Справа № 711/8784|19
Провадження № 3/711/204019
ПОСТАНОВА

м.Черкаси 02 грудня 2019 року

Суддя Придніпровського районного суду м.Черкаси Михальченко Ю.В., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли від Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області, про притягнення:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого ПП, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ,

до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Придніпровського районного суду м.Черкаси знаходяться адміністративні матеріали, які надійшли з Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР № 258524, ОСОБА_1 11.09.2019 року близько 23.00 години року за адресою: АДРЕСА_2 вчинив конфлікт з гр. ОСОБА_2 , в ході якого ображав останнього нецензурною лайкою, чим порушив ст.173 КУпАП.

Правопорушник ОСОБА_1 , в судовому засіданні, вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав. Надав суду пояснення, що вже тривалий проміжок часу, а саме з липня 2018 року, між ним і ОСОБА_3 існує конфлікт. Проте 11.09.19 року близько 16:30 та 16:45, в той час як він спускався в ліфті свого будинку і при вході якого, на 1 поверсі, він побачив ОСОБА_3 та пройшов повз нього, але він позвав його по прізвищу і заявив, щоб він готувався стати інвалідом, на що він порекомендував йому навчитися спілкуватися з людьми. До цього випадку ОСОБА_3 також неодноразово по хамські поводився з ним та його дружиною. Розпочалося все у липні 2018 р., коли під час їх розмови він жалівся, що не всі мешканці, на відміну від нього, сплачують ОСББ кошти на обслуговування будинку, на що він сказав йому, що треба шукати компромісні рішення при встановленні тарифів, які б задовольнили всіх. У відповідь він почув, що компромісу в цьому не буде, і лише він - ОСОБА_3 буде все вирішувати. На його пропозицію все ж таки подумати над компромісними рішеннями реакція була лише негативна. Останній неодноразово погрожував йому та його жінці, а саме казав, що він знищить його. Аналогічні погрози він також неодноразово висловлював і висловлює йому особисто. Подібним чином ОСОБА_3 веде себе і по відношенню до інших мешканців нашого будинку. Крім того, 21.04.2019 ОСОБА_3 наніс йому тілесні ушкодження водопровідним металевим ключем, а саме: забій, крововилив грудної клітки зліва, про що складено висновок спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи від 23.04.2019 № 02-01/452 (копія додається). За результатами цих подій 13.11.2019 в ЄРДР зареєстроване кримінальне провадження № 0006274 за ч.1 ст.125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження. В подальшому, 11.09.19 близько 22:20 заходячи з дружиною до свого будинку по АДРЕСА_2 він спитав у жінки, яка знаходилась в окремому приміщенні на 1 поверсі нашого будинку, в якому розташоване обладнання та монітор на який виведені камери відеоспостереження, хто вона та що вона тут робить, на що остання відповіла, що «чергує». Він пояснив їй, що в їхньому будинку немає офіційно працевлаштованих чергових і вона тут знаходиться незаконно та спитав чи розуміє вона, що він їй каже, на що вона відповіла, що не розуміє. В подальшому в 22:36 він зателефонував на 102 та викликав наряд поліції для встановлення особи цієї жінки, завчасно попередивши її про це. Близько 23:00 приїхала поліція, а «чергова» викликала ОСОБА_3 В розмові з поліцейськими його прохання встановити невідому йому особу та підстави її знаходження в їх будинку в такий час патрульні проігнорували. Після від`їзду поліції під час розмови з ОСОБА_3 він розпочав бійку (29 хв. 21 с. відеофайлу record-0000-059 1-4910-3404++(23.16 Педаш).аvі), після чого ми з дружиною пішли додому. Крім того, зазначив, що всупереч заявленому в матеріалах справи ОСОБА_3 про нетверезу та агресивну поведінку мешканців кв.46, 11.09.2019 стан алкогольного сп`яніння будь кого з присутніх поліцейськими не встановлювався і не встановлений, жодного медичного обстеження чи фіксації не проводилось, протоколи про вчинення адмінправопорушення поліцейськими не проводились. Крім того, він не вимагав, а просив у поліції встановити особу жінки яка на той час знаходилась в їх будинку, оскільки прибиральницею ця особа є лише зі слів ОСОБА_3 , проте поліція цього не зробила. Також відносно свідчень ОСОБА_3 про те, що він наніс йому тілесні ушкодження 11.09.2019, зауважив, що заступником начальника СВ ЧВП ГУНП в Черкаській області Супруном А. в матеріалах справи зазначено про відсутність даних, які б указували на наявність кримінального правопорушення.

Щодо пояснень свідка ОСОБА_4 , 1952 року народження, отриманих рядовим поліції Мережко А.В., зазначив, що пояснення від даної особи були взяті 21.10.2019 р., тобто через 40 днів після ситуації яка клалася 11.09.2019 та через 3 дні після складання протоколу про адміністративне правопорушення, складено 18.10.2019. Чи саме ця особа 11.09.2019 близько 23:00 перебувала в їх нашому будинку невідомо, а тому вони не можуть братися судом до уваги. Окрім цього в ОСББ «Перлина Митниці» офіційно оформлені в штаті лише керівник та бухгалтер, жодні працівники в штаті ОСББ «Перлина митниці» () відсутні. Відносно протоколу про адміністративне правопорушення серія АПР18 258524, складеного 11.10.2019 ДОП ЧВП ГУНП в Черкаській області Максютою І.В. на ОСОБА_1 (копія додається), хочу дивачити наступне:

