Справа № 219/3939/18
Провадження № 3-в/219/5/2019

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2019 року суддя Артемівського міськрайонного суду Донецької області Медінцева Н.М., розглянувши подання начальника Бахмутського міськрайонного відділу філії державної установи «Центр пробації» в Донецькій області про вирішення питання, повязаного з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення у виді громадських робіт відносно ОСОБА_1,

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 05 червня 2018 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді 120 (ста двадцяти) годин громадських робіт.

24 вересня 2018 року до Артемівського міськрайонного суду Донецької області надійшло подання начальника Бахмутського міськрайонного відділу філії державної установи «Центр пробації» в Донецькій області про вирішення питання, повязаного з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення у виді громадських робіт відносно ОСОБА_1, через неможливість її виконання, в обґрунтування подання посилається на те, що ОСОБА_1 за місцем проживання були спрямовані виклики до уповноваженого органу з питань пробації на 04 липня 2018 року та на 10 липня 2018 року. 10 липня 2018 року на адресу Бахмутського МРВ філії ДУ «ЦП» в Донецькій області надійшло рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення за місцем подання, а саме 30 червня 2018 року з підписом про отримання порушницею ОСОБА_1 ОСОБА_2 за спрямованими викликами порушниця ОСОБА_1 до уповноваженого органу з питань пробації у встановлені строки не прибула. З метою зясування факту проживання (перебування) порушника за вказаним у постанові суду місцем проживання, 10 липня 2018 року був спрямований відповідний запит на адресу Калинівської сільської ради, 11 липня 2018 року на адресу органу поліції та органу державної виконавчої служби. Згідно отриманих відповідей з вказаних установ можливе місцеперебування порушниці ОСОБА_1 встановлено не було. 11 липня 2018 року співробітниками Бахмутського МРВ філії ДУ «ЦП» в Донецькій області була здійснена перевірка адреси проживання порушниці ОСОБА_1 с. Калинівка, пр. Садовий, 8/1, але за вказаною адресою останню не знайдено. З пояснення матері порушниці ОСОБА_1 ОСОБА_3 було встановлено, що за даною адресою ОСОБА_1 не проживає, періодично зявляється, але частіше за все перебуває деінде, але не вдома, веде антигромадський, бродяжницький спосіб життя, має поведінкові вади психічного здоровя, схильна до скоєння неадекватних вчинків, але групи інвалідності не має. Місцеперебування її не відоме. 11 липня 2018 року на адресу Бахмутського МРВ філії ДУ «ЦП» в Донецькій області надійшла інформація з Калинівської сільської ради, що ОСОБА_1 на території Калинівської сільської ради зареєстрована, але фактично не проживає. Місцезнаходження її не відоме. Іноді в селищі Калинівка вона зявляється в різний час доби, мешканці селища бачили її на автодорозі Бахмут-Часів Яр, в церкві селища Шевченко. 19 липня 2018 року з «Укрпошти» був повернутий лист з викликом, який був спрямований ОСОБА_1 з поміткою про причину повернення, а саме за закінченням встановленого строку зберігання, що також свідчить про відсутність ОСОБА_1 за вказаним у поставної суду місцем проживання. 21 вересня 2018 року співробітником Бахмутського МРВ філії ДУ «ЦП» в Донецькій області була здійснена перевірка адреси проживання порушниці ОСОБА_1 с. Калинівка, пров. Садовий, 8/1, але за вказаною адресою знов останню знайдено не було. З пояснення матері порушниці ОСОБА_1 ОСОБА_3 та батька ОСОБА_4 було встановлено, що за даною адресою ОСОБА_1 не проживає вже близько двох років, веде бродяжницький спосіб життя, періодично зявляється щоб поїсти, але це буває дуже рідко, може навіть раз в декілька місяців, коли приходить, намагається батьків уникати, настроєна вороже, частіше за все перебуває деінде, має поведінкові вади психічного здоровя, схильна до скоєння неадекватних вчинків, але групи інвалідності не має. За словами батьків, в 2015 році її намагались лікувати в психіатричній лікарні, але вона не бажає проходити лікування. Вихованням сина не займається. Син свою матір не знає, за батьків приймає бабусю з дідусем, що також свідчить про відсутність ОСОБА_1 за вказаною адресою. Місцеперебування її наразі невідоме. Періодично батьки бачать доньку на трасі в напрямку Часів Яр, або у самому м. Часів Яр, ходить з баулами, жебракує. Просить розглянути питання щодо можливості подальшого виконання та не можливістю встановлення її місцеперебування, що унеможливлює виконання постанови суду.

