлено.

Дослідивши докази та оцінивши їх за внутрішнім переконанням в сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку, що факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення внаслідок винних дій останнього, окрім фактичного визнання самим ОСОБА_2 , повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, що узгоджуються між собою та не викликають у суду сумнівів щодо їх достовірності та об`єктивності:

?протоколом про адміністративне правопорушення, який оформлений повноважною особою згідно вимог КУпАП та ОСОБА_2 підписаний без зауважень;

?письмовими поясненнями ОСОБА_2 , власноручно викладеними ним у протоколі про адміністративне правопорушення, за якими він зазначив, що винуватий, кається і більше так не буде;

?письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які підтвердили, що в їх присутності ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Заперечення ОСОБА_2 судом відхиляються як такі, що не стосуються предмету доказування в цій справі.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Накладаючи на ОСОБА_2 адміністративне стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, істотність наслідків вчиненого правопорушення. За перелічених фактичних обставин, суд дійшов переконання, що необхідним та достатнім для виховання ОСОБА_2 в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, є адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік

На підставі ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_2 до доходу держави підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст.ст. 252, 283, 284 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_2 до доходу держави судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 (двадцять) копійок.

Скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя:

12.08.2019