Справа № 603/103/19
Провадження № 3/603/48/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" березня 2019 р. м. Монастириська

Суддя Монастириського районного суду Тернопільської області Галіян І. М. розглянувши матеріали, які надійшли від Монастириського відділення поліції Теребовлянського відділу поліції Головного управління національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, тимчасово не працюючого,

- за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

20.02.2019 року близько 20 год. 45 хв., ОСОБА_1, керував транспортним засобом марки ВАЗ 21099 державний номерний знак НОМЕР_1 по вул.Шевченка в м.Монастириська Тернопільської області, в стані алкогольного спяніння, що підтверджується висновком №7 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеним о 21 год. 50 хв. 20.02.2019 року в приміщенні Монастириського РТМО.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а ПДР України.

ОСОБА_1 повторно в судове засідання не зявився хоча судом вживались заходи для належного його повідомлення за адресою вказаною в протоколі про адміністративне правопорушення про день, час та місце розгляду справи, відправленням поштового повідомлення (судової повістки) та електронного повідомлення, які містяться в матеріалах справи, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи суду не подав.

Стаття 7 КУпАП України вказує на те, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною - Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобовязана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обовязки.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України», сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Заборона зловживання правом знайшла своє закріплення у статті 17 Конвенції, згідно якої жодне з положень Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Таким чином, неодноразова неявка ОСОБА_1, як особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, без поважних причин у судове засідання розцінюється судом як зловживання стороною процесуальними правами, затягуванням розгляду справи, що є неприпустимим.

За таких обставин відповідно до ст. 268 КУпАП суд вважає за можливе розгляд справи провести у відсутності ОСОБА_1 на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

У відповідності до п. 2.9а Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність за вказаною статтею настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного спяніння.

В силу ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Скоєне правопорушення підтверджуються: даними, встановленими в протоколі про адміністративне правопорушення серії АП2 №545621 від 20.02.2019 року; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які підтвердили, що при проходженні освідчення на стан алкогольного спяніння в Монастириському РТМО в ОСОБА_1 було виявлено алкогольне спяніння 0,7% проміле алкоголю; Висновком №7 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеного о 21 год. 50 хв. 05.02.2019 року, згідно якого встановлено, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного спяніння; відеозаписом із нагрудної камери поліцейського, що міститься на DVD компакт диску долученого в якості доказу до матеріалів адміністративної справи.

В звязку з викладеним суд дійшов висновку, що в матеріалах справи достатньо доказів, які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

За даних обставин, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 містяться ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння.

У рішенні, ухваленому 29.06.2007 року у справі «ОГаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі.

Відповідно до ст.ст. 33-35 КУпАП, обставини, що пом'якшують відповідальність винної особи судом не встановлені, обставиною, що обтяжує відповідальність є вчинення правопорушення в стані алкогольного спяніння, а тому з врахуванням вищезазначених обставин справи, характеру вчиненого правопорушення, особи винного та ступеня суспільної небезпеки, яке являється грубим порушенням ПДР, оскільки керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, становить небезпеку для інших учасників дорожнього руху, загрожує їх життю та здоровю, відносно правопорушника слід застосувати стягнення в межах ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка передбачає стягнення у вигляді штрафу в дохід держави з позбавленням прав керування транспортними засобами на певний строк.

Саме таке стягнення на переконання суду буде співмірним вчиненому діянню, узгоджуватиметься з принципами доцільності, справедливості та невідворотності відповідальності та відповідатиме його меті.

У відповідності до ст. 40-1 КУпАП у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення у провадженні по справі про адміністративне правопорушення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір в розмірі та порядку встановленому законом.

Керуючись ст. 33, 34, ч. 1 ст. 130, ст. ст. 283, 284, 287, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. штрафу в дохід держави з позбавленням прав керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором у випадках передбачених КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області.

Суддя ОСОБА_4