Протокол був складений в присутності його дружини ОСОБА_5 , перед складенням якого йому було лише зачитано покази ОСОБА_3 . На його запитання, щодо підстав складення протоколу, дільничний ОСОБА_6 пояснив, що підставою є заява ОСОБА_3 , покази свідків і відеоматеріали. На прохання надати інформацію про свідків та ознайомитись з відеоматеріалами він отримав відмову, вважає, що таким чином порушено вимоги ст.268 КУпАП. Крім того, під час складання протоколу, в порушення ст.256 КУпАП, в графі «Потерпілий» зазначено лише ОСОБА_3 без «значення його адреси, а в графі «Свідки» зазначено взагалі, що свідками є «матеріали справи», оскільки пояснення свідка ОСОБА_4 чи ОСОБА_7 ) були взяті лише 21.10.2019 року, тобто через 40 днів після ситуації яка склалася 11.09.2019 та через 3 дні після складання протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідно Спірідонова (чи ОСОБА_8 не могла і бути вказана в протоколі, як свідок, по тій причині що вона ні до, ні на момент складення протоколу не надавала жодних пояснень чи свідчень. Також зазначив, що згідно ч.2 ст.254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, а як видно з матеріалів справи виявлення особи громадянина ОСОБА_1 відбулося не 11.09.2019 р., а тому складення протоколу про вчинення адміністративного правопорушення 18.10.2019 здійснено з порушенням вимог ч.2 ст.254 КУпАП. Крім того відповідно до п.9 р. ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015 року N 1376 (далі - Інструкція № 1376), при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема: у графі "назва документа, серія, N. ким і коли виданий" - документ, що посвідчує особу. В копії протоколу серія АПР18 258524, який отримано та підписано ОСОБА_1 , на відміну від оригіналу (першого екземпляру), не зазначені мої паспортні дані, що свідчить про складання протоколу з порушенням п.7 р.ІІ Інструкції № 1376, яким визначено, що не допускаються унесення додаткових записів до протоколу про адміністративне правопорушення після того, як протокол про Адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено. В протоколі про адміністративне правопорушення серія АПР18 258524 зазначено, що ОСОБА_1 11.09.2019 ображав нецензурною лайкою ОСОБА_3 . чим вчинив правопорушення передбачене ст. 173 КУпАП, з яким він не згідний (про що зазначено в матеріалах справи). Згідно отриманих ним в суді матеріалів та враховуючи вищевикладене, достовірно встановлено, що відеоматеріали справи не містять доказів зазначеного в протоколі порушення. Жодних пояснень свідків на момент складення протоколу, 18.10.2019, не було. Пояснення Спірідонової (чи Спиридонової) від 21.10.2019 не можуть бути належними доказами в справі, особа жінки яка була присутня 11.09.2019 близько 23:00 в нашому будинку, не встановлена, хоча саме це він і просив зробити поліцейських. Фактично докази ґрунтуються лише на поясненнях ОСОБА_3 . Враховуючи викладене, просив суд провадження відносно нього закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_3 в судовому засіданні надав пояснення, що він являється головою правління ОСББ «Перлина Митниці». Мешканець квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_1 , на ґрунті систематичного вживання спиртних напоїв, починаючи з липня 2018 року, поводить себе неадекватно. Постійно, після вживання спиртних напоїв, провокує на побутовому ґрунті конфлікти з мешканцями будинку. Образливо, з використанням нецензурної лайки, чіпляється до них та персоналу, який обслуговує будинок, погрожує ображає та принижує їх, провокує фізичні зіткнення. Під час проведення 2 березня 2019 року загальних зборів мешканців будинку (приблизно 40 чоловік) ОСОБА_1 усіляко намагався їх зірвати: образливо чіплявся до присутніх, провокував конфлікти тощо, що реально могло призвести до фізичного протистояння. В 2019 році двічі, в тому числі 11 вересня 2019 року, перебуваючи у нетверезому стані, після провокативного чіпляння (дзвінки по телефону, спроби вибити ногами двері в квартиру тощо) ініціював бійки, наніс тілесні

ушкодження Голові правління ОСББ. Поліція веде розслідування. 17.09.2019 року, о 18 годині, в приміщенні будинку культури УТОГ вулиця (Верхня Горова, 73) планується проведення загальних зборів мешканців будинку. У підготовчий до зборів період ОСОБА_1 усіляко намагається спровокувати конфлікти: зриває, як правило, після вживання алкогольних напоїв, інформаційні матеріали, образливо чіпляється до мешканців, погрожує їм та усіляко принижує. Висловлює наміри організувати протистояння та конфлікти на зборах мешканців, аби зірвати їх. Усе це може призвести до масових антигромадських проявів, бійок тощо.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_3 дослідивши матеріали справи, приходжу до наступних висновків.

Згідно зіст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані, зокрема, встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та засобів, що мають функції відеозапису, тощо.

Відповідно до ст.ст.252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень статті 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 258524 ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.173 КУпАП, а саме: за вчинення дрібного хуліганство, тобто нецензурної лайки в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

В судовому засіданні встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 тривалий час існують неприязні стосунки, через що виникають конфліктні ситуації.

В судовому засіданні було оглянуто відеозапис з місця пригоди, під час перегляду якого встановлено, що подія мала місце 11.09.2019 року близько 23.00 години року за адресою: АДРЕСА_2 Гагаріна 47, за участі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , проте чи висловлювався ОСОБА_1 в сторону між ОСОБА_2 встановити не виявилося можливим, оскільки відеозапис наданий суду не відображає звук. А тому, даний сумнів тлумачиться на користь ОСОБА_1 .

Крім того, суд бере до уваги, що в протоколі про адміністративне правопорушення в графі свідки, зазначено: «1. матеріали справи; 2.матеріали справи», проте при дослідженні матеріалів справи встановлено, що