Номер провадження: 33/813/230/19
Головуючий у першій інстанції Аліна С.С.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2019 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Сегеда С.М.,

за участю: секретаря Ющак А.Ю.,

особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2,

розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Суворовського районного суду міста Одеси від 21 грудня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресаю: АДРЕСА_1,

притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КупА) та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців; стягнуто з нього в дохід держави судовий збір в розмір 352,40 гривень.

Відповідно до постанови суду, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 30 листопада 2018 року о 09 годині 40 хвилин на вулиці Грецькій у м. Одесі керував автомобілем марки Нісан, реєстраційний номер НОМЕР_1, не дотримався безпечної дистанції, не був уважним, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки Нісан, реєстраційний номер НОМЕР_2. В результаті дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Причиною ДТП стало порушення водієм ОСОБА_2 вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою,29.12.2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд змінити постанову Суворовського районного суду міста Одеси від 21 грудня 2018 року та призначити йому покарання у виді штафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, посилаючись на порушення суддею норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування своїх вимог про скасування постанови, апелянт зазначає, що суд однобічно та неповно з'ясував усі фактичні обставини справи, що стало причиною призначення необґрунтованої та занадто суворої міри відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Вивчивши доводи скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст.245 КУпАП провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, з матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №290736 від 30.11.2018 року (а.с.1), схемою місця ДТП (а.с. 2), письмовими поясненнями самого ОСОБА_2 (а.с. 3) та потерпілого ОСОБА_3 (а.с.4).

Зазначені докази були досліджені судом першої інстанції і їм була дана відповідна оцінка суддею, який обґрунтовано визнав їх допустимими, достовірними і достатніми для висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком судді суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, пункт 13.1. ПДР встановлює, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

За змістом статті 124 КУпАП передбачено, що порушення учасниками дорожнього руху ПДР, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Обґрунтовуючи скаргу, апелянт посилається на те, що, що ДТП було скоєне за несприятливих погодних умов, а саме на засніженій і слизькій проїзній частині, що є суттєвим для встановлення обставин цієї пригоди. Також апелянт посилається на те, що суд однобічно та неповно з'ясував усі фактичні обставини справи, а саме: він раніше не притягувався до адміністративної відповідальності; скоїв ДТП з необережності; пошкодження автомобіля потерпілого є незначними; його цивільно-правова відповідальність застрахована; за місцем проживання характеризується позитивно; на час скоєння ДТП проїзна частина дороги була засніжена та слизька; автомобіль використовує при здійсненні своєї підприємницької діяльності; на утриманні знаходиться мати-інвалід. Апелянт вважає, що такі обставини є достатніми для призначення йому адміністративного стягнення на рівні найнижчої межі у виді накладення штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У підтвердження своїх доводів апелянт надав характеристику, підписану сусідами, копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про заняття ним підприємницькою діяльністю, копію пенсійного посвідчення матері, копію довідки про склад сім'ї, копію повідомлення про ДТП.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст.33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення ОСОБА_2 було накладене судом першої інстанції не в повній мірі з дотриманням вимог ст.33 КУпАП, оскільки судом не було достатньо враховано характер правопорушення і ставлення до нього правопорушника ОСОБА_2

Та обставина, що причиною ДТП стали частково несприятливі погодні умови та необережні дії правопорушника ОСОБА_2 на думку апеляційного суду свідчить про призначення необґрунтованої та занадто суворої міри відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

З таких підстав апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 є частково обґрунтованими і знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду справи.

У зв'язку з цим, постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 21 грудня 2018 року, в частині позбавлення ОСОБА_2 права керування транспортними засобами на строк шість місяців, слід скасувати і накласти на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.

В іншій частині постанову Суворовського районного суду м . Одеси від 21 грудня 2018 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 289, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2задовольнити частково.

Постанову Суворовського районного суду міста Одеси від 21 грудня 2018 року, в частині позбавлення ОСОБА_2 права керування транспортними засобами на строк шість місяців,скасувати і накласти на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.

В іншій частині постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 21 грудня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду С.М. Сегеда