Справа № 206/1120/19
Провадження № 3/206/492/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї НИ

21.03.2019року Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Малихіної В.В.,

при секретарі Сєдовій А.О.,

за участі:

особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро матеріали справи про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 11.02.2019 року о 13:55 год. в м. Дніпро, вул. Магістральна, б. 13, керував авто SKODA FABIA, д.н.з АЕ0075ЕІ, з ознаками алкогольного сп'яніння: нестійка хода, почервоніння обличчя, різький запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп'яніння водій відмовився в присутності двох свідків в установленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, вказав, що 11.02.2019 року він не був за кермом автівки, тому і відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння за допомогою приладу "Драгер".

Вислухавши пояснення ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, переглянувши відеозапис із нагрудних камер поліцейських, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно з п. 1.1 Правил дорожнього руху України вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов'язанні знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння (п. 2.5). Ці вимоги Правил ОСОБА_1 порушив.

Так, не дивлячись на заперечення ОСОБА_1 своєї винуватості, вина останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП підтверджується, дослідженим в судовому засіданні доказами: протоколом про адміністративне правопорушення ОБ № 194928 від 11.02.2019 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 11.02.2019 року о 13:55 год. в м. Дніпро, вул. Магістральна, б. 13, керував авто SKODA FABIA, д.н.з АЕ0075ЕІ, з ознаками алкогольного сп'яніння: нестійка хода, почервоніння обличчя, різький запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп'яніння водій відмовився в присутності двох свідків в установленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3; розпискою гр. ОСОБА_4 про те, що він зобов'язується доставити автівку Шкода Фабіа, н/з НОМЕР_1, на адресу місця проживання власника - вул. Білоцерківська, 5 і не допускати до керування ОСОБА_1; рапортом інспектора УПП згідно якого, він вказує, що 11.02.2019 року він у складі екіпажу з лейтенантом ОСОБА_5 зупинили авто Шкода Фабіа д.н.з. НОМЕР_1, біля б. 13 по вул. Магістральній в м. Дніпро, з якого вийшов ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп'яніння, який в подальшому відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння в присутності двох свідків в установленому законом порядку, після чого було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП; відеозаписом із нагрудних камер поліцейських з якого вбачається, що водій ОСОБА_1 біля автівки зазначає, що він із родиною повертався з відпочинку на природі, не заперечує того, що керував автомобілем, при цьому поводить себе досить зухвало, виражається нецензурною лайкою на адресу співробітників патрульної поліції, поряд із ним та автівкою знаходиться жінка з дитиною, інших осіб, не має, в подальшому на відео з'являється інший чоловік, після чого ОСОБА_1 відмовляється від проходження огляду на стан сп'яніння.

При цьому, в ході судового розгляду судом не встановлено жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На думку суду, невизнання ОСОБА_1 вини, та його твердження, що за кермом був якась інша людина, має на меті виключно уникнення від адміністративної відповідальності за скоєне правопорушення, оскільки вказані вище твердження ОСОБА_1, спростовуються матеріалами справи та доказами, отриманими судом безпосередньо під час судового розгляду.

Дії ОСОБА_1 кваліфікуються вірно за ч. 1ст. 130 КУпАП.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Приймаючи дане рішення, суддя керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об'єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей вважаю вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведеною повністю.

За загальними правилами накладення стягнення за адміністративне правопорушення, встановленими ст. 33 КУпАП стягнення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України (ч. 1ст. 33 КУпАП). При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі (ч. 2 ст. 33 КУпАП).

Враховуючи, що санкція ч. 1 статті 130 КУпАП передбачає безальтернативне покарання, вважаю необхідним накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З урахуванням обставин справи та особи правопорушника, вважаю за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується, особою, на яку покладено таке стягнення в розмірі, передбаченому п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», а саме, 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33-35, 130, 221, 245, 276-280, 283-287 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200,00 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь держави судовий збір у розмірі 384,20 грн.

Штраф має бути сплачений не пізніше, як через п'ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови - не пізніше як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

У разі несплати штрафу у вищезазначений строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується подвійний розмір штрафу, а також витрати на облік вчиненого правопорушення.

Строк пред'явлення постанови до виконання 3 місяці.

Постанова може бути оскаржена в 10-денний строк з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя В.В. Малихіна