ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 546/981/19 Номер провадження 23-з/814/6/19 Доповідач ап. інст. Маліченко В. В.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Маліченко В. В., з участю: секретаря судового засідання - Пархоменко Ю. І., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Степне, Полтавського району, Полтавської області, з середньою освітою, працюючого водієм автопарку у ДП «Дослідне господарство «Степне», паспорт - НОМЕР_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , протягом року до адміністративної відповідальності не притягався,

за ст. 124 КУпАП та ч. 4 ст. 130 КУпАП

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Решетилівського районного суду Полтавської області від 05 листопада 2019 року,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Решетилівського районного суду Полтавської області від 05 листопада 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та ч. 4 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

На вказану постанову суду ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу.

У відповідності до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, зазначена справа відносно Німчина С. О., передана судді Полтавського апеляційного суду - Рябішину А. О.

Суддею Полтавського апеляційного суду Рябішином А. О. подано заяву про самовідвід в якій зазначено, що захист інтересів ОСОБА_1 здійснює адвокат Грубич В. В., з яким у нього склалися неприязні стосунки, що може викликати сумніви у його неупередженості.

Відповідно до п. 26 рішення Європейського суду з прав людини «Де Куббер проти Бельгії» від 26 жовтня 1984 року, правосуддя повинне не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться, тому будь-який суддя, щодо якого є обґрунтовані підстави побоюватися браку безсторонності, ним має бути заявлений самовідвід.

Крім того, як вказав Європейський суд у справі «Мироненко і Мартенко проти України» (рішення від 10 грудня 2009 року), наявність безсторонності має визначатися (з огляду на п.1 ст.6 Конвенції) за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається серед інших аспектів, чи забезпечував суд загалом та його склад зокрема відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії» та «Ветштайн проти Швейцарії»).

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають відносини, які розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» від 10.06.96 року). Безсторонність суду визнається, доки не надано доказів протилежного (рішення «Ветштайн проти Швейцарії).

Сам факт сумніву у неупередженості та справедливості судді, може створити враження необ`єктивності та призвести до зневіри в справедливість та законності судового рішення в даній справі і, як наслідок - до недовіри громадян щодо їх права на справедливий та неупереджений судовий розгляд.

Згідно з п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів від 01 січня 2001 року, при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача.

Так у справі «П`єрсак проти Бельгії» Європейський суд уточнив зміст поняття «неупереджений суд», зазначивши, що для того, щоб суди могли вселяти громадськості необхідну довіру, слід враховувати також і питання їх внутрішньої організації. Правова позиція Суду по цій справі полягає в тому, що суб`єктивний підхід до неупередженості відображає особисті переконання цього судді у конкретній справі, об`єктивний - визначає, чи мали місце достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Презумпція особистої неупередженості діє до тих пір, поки не доведено інше. Будь-який суддя, відносно неупередженості якого є законні сумніви, повинен вийти зі складу суду, який розглядає справу. Інакше підривається довіра, якою у демократичному суспільстві мають користуватися суди.

Виходячи з викладеного та оцінивши в сукупності обставини справи, з метою забезпечення основних засад судочинства, верховенства права, законності, рівності перед законом і судом, забезпечення доступу до правосуддя, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів, гарантування неупередженості та об`єктивності здійснення правосуддя, враховуючи, що існують обставини, які можуть викликати сумніви в об`єктивності та неупередженості судді при розгляді даної справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви про самовідвід судді Рябішина А. О.

З метою усунення обставин, які можуть викликати сумнів в об`єктивності судді Полтавського апеляційного суду Рябішина А. О. при розгляді апеляційної скарги ОСОБА_1 на постанову Решетилівського районного суду Полтавської області від 05 листопада 2019 року заяву про самовідвід необхідно задовольнити.

Керуючись ст. ст. 1, 246 КУпАП, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Прийняти самовідвід судді Полтавського апеляційного суду Рябішина А. О. в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП та ч. 4 ст. 130 КУпАП

Матеріали провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Решетилівського районного суду Полтавської області від 05 листопада 2019 року передати до канцелярії Полтавського апеляційного суду для здійснення повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Полтавського апеляційного суду.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Маліченко