Дослідивши матеріали подання, вважаю його передчасним, необґрунтованим та таким, що підлягає відмові у його задоволені з огляду на наступне.

В мотивувальній частині подання начальник Бахмутського МРВ філії ДУ «ЦП» в Донецькій області вказує, що вважає за доцільне направити до суду, який виніс постанову, подання щодо вирішення питання, пов`язаного з виконанням постанови в порядку ст. 304 КУпАП, проте не вказує, яке саме питання повинен вирішити суд у зв'язку з неможливістю виконання вказаної постанови.

Згідно ч.ч. 1-2 ст. 300 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення виконується уповноваженим на те органом у порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законами України.

Порядок виконання даного адміністративного стягнення регламентується Порядком виконання адміністративних стягнень у вигляді громадських робіт, виправних робіт та суспільно корисних робіт, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України від 19 березня 2013 року № 474/5. Виконання стягнення покладається на уповноважений орган з питань пробації. Постанова суду про застосування громадських робіт уповноваженим органом з питань пробації приводиться до виконання не пізніше десятиденного строку з дня її отримання. Протягом цього строку порушник повинен приступити до відбування громадських робіт, окрім випадків, коли цьому перешкоджають поважні причини (хвороба, відрядження, неотримання виклику та ін.). Правопорушнику роз'яснюються порядок та умови виконання стягнення, відповідальність за ухилення від відбування громадських робіт.

Згідно ст.1 КпАП України завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством. Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як зазначено в ст. 245 КпАП України є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності й застосовується з метою виховання особи, що вчинила адміністративне правопорушення. Загальною особливістю таких стягнень є їхній виховний, каральний та профілактичний характер. Стягнення, як правило, полягають у позбавленні або обмеженні певних прав, благ. Цим досягається мета покарання порушника та запобігання скоєнню нових проступків.

Усі питання, пов'язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення відповідно до ст. 304 Кодексу України про адміністративні правопорушення, вирішуються судом, який виніс постанову.

Ухиленням від відбування громадських робіт вважаються: невихід порушника на роботу без поважної причини; неприбуття порушника за викликом до уповноваженого органу з питань пробації без поважної причини або зникнення з місця проживання. Якщо після перевірки за місцем проживання порушника встановлено, що він за цією адресою не проживає, місцеперебування його невідоме, та наявні інші підстави, що унеможливлюють виконання постанови суду, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду, який виніс постанову, подання щодо вирішення питань, пов'язаних з виконанням постанови.

Основною метою можливості заміни адміністративного стягнення у виді громадських робіт на штраф або адміністративний арешт є врегулювання питань виконання адміністративних стягнень та запобігання уникненню правопорушником його відбування. Заміна виду адміністративного стягнення сама по собі не породжує повторного притягнення до адміністративної відповідальності за одне правопорушення, а лише сприяє виконанню судового рішення, яке набрало законної сили.

Щодо порушників, які ухиляються від відбування громадських робіт, орган пробації надсилає подання та особову справу до суду для вирішення питання про заміну не відбутого строку громадських робіт адміністративним арештом.

Згідно ст.321-4КпАП України у разі ухилення порушника від відбування громадських робіт, постановою судді не відбутий строк громадських робіт може бути замінено адміністративним арештом з розрахунку: 1 день арешту на 5 годин громадських робіт, але не більше як на 15 днів.

