КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/2348/2019 Постанова винесена суддею Кабанячий Ю.В.
Категорія: ст. 471 МК України
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Павленко О.П., за участю представника Київської митниці ДФС Захарова А.О. та представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві справу про порушення митних правил стосовно

ОСОБА_2 , громадянина України, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Хмельницький, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за апеляційною скаргою представника Київської митниці ДФС Клімова С.Г. на постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 травня 2019 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 травня 2019 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 грн.
Вилучену згідно з протоколом про порушення митних правил № 0019/12500/19 готівку в розмірі 1 800 доларів США повернуто ОСОБА_2 .

Крім того, стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп. та витрати, понесені на транспортування предметів правопорушення, в розмірі 22 грн. 07 коп.

Як встановив суддя місцевого суду в постанові, 21 січня 2019 року о 19 год. 20 хв. під час проходження митного контролю в зоні митного контролю залу «Відліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль» громадянин України ОСОБА_2 , що відлітав до Грузії м. Тбілісі, літаком авіакомпанії «МАУ», рейсом № PS517, своїми діями обрав канал, позначений символами зеленого кольору - «зелений коридор», тим самим, відповідно до ч. 5 ст. 366 МК України заявив про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо вивезення з митної території України, тобто своїми діями засвідчив факти, що мають юридичне значення.
Після перетину пасажиром «зеленої лінії», яка позначає початок «зеленого коридору», та вказує, що для проходження митного контролю ним обрано «зелений коридор», на підставі п. 4 ст. 336 та ст. 342 Митного Кодексу України громадянину було задано запитання щодо наявності в нього готівки, на що він відповів, що має 10 000 доларів США. Після цього пасажиру було запропоновано пред`явити всю готівку та в службовому приміщенні митниці, тобто в зоні митного контролю, пасажиром було видано готівку в розмірі 13 200 доларів США, що знаходились в гаманці у відділенні чоловічої барсетки (ручна поклажа).
Зазначена готівка переміщувалась без ознак приховування та зі слів громадянина України ОСОБА_2 належить йому особисто.
З виявленої суми пасажиру ОСОБА_2 було пропущено 11 400 доларів США (що становить 9 998 євро за курсом НБУ станом на 21.01.2019), а протоколом про порушення митних правил вилучено 1 800 доларів США.
На момент проходження митного контролю належним чином оформленої митної декларації пасажир не надав, до моменту перетину ним «зеленої лінії» для отримання довідкової інформації в інформаційній зоні, роз`яснення митних правил та порядку використання двоканальної системи до інспектора митниці не звертався.
Таким чином, своїми діями громадянин України ОСОБА_2 під час проходження митного контролю в залі «Відліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль» порушив встановлений ст. 366 МК України порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю.
Зазначені дії, що полягають у переміщенні через митний кордон України громадянином України ОСОБА_2 , який формою проходження митного контролю обрав проходження через «зелений коридор», готівки в обсязі, що підлягає обов`язковому письмовому декларуванню у повному обсязі для фізичних осіб, відповідно до Постанови Правління НБУ № 2 від 02.01.2019 «Про затвердження Положення про транскордонне переміщення валютних цінностей», мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України.

В апеляційній скарзі представник Київської митниці ДФС Клімов С.Г., оспорюючи висновки суду першої інстанції лише в частині незастосування до ОСОБА_2 конфіскації предметів порушення митних правил, просить постанову Бориспільського міськрайонного суду від 10 травня 2019 року скасувати в повному обсязі та постановити нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні порушення митних правил за ст. 471 МК України та застосувати до нього стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 грн., з конфіскацією валюти у сумі 1 800 доларів США.

За доводами апеляційної скарги висновки суду першої інстанції про незастосування до ОСОБА_2 додаткового стягнення у виді конфіскації вилученої валюти суперечать вимогам національного законодавства, а також є необґрунтованими з точки зору положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції та практики Європейського суду з прав людини, які застосував суд першої інстанції.

Зокрема, апелянт зазначає, що конфіскація товарів, обмежених до переміщення через митний кордон України, за вчинення порушення митних правил передбачена як вид стягнення санкцією ст. 471 МК України, тобто встановлена законом і чинним законодавством не передбачено можливості звільнення порушника від застосування щодо нього конфіскації предметів порушення митних правил. Жодних заборон на конфіскацію предметів порушення митних правил Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та рішеннями Європейського суду з прав людини не встановлено, а матеріали справи не містять доказів щодо недотримання «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства і вимогами захисту основних прав людини у разі застосування до ОСОБА_2 додаткового стягнення - конфіскації вилучених коштів, що може бути для останнього «індивідуальним надмірним тягарем»

Заслухавши пояснення представника Київської митниці ДФС Захарова А.О., який підтримав апеляційну скаргу, заперечення представника ОСОБА_2 - адвоката Синяченка В.П. щодо апеляційного прохання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 486 МК України, ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За змістом ч. 5 ст. 529 МК України порядок оскарження постанови суду (судді) у справах про порушення митних правил визначається Кодексом України про адміністративні правопорушення. Отже, такий порядок застосовується відповідно до ст. 294 КУпАП, положеннями частини 7 якої визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Враховуючи, що апеляційна скарга подана представником Київської митниці ДФС лише в частині накладеного на ОСОБА_2 заходу адміністративного стягнення, за відсутності підстав для перегляду судового рішення з усіх вирішених у постанові питань, встановлені суддею місцевого суду фактичні обставини правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, та висновки щодо доведеності вини ОСОБА_2 у його вчиненні, апеляційним судом не перевіряються, оскільки ніким із учасників судового розгляду не оспорюються.

Що стосується заходу адміністративного стягнення та висновку судді місцевого суду про повернення ОСОБА_2 вилучених під час здійснення провадження про порушення митних правил валютних цінностей, тобто незастосування додаткового стягнення у виді конфіскації, визначеного у ст. 471 МК України, то доводи апеляційної скарги представника митниці щодо його неправомірності заслуговують на увагу, оскільки, на переконання суду апеляційної інстанції, при винесенні постанови суддя місцевого суду не дотримав вимог глави 67 МК України та ст.ст. 23, 33 КУпАП, що призвело до неправильного застосування до ОСОБА_2 адміністративного стягнення.

Так, за вчинення порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України, встановлене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі якщо безпосередніми предметами правопорушення є товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, - також конфіскацію цих товарів.

Згідно з п. 57 ч. 1 ст. 4 МК України, валютні цінності є товарами.

За змістом положень ст. 197 МК України, у випадках, передбачених законом, на окремі товари встановлюються обмеження щодо їх переміщення через митний кордон України. Обмеження щодо ввезення на митну територію України та вивезення за межі митної території України валютних цінностей, а також порядок переміщення їх через митний кордон України, у тому числі особливості декларування валютних цінностей (зокрема, визначення граничних сум валютних цінностей, які підлягають письмовому або усному декларуванню), можуть встановлюватися Національним банком України.
Відповідно до вимог Положення протранскордонне переміщення валютних цінностей, яке затверджене Постановою Правління НБУ № 2 від 02.01.2019, фізична особа ввозить в Україну та вивозить за межі України готівкову валюту і банківські метали в сумі/вартістю, що не перевищує в еквіваленті 10000 євро, без письмового декларування митному органу; фізична особа ввозить в Україну та вивозить за межі України готівкову валюту і банківські метали в сумі/вартістю, що дорівнює або перевищує в еквіваленті 10000 євро, за умови її письмового декларування митному органу в повному обсязі.

Таким чином, валютні цінності є товарами, переміщення яких через митний кордон обмежено законодавством України, а тому в разі, якщо вони є безпосередніми предметами порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України, то підлягають обов`язковій конфіскації.

Із матеріалів справи слідує, що безпосередніми предметами правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, є валютні цінності в розмірі 1 800 доларів США, які ОСОБА_2 не задекларував при переміщенні через митний кордон України.

Відповідно до ст. 466 МК України, адміністративні стягнення за порушення митних правил не може бути застосовано інакше, як на підставі та в порядку, що встановлені цим Кодексом та іншими законами України.

Діючим законодавством України не передбачено можливості звільнення правопорушника від застосування відносно нього додаткового стягнення, а саме конфіскації предметів порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України, щодо товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України. І наявність низки обставин, що пом`якшують відповідальність особи, не є законною підставою для незастосування додаткового стягнення у разі, якщо за законом воно являється обов`язковим.
Крім того, жодним із рішень Європейського суду з прав людини не встановлено прямої заборони на конфіскацію предметів порушення митних правил і санкція статті 471 МК України, яка, окрім адміністративного стягнення у виді штрафу, передбачає конфіскацію безпосередніх предметів правопорушення - товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, визнається Європейським судом з прав людини допустимою частиною регуляторного механізму держави, що відповідає загальним інтересам суспільства.

За змістом ч. 2 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, положення Конвенції не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях (від 9 червня 2005 року у справі «Бакланов проти Російської Федерації»; від 24 березня 2005 року у справі «Фрізен проти Російської Федерації»; від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України»; від 06 листопада 2008 року у справі «Ізмайлов проти Російської Федерації»; від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції») наголошує, що держава при конфіскації майна зобов`язана додержуватися визначеного ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод критерію правомірності позбавлення майна, який передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між поставленою метою та засобами, які використовуються для її досягнення. ЄСПЛ вважає, що будь-яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. «Справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар». Цей критерій більшою мірою оціночний і стосується обставин кожної конкретної справи, а тому повинен бути встановлений щодо кожного конкретного суб`єкта у кожній справі на підставі безпосередньо з`ясованих обставин і фактів.

Приймаючи постанову про накладення на ОСОБА_2 за ст. 471 МК України адміністративного стягнення у виді штрафу, без конфіскації товарів, переміщення яких через митний кордон України обмежено законодавством України, суддя місцевого суду виходив з того, що переміщувана ОСОБА_2 валюта має законне походження, є заощадженими коштами від заробітної плати і жодних негативних наслідків від його дій, пов`язаних з недекларуванням валюти, не настало; державі не завдано майнової шкоди чи збитків у вигляді несплати митних платежів; конфіскація переміщуваної грошової суми покладатиме на ОСОБА_2 «індивідуальний надмірний тягар», поставить його у скрутне матеріальне становище і не сприятиме його вихованню та попередженню вчинення нових правопорушень.

Проте, як встановлено судом апеляційної інстанції, в матеріалах справи про порушення митних правил відсутні будь-які дані про те, що конфіскація вилученої у ОСОБА_2 валюти не відповідає принципу пропорційності, покладає на нього «індивідуальний надмірний тягар» та не може бути застосована в даному випадку.

Посилання судді місцевого суду в постанові на низку обставин, які фактично утворюють об`єктивну сторону та суб`єктивну сторону вчиненого ОСОБА_2 порушення митних правил, а також на відсутність майнової шкоди внаслідок вчинення правопорушення та легальне походження не задекларованої валюти, що між тим на час митного контролю нічим не було підтверджено, не є законною підставою для звільнення правопорушника від додаткового стягнення.

Немає в матеріалах справи і переконливих доказів, які б доводили, що конфіскація вилученої у ОСОБА_2 валюти є для нього «індивідуальним і надмірним тягарем», водночас співвідношення розміру пропущеної та вилученої під час митного контролю валюти переконливо свідчить про те, що застосування санкції ст. 471 МК України в частині конфіскації валюти у сумі 1 800 доларів США не порушуватиме справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини.

При цьому висновки судді місцевого суду в постанові про те, що вилучені у ОСОБА_2 кошти є заробітною платою, заощадженою за тривалий період його роботи у військовій частині 21, отже з огляду на положення Конвенції про захист заробітної плати підлягають додатковому захисту державою, не ґрунтуються на матеріалах справи, оскільки відомості щодо руху коштів на банківському рахунку ОСОБА_2 , які були представлені в суді, свідчать лише про розмір заробітної плати, отриманої ним у національній валюті з липня 2016 року по квітень 2018 року, а також про використання цих коштів на різні особисті потреби. Разом з тим, на час митного контролю в січні 2019 року ОСОБА_2 взагалі не мав жодних документів про походження валюти та не повідомив про мету її використання за межами України.

Доводи представника ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції про те, що вилучена валюта є для ОСОБА_2 , який тимчасово не працевлаштований, надзвичайно важливою, життєво необхідною та великою сумою також нічим не підтверджені.

Враховуючи наведене, постанова судді місцевого суду в частині рішення щодо адміністративного стягнення підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням норм МК України з прийняттям нової постанови, якою на ОСОБА_2 за порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України, слід накласти стягнення у виді штрафу з конфіскацією вилучених валютних цінностей, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 7, ст. 23 КУпАП, ст. 466 МК України та санкції ст. 471 МК України, яка не містить альтернативи щодо виду стягнення.

Таким чином, апеляційна скарга представника Київської митниці ДФС підлягає частковому задоволенню, оскільки прохання апелянта в частині визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, суперечить доводам апеляційної скарги, які стосуються виключно рішення про повернення ОСОБА_2 предметів порушення митних правил.

Керуючись ст. ст. 471, 527, 529 МК України, ст. 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу представника Київської митниці ДФС Клімова С.Г. задовольнити частково.

Постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 травня 2019 року в частині накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення за порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України, і рішення про повернення валютних цінностей - скасувати та прийняти нову постанову.

Накласти на ОСОБА_2 за вчинене ним правопорушення, передбачене ст. 471 МК України, адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 грн., з конфіскацією безпосередніх предметів порушення митних правил - валютних цінностей, вилучених відповідно до протоколу № 0019/12500/19 від 21 січня 2019 року, в сумі 1 800 (одна тисяча вісімсот) доларів США.

У решті постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 травня 2019 року стосовно ОСОБА_2 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду О.П. Павленко