ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/88/19 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2019 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду в місті Тернополі матеріали справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_3. - адвоката Войнарського А.Й. на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 січня 2019 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 600 н.м.д.г. в сумі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Згідно постанови, водій ОСОБА_3 08.11.2018р. о 02 год. 05 хв. по вул.Микулинецька в смт.В.Березовиця Тернопільського району, керував транспортним засобом "Skoda Octavia" н.з. НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп'яніння на місці зупинки за допомогою технічного приладу газоаналізатора "Drager Alcotest 6810" № ARCD-0524 (повірка дійсна до 06.12.2018 року) та огляду в медичному закладі КУТОР Тернопільський ОНД водій категорично відмовився в присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати оскаржувану постанову і провадження закрити у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Свої вимоги мотивує тим, що з відеоматеріалів з нагрудних камер працівників поліції не вбачається, що ОСОБА_3 пред'являли газоаналізатор, за допомогою якого пропонували пройти огляд на стан сп'яніння. Окрім того, як слідує з журналу обліку алкотестерів УПП м.Тернопіль вказаний в протоколі газоаналізатор взагалі не знаходився у володінні працівників поліції, які складали адмінпротокол. Також вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що факт керування ОСОБА_3 автомобілем підтверджується постановою про накладення на нього адміністративного стягнення за ч.4 ст.36, ч.1 ст.121 та ч.1 ст.126 КУпАП не можна вважати вірним, оскільки в матеріалах справи присутня копія вказаної постанови у якій зазначено "із змістом постанови ознайомлений від підпису та отримання копії відмовився", а тому відсутні будь-які відомості про те, що ОСОБА_3 знав про складання такої постанови, яку він не отримував, а тому оскаржити її у встановлений законом строк він не мав можливості. Додатково наголошує, що суд прийшов до хибного висновку, що покази свідків є суперечливими і не послідовними.

В судове засідання ОСОБА_3 та його захисник не з'явились, хоча належно повідомлені про час та місце апеляційного розгляду, заяв про причини неявки 22.03.19 року та клопотань про відкладення цього розгляду не надавали.

Проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_3 в порушенні правил дорожнього руху.

Як вбачається зі змісту оскарженої постанови, судом першої інстанції належним чином перевірені всі обставини справи, які досліджені всебічно, повно та об'єктивно, висновки суду про винуватість ОСОБА_3 у вчинені правопорушення ґрунтуються на матеріалах справи.

Так, судом вірно враховані дані:

-протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №2066641 від 08 листопада 2018 р.;

-відеоматеріалів з нагрудних камер працівників патрульної поліції;

-письмових пояснень ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 08.11.2018 року;

-постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР №120953 від 08.11.2018р. про притягнення ОСОБА_3 до адмінвідповідальності за ч.4 ст.36, ч.1 ст.121 та ч.1 ст.126 КУпАП, тобто за керування транспортним засобом на якому у темну пору доби не горів задній габаритний ліхтар та не мав при собі посвідчення водія;

-показів свідків допитаних в судовому засіданні ОСОБА_5 та ОСОБА_4 з яких слідує, що в їх присутності ОСОБА_3 08.11.2018р. близько 02год. 15хв. працівниками поліції було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора "Драгер" та в медичному закладі КУТОР ТОНД, однак останній від огляду відмовився в категоричній формі.

З огляду на вищевказані дані вина ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена належним чином.

Доводи апеляційної скарги про невірний висновок суду щодо доведеності факту керування ОСОБА_3 автомобілем, спростовуються матеріалами справи, оскільки з копії постанови серії ВР №120953 (а.с.7) вбачається, що останній власноручно підписався про отримання вказаної постанови, а графа заповнена працівником поліції з текстом "із змістом постанови ознайомлений від підпису та отримання копії відмовився" була заповнена першопочатково в момент відмови його від отримання копії, однак як слідує з відеозапису нагрудної камери працівника поліції, згодом ОСОБА_3 поставив свій підпис на даній постанові для отримання її копії, так як цікавився порядком оплати штрафу за дане адміністративне правопорушення і хотів отримати банківські реквізити рахунку, на який власне слід сплачувати даний штраф. Отже, ОСОБА_3 не висловлював бажання оскаржувати чи заперечувати обставини встановлені постановою серії ВР №120953.

Крім того суд першої інстанції правильно оцінив пояснення ОСОБА_3 та покази свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 як такі, що спростовуються матеріалами справи, є суперечливими та непослідовними, оскільки ОСОБА_3 ніяких заперечень стосовно складеного протоколу про адміністративне правопорушення, постанови та інших матеріалів під час їх оформлення не заявляв, свідки своїх пояснень не надавали, а ОСОБА_8 під час руху та зупинки транспортного засобу спав, тому й не міг знати хто був водієм.

Доводи апеляційної скарги, що працівники поліції не пред'являли ОСОБА_3 газоаналізатор не є підставою для скасування оскарженої постанови, оскільки останній на пропозицію пройти огляд на стан сп'яніння категорично відмовився і як вбачається зі змісту доданих до протоколу відеозаписів відмова від проходження огляду на місці зупинки та в медичному закладі не була обумовлена сумнівами в наявності чи працездатності газоаналізатора.

Стосовно інших доводів апеляційної скарги, то вони також не спростовують доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Таким чином, в апеляційній скарзі не наведено і в ході апеляційного розгляду не встановлено обставин, які би ставили під сумнів правильність висновків суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_3 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3. - адвоката Войнарського А.Й. залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 січня 2019 року відносно ОСОБА_3 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис