Справа № 163/1030/19 Провадження №33/802/606/19 Головуючий у 1 інстанції:Чишій С. С.
Категорія:ст.472 МК України Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2019 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Гапончук В.В., з участю представника митного органу Пікалюка М.С., захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Кривошея А.М., розглянувши апеляційну скаргу представника митного органу на постанову Любомльського районного суду Волинської області від 04 липня 2019 року, якою провадження про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.472 МК України щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого водієм ФОП ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 - закрито за відсутністю в його діях складу правопорушення, -

ВСТАНОВИВ

Даною постановою судді провадження у справі за протоколом про порушення митних правил №1989/20500/19 від 14 травня 2019 року щодо ОСОБА_1 за ознаками правопорушення, передбаченого ст.472 МК України - закрито на підставі п.1 ст.247 КпАП України у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вилучені за цим протоколом 5000 (п`ять тисяч) євро - повернуто ОСОБА_1 для проведення митного оформлення згідно з чинним законодавством.

За протоколом про порушення митних правил №1989/20500/19 від 14 травня 2019 року, ОСОБА_1 ставилось у провину те, що він 14 травня 2019 року, близько 15 год. 12 хв., слідуючи з Республіки Польща в Україну через пункт пропуску "Ягодин" Волинської митниці ДФС в якості другого водія рейсового автобусу марки « Setra S216HD», реєстраційний номер НОМЕР_2 сполученням «Варшава-Чернігів» не задекларував за встановленою формою 5000 (п`ять тисяч) євро, що за офіційним курсом НБУ становило 146821 (сто сорок шість тисяч вісімсот двадцять одну) грн. 55 коп., що знаходились у сумці разом із задекларованою валютою і були пред`явлені під час перерахунку задекларованої валюти.

Митним органом дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ст.472 МК України.

Закриваючи провадження у справі суд першої інстанції у своїй постанові зазначив, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад порушення, передбаченого ст.472 МК України, оскільки він пред`явив усю валюту для перерахунку, що дає підстави для висновку про усне декларування; допустимі та достовірні докази наявності в діях ОСОБА_1 передбаченого ст.472 МК України складу порушення митних правил по справі не зібрано і на розгляд протоколу не подано.

Не погодившись із таким судовим рішенням Волинська митниця ДФС подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати на прийняти нову постанову, якою визнати винним ОСОБА_1 у порушенні митних правил за ст.472 МК України та накласти на нього стягнення в межах санкцій даної норми Закону. Вважає, що висновок суду першої інстанції про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, є безпідставним, оскільки в матеріалах справи наявні достатні докази того, що ОСОБА_1 вчинив дане адміністративне правопорушення.

У поданому на постанову запереченні захисник ОСОБА_1 - адвокат Кривошея А.М. заперечує апеляцію митниці. Вказує, що ОСОБА_1 було пред`явлено усю валюту для перерахунку; а зобов`язання забезпечення бланками декларацій нового зразку представниками митниці виконано не було.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріали справи, заслухавши думку представника митниці, який скаргу підтримав із наведених у ній підстав, представника ОСОБА_1 - адвоката Кривошея А.М., які її заперечили та просили постанову місцевого суду залишити без змін, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Частиною 1 статті 458 МК України передбачено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до вимог ст.489 МК України при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції при прийнятті судового рішення були дотримані в повній мірі.

Висновок суду про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст.472 МК України є правильним, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст.472 МК України адміністративним правопорушенням є недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Об`єктивна сторона зазначеного правопорушення характеризується дією (недостовірне декларування), або ж бездіяльністю (недекларування). Тобто, це незаявлення за встановленою письмовою, усною, або будь-якою іншою формою відомостей або заявлення недостовірних відомостей про товари, їх митного режиму і інших відомостей для митної мети.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з ініціативи працівника органу доходів і зборів заповнив декларацію на бланку, передбаченому постановою КМ України від 21.05.2012 року №431 (а.с.11).

При цьому у графі 3.1 вказав 7500 (сім тисяч п`ятсот) євро, що становить не більше еквіваленту десяти тисяч євро (а.с.11).

Згідно ч.1 ст.257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомості, необхідні для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України "Про валюту та валютні операції" транскордонне переміщення фізичними особами валютних цінностей у сумі, що дорівнює або перевищує еквівалент 10 тисяч євро за офіційним курсом валют, встановленим Національним банком України на день переміщення через митний кордон України, підлягає письмовому декларуванню центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою КМ України від 27.02.2019 року № 203 затверджено форму бланка декларації транскордонного переміщення фізичними особами валютних цінностей. Постанова набрала законної сили з дня її опублікування 22.03.2019 року.

Форма митної декларації для письмового декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних з провадженням підприємницької діяльності, затверджена постановою КМ України від 21.05.2012 року № 431.

Постановою КМ України № 203 внесені зміни до постанови № 431: з форми митної декларації виключено п.3.1, яким передбачалось декларування відомостей про валюту України та іноземну валюту готівкою, платіжні документи та інші цінні папери, банківські метали.

Порядок заповнення митної декларації для письмового декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних з провадженням підприємницької діяльності, затверджено наказом Мінфіну від 28.05.2012 року № 614.

Згідно з пунктом 1.8 Порядку № 614 декларація не приймається до митного оформлення посадовою особою митного органу в разі: заповнення декларації, форма якої відрізняється від установленої; заповнення декларації з порушенням вимог цього Порядку; заповнення декларації олівцем; заповнення декларації з виправленнями та/або підчищеннями. В таких випадках громадянином або уповноваженою особою заповнюється нова декларація з дотриманням вимог цього Порядку.

Пунктом 1.10 Порядку № 614 визначено, що з моменту прийняття декларації посадовою особою митного органу для оформлення вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а громадянин або уповноважена особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Матеріалами справи в становлено, що ОСОБА_1 була заповнена декларація, форма якої передбачена постановою КМ України № 431. При цьому відомості про валюту були вказані ним в розділі 3.1 бланку декларації, що не відповідало положенням постанови КМ України № 203, якою цей розділ з форми декларації був виключений.

Бланк декларації ОСОБА_1 був наданий інспектором митниці, що вбачається з його письмових пояснень ( а.с.9-10), службової записки інспектора (а.с.12) і змісту протоколу про порушення митних правил (а.с.14-3).

Бланк декларації, передбаченої постановою № 203, ОСОБА_1 не надавався і ним не заповнювався.

Місцевим судом вірно зазначено, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції, що прийнята з порушенням положень ст.264 МК України, постанов КМ України №№ 431, 203, Порядку № 614 митна декларація ОСОБА_1 не могла братись як документ, що посвідчує факт декларування товарів, а отже підлягає визнанню недопустимим доказом.

Інші зібрані по справі докази лише доводять факт переміщення ОСОБА_1 валютних цінностей через митний кордон. В самому протоколі зазначено, що ОСОБА_1 пред`явив усю валюту для перерахунку, що дає підстави для висновку про усне декларування.

З огляду на вищенаведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст.472 МК України у зв`язку з чим вірно закрив провадження у справі в цій частині на підставі п.1 ст.247 КпАП України.

Доводи апелянта, які викладені в апеляційній скарзі та наведені в ході апеляційного розгляду щодо незаконності судового рішення жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, оскільки судом було правильно застосовано норми матеріального права та не порушено норм процесуального права.

Постанова судді є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування чи зміни з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.294 КпАП України,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 04 липня 2019 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає

Суддя Волинського

апеляційного суду В.В.Гапончук