Начальник Бахмутського міськрайонного відділу філії державної установи «Центр пробації» в Донецькій області при зверненні до суду з вказаним поданням не надав суду належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 без поважних причин не прибуває за викликом до органу пробації, або те, що вона умисно зникла з місця проживання, щоб не виконувати постанову суду, також не встановлені інші підстави, що унеможливлюють виконання постанови суду, а саме: відсутні матеріали поліції щодо встановлення місця проживання та перебування правопорушниці, щодо того чи наразі судима вона чи ні, можливо вона відбуває покарання у місцях позбавлення волі, чи можливо наразі вона перебуває у розшуку, також не опитані сусіди з приводу місця знаходження ОСОБА_1, також не перевірена інформація стосовно її психічного стану і можливості перебування ОСОБА_1 у психіатричній лікарні м. Словянська, що позбавляє суд можливості зробити відповідні висновки під час розгляду даної справи, а саме те, що органом пробації були виконані усі дії, які передбачені діючим законодавством України під час виконання постанови суду, оскільки судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, на перевірених і досліджених в судовому засіданні доказах, які ніким не оспорюються і яким суд може дати належну юридичну оцінку, кваліфікувавши його дії та наклавши стягнення у межах санкції.

Тобто, Бахмутським міськрайонним відділом філії державної установи «Центр пробації» в Донецькій області, не вжито достатніх заходів для перевірки причини неприбуття ОСОБА_1 для відбування покарання у виді громадських робіт, що є обов'язковою вимогою ст. 321-4 КУпАП та позбавляє суд можливості прийняти законне й обґрунтоване рішення, оскільки суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Також слід зазначити, що п.13.13. Наказу Міністерства юстиції України від 19 березня 2013 року № 474/5 «Про затвердження Порядку виконання адміністративних стягнень у вигляді громадських робіт, виправних робіт та суспільно корисних робіт» передбачено, що якщо після встановлення місця проживання порушника зясовано, що він за цим місцем не проживає, місцеперебування його невідоме та наявні підстави, що унеможливлюють виконання постанови суду (судді), уповноважений орган з питань пробації вносить до суду, який виніс постанову, подання щодо вирішення питань, повязаних з виконанням постанови.

Статтею 325-4 КУпАП передбачені наслідки ухилення особи від відбування суспільно корисних робіт, де зазначено, що у разі ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт вона підлягає притягненню до адміністративної відповідальності. У разі злісного ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт вона підлягає притягненню до кримінальної відповідальності в порядку, встановленому законом.

Разом з цим, на теперішній час відсутній законодавчо визначений механізм щодо вжиття будь-яких заходів у випадку відсутності особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, за її місцем проживання та невідомим місцем перебуванням, в звязку чим окрім усього вищевикладеного також є підставою для відмови в задоволені вищевказаного подання.

Суд вважає за необхідне, звернути увагу начальника Бахмутським міськрайонним відділом філії державної установи «Центр пробації» в Донецькій областіна недопустимість зловживання субєктивним правом на звернення до суду в порядку ст.304 КУпАП, що виражається у використанні можливості звернення до суду із відповідним поданням, але при фактичній відсутністю на те підстав, тобто, з порушенням меж його дії, ненормальне (марне) здійснення права, що суперечить цільовому призначенню права та може заподіяти шкоду іншій особі, загрожує чужому праву, в даному випадку особі правопорушника. Дана позиція узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини щодо неприпустимості зловживанням субєктивного права, ст.17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Щодо можливості оскарження постанови суду, прийнятої в порядку виконання постанов про накладення адміністративних стягнень, то суд керується Рішенням Конституційного Суду України від 31 березня 2015 року № 2-рп/2015 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень частини 2 статті 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення у взаємозв'язку з положеннями пункту 8 частини 3 статті 129 Конституції України, яке є обов'язковим до виконання на території України.

Згідно з вказаним Рішенням, положення частини другої статті 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо оскарження в апеляційному порядку постанови судді у справі про адміністративне правопорушення в аспекті конституційного звернення необхідно розуміти так, що в апеляційному порядку може бути оскаржена лише та постанова судді у справі про адміністративне правопорушення, ухвалення якої передбачене частиною першою статті 284 цього Кодексу, а саме: про накладення адміністративного стягнення, про застосування заходів впливу, встановлених у статті 24-1 цього Кодексу, про закриття справи.

Таким чином, прийнята у даній справі постанова в порядку виконання постанов про накладення адміністративних стягнень оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 300-304 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені подання начальника Бахмутського міськрайонного відділу філії державної установи «Центр пробації» в Донецькій області про вирішення питання, повязаного з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення у виді громадських робіт відносно ОСОБА_1 відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Н. М.Медінцева