ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №766/10806/19

Пров. №3/766/4178/19

16 серпня 2019 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого-судді: Корольчук Н.В.

за участю:

секретаря: Філіпенко І.О.

захисника: ОСОБА_4

розглянувши справу про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо:

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, ідентифікаційний код не встановлено, не працевлаштований, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

встановив:

В протоколі серії БД №239499 від 26.05.2019 року, складеного стосовно ОСОБА_1 , зазначено, що 26.05.2019 року о 00-10 год.,- в м. Херсоні на вул. Старостіна водій ОСОБА_1 керував автомобілем Mercedes Benz 180 н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Крім того, в протоколі серії БД №239315, складеного стосовно ОСОБА_1 , зазначено, що 26.05.2019 року о 01-00 год. в м. Херсоні на вул. Старостіна водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Mercedes Benz 180 н.з. НОМЕР_1 , на вимогу працівника поліції про зупинку автомобіля, завчасно подану за допомогою проблискового маяка синього та червоного кольору та звукового сигналу, не зупинився, був затриманий шляхом переслідування з утворенням штучного затору.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом прядку.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні, посилаючись на недоведеність факту керування ОСОБА_1 автомобілем на час інкримінованих йому дій та порушення порядку проведення огляду, просив закрити провадження у справі за відсутністю події і складу правопорушення.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 зібрані, додані до протоколів та надані суду наступні документи, які були досліджені у судовому засіданні:

- письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відповідно до яких у водія автомобіля Mercedes Benz 180 н.з. НОМЕР_1 - ОСОБА_1 були виявлені ознаки сп`яніння. Водій на місці зупинки транспортного засобу відмовився продути алкотестер, а також відмовився пройти медичний огляд на стан сп`яніння в найближчому лікарняному закладі;

- відеофайли з нагрудного відеореєстратора поліцейського;

- рапорт поліцейського щодо обставин виявлення та документування інкримінованих ОСОБА_1 дій.

Розглянувши справу у відповідності до вимог ст.ст. 245-246, 249, 252 КУпАП, суд вважає, що зібрані у справі докази не дають підстав для беззаперечного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому правопорушень, виходячи з наступного.

Статтею 122-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що вони не містять доказів на підтвердження викладених у складених стосовно ОСОБА_1 протоколів обставин керування ним транспортним засобом до моменту виявлення автомобіля під його керуванням та зупинки поліцейськими, а також на підтвердження невиконання вимоги про зупинку, - такі відомості не містяться ні в поясненнях свідків, ні в доданому до протоколу відеозаписі.

Більш того, переглядом відеозапису не вдалося пересвідчитися у присутності під час події, зафіксованої відеозаписом, самого ОСОБА_1 , оскільки особа, стосовно якої поліцейськими ймовірно здійснювалося тоді документування правопорушення, як видно з відеозапису, на момент спілкування з поліцейським перебувала на задньому сидінні поліцейського автомобіля, поліцейський, спілкуючись з цією особою, стояв поруч з автомобілем, відеозапис міститься зображення лише поліцейського. Зображення особи, з якою він тоді спілкувався, відеозапис не містить, як і не містить відомостей про те, що та особа, або поліцейський чи будь - хто інший з присутніх озвучували анкетні дані тієї особи.

З метою всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи судом вжито вичерпних заходів для забезпечення явки та допиту у судовому засіданні свідків (шляхом направлення судових повісток за місцем проживання, вказаним в матеріалах справи, та смс-повідомлень), проте зазначені особи у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, а нормами КУпАП примусовий привід свідка не передбачений.

При цьому суд зазначає, що письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відповідно до яких останні були лише очевидцями відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, не підтверджені усними поясненнями свідків під час судового розгляду, не можуть бути враховані судом на підтвердження факту керування останнім транспортним засобом на момент його зупинки поліцейськими, а отже не можуть бути визнані належними доказами всіх у сукупності інкримінованих ОСОБА_1 дій, які становлять об`єктивну сторону адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 122-2 КУпАП.

При цьому, при оцінці зазначених письмових пояснень свідків суд виходить також з того, що вони є ідентичними та шаблонними (виготовленими друкованим способом з заздалегідь викладеними обставинами справи, що на місці їх складання було неможливим), відеозапис не містить відомостей про факт встановлення особи цих свідків, що унеможливлює дійти беззаперечного висновку про те, що в матеріалах справи містяться письмові пояснення саме тих осіб, які були присутніми при документуванні інкримінованих ОСОБА_1 дій, що додатково викликало необхідність перевірки письмових пояснень свідків у судовому засіданні.

Інших доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 , як водієм, було порушено вимог п. 2.5 ПДР України, а так само і перебування за кермом, матеріали справи не містять і під час судового розгляду, в тому числі, як було зазначено вище, шляхом допиту свідків, здобуто не було.

Спираючись на положення ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2013 року, заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява №926/08, рішення від 20.09.2016 року), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, необхідно виходити з того, що як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено перед судом.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

З наведеного випливає, що нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, є обов`язком органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, що в свою чергу звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

За обставин викладених вище, суд дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на його користь, а викладені в протоколах про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 відомості про керування ним 26.05.2019 року о 00-10 год. автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, невиконання вимоги поліцейського про зупинку не підтверджуються доказами у справі та не можна вважати доведеними, а тому протоколи про адміністративні правопорушення в даному випадку також не можна визнати доказами вини ОСОБА_1 в розумінні ст. 251 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, ст.ст. 251-252, 280, 284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Провадження в справі про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП України - закрити у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.

СуддяКорольчук Н.В.

і