П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 року суддя Новотроїцького районного суду Херсонської області В.В. Решетов, розглянувши матеріали, які надійшли від Новотроїцького ВП Генічеського ВП ГУНП про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

Мешканця: АДРЕСА_1 ,

працюючого водієм

у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 19.11.2019 року о 20-30 годині в смт. Новотроїцьке по вул. Соборна керував а/м ВАЗ 2107 д/н НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, стійкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку за допомогою спеціального технічного приладу Драгер Алктотестер 6810 чи в медичному закладі відмовився в присутності 2-х свідків.

Дії ОСОБА_1 були кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП.

З пояснень ОСОБА_1 встановлено, що у вечері 19 листопада 2019 року він перебував на роботі. Йому зателефонувала його дружина та повідомила, що їх син, який є інвалідом першої групи, має епілептичний напад і перебуває без свідомості, попросила негайно поїхати за лікарем та привезти його до них додому. Він поїхав за лікарем, після того як лікар надав медичну допомогу його сину у них вдома, та син прийшов до свідомості, ОСОБА_1 відвіз лікаря та коли повертався був зупинений працівниками поліції, які звинуватили його в тому, що він знаходиться в стані алкогольного сп`яніння. На його пояснення з приводу того, що він тверезий, може адекватно керувати своїми діями і у теперішній час діє у стані крайньої необхідності та те, що вдома хвора дитина, яка потребує допомоги, інспектор уваги не звертав та склав протокол про адміністративне правопорушення. Так як у сина був епілептичний приступ, за ним був необхідний догляд усю ніч, що він і робив. А вже вранці згадавши про вечірні події поїхав до лікарні та здав аналіз на освідування. Алкогольних напоїв не вживав, так як дуже хвилювався приймав лікарські препарати для того щоб заспокоїтись та знизити тиск. Працівнику поліції пояснював, що треба швидко їхати додому так як там хворий син. Просив звільнити його від адміністративної відповідальності, оскільки за вказаних в протоколі обставин діяв в умовах крайньої необхідності через загрозу здоров`ю його сину, який є інвалідом, та відсутності можливості усунути цю небезпеку в іншій спосіб.

На підтвердження зазначеного ОСОБА_2 надав письмові докази, а саме результат токсикологічного дослідження №1973 від 22.11.2019 року (дата забору матеріалу 20.11.2019р. о 08-10 год.), відповідно до якого в крові, сечі, слині ОСОБА_1 алкоголю не знайдено; свідоцтво про народження ОСОБА_3 , серії І- НОМЕР_2 від 30.05.1994 року відповідно до якого, ОСОБА_1 є його батьком; довідкою до акту огляду МСЕК серії 10 ААБ НОМЕР_3 065528 від 28.02.2012 року, яка надана безстроково, з якої вбачається, що ОСОБА_3 є інвалідом першої А групи з дитинства; посвідчення серії НОМЕР_4 від 13.09.2012 року, відповідно до якого ОСОБА_3 є інвалідом з дитинства першої групи, підгрупа А; копію з медичної картки хворого ОСОБА_3 , з запису якої вбачається, що лікар невролог ОСОБА_4 19.11.2019 року проводив огляд хворого вдома, який на момент огляду був в епісптатусі без свідомості, в судомах. Після введення внутрівенно ліків 19.11.2019 року судоми припинились, прийшов до свідомості.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 , яка є дружиною особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, судді показала, що вона не працює, так як у них дитина інвалід першої групи. Ввечері 19.11.2019 року її чоловік ОСОБА_3 був на роботі, вона йому зателефонувала, так як у їх сина стався епілептичний напад, він втратив свідомість та попрохала його негайно привезти лікаря ОСОБА_4 .. Після допомоги лікаря, напад відбувався не довго, але після цього сину потрібно тримати міцно руки, він сильний коли у нього судоми, його потрібно тримати чоловіку, бо вона не може впоратись. Вони з чоловіком усю ніч пробули з сином, він не засипав, це дуже стресова ситуація, лише ближче до ранку син заспокоївся та заснув. На той час вони не думали про освідування. Вона давала чоловіку ліки від тиску та серця так як були в стресі. Її чоловік не пив, був тверезий.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показання свідка, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, суддя приходить до наступних висновків.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Таким чином, вказаними доказами суд вважає доведеним, що син водія ОСОБА_1 . ОСОБА_3 потребував невідкладної медичної допомоги і для її отримання необхідно було привезти лікаря до нього, що власне і зробив ОСОБА_1 , власне для чого йому довелося вимушено проігнорувати вимогу працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння.

Ці обставини об`єктивно підтверджується письмовими доказами, а саме записами лікарів про огляд та надання допомоги хворому ОСОБА_3 , в тому числі записом лікаря невролога ОСОБА_4 , який вдома надавав екстрену медичну допомогу сину ОСОБА_1 , який знаходився без свідомості в судомах. Припинити судоми вдалось шляхом внутрівенного введення ліків. Це доводить необхідність швидкого та адекватного реагування ОСОБА_1 на екстрену ситуацію, яка викликана необхідністю спасіння його сина, який є інвалідом першої А групи з дитинства і потребує стороннього догляду, згідно довідки до акта огляду МСЕК від 28.02.2012 року та посвідчення інваліда з дитинства першої групи від 13.09.2012 року. Необхідність подолання сили судом та контролю над станом хворого сина, обумовила неможливість проходження медичного освідування протягом вечора та ночі епілептичного нападу у ОСОБА_3 , що підтверджується характером інвалідності та захворювання, та показаннями свідка ОСОБА_5 , яка є матір`ю ОСОБА_3 .. Прийом заспокійливих та знижуючих тиск препаратів виключає наявність складу ст. 130 КУпАП. Проходження освідування 20.11.2019 року о 08-10 годині на ранок наступного дня, з огляду на викладені вище об`єктивні обставини неможливості проходження раніше, дають суду підстави вважати про поважність причин вчасного не проходження освідування та дії ОСОБА_1 у стані крайньої необхідності.

Зазначена у протоколі єдина ознака алкогольного сп`янінн запах з порожнини рота, спростовується результатом токсикологічного дослідження №1973 від 22.11.2019 року, згідно якого до дати забору крові 20.11.2019 року о 08-10 годині пройшов співмірний час та в крові алкоголь взагалі не знайдений. Суд також приймає до уваги показання свідка ОСОБА_5 , яка давала ОСОБА_1 заспокійливі та знижуючі тиск лікарські препарати.

Вищевикладені докази у їх сукупності об`єктивно спростовують керування автомобілем ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, про що було зазначено в протоколі та в однотипних, нерозбірливих, написаних однією особою поясненнях. А також підтверджують дії ОСОБА_1 направлені на усунення небезпеки життю його сина, який перебував без свідомості, в судомах та потребував екстреної і кваліфікованої лікарської допомоги профільного, лікуючого лікаря.

За змістом ст. ст. 10, 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Відповідно до ст. 18 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Об`єктом правопорушень, передбачених статтею 130 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а суб`єктивна сторона правопорушень - характеризується наявністю прямого умислу.

Вирішуючи питання щодо винуватості та притягнення особи до відповідальності, суд має перевірити наявність обставин, що виключають притягнення особи до відповідальності.

Крайня необхідність визначається як стан, за якого особа вимушено заподіює шкоду правоохоронюваним інтересам з метою усунення загрожуючої небезпеки, якщо вона в даній обстановці не могла бути усунена іншими засобами і якщо заподіяна шкода є рівнозначною або менш значною, ніж шкода відвернена.

Відповідно до змісту ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Виходячи із вищезазначеного, суддя, відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, прийшов до висновку про те, що порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху об`єктивно не доведено дослідженими в судовому засіданні доказами та він діяв в стані крайньої необхідності, оскільки останній діяв в інтересах свого сина, для відвернення можливої небезпеки для його життя і здоров`я, тобто своїми діями він відвернув настання більш можливої шкоди, ніж порушення Правил дорожнього руху України, а тому справу про адміністративне правопорушення у відношенні нього за ч.1 ст.130 КУпАП необхідно закрити у зв`язку з скоєння дій особою у стані крайньої необхідності.

На підставі вищевикладеного, керуючись п.4 ч.1 ст.247, 283, п.3 ч.1 ст.284, 287-289 КУпАП

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого за ч.1 ст.130 КУпАП закрити у зв`язку вчинення дії особою в стані крайньої необхідності.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з моменту її винесення до Херсонського апеляційного суду через Новотроїцький районний суд Херсонської області.

Суддя В.В.Решетов

Постанова набрала законної сили: _____________________2019 року

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 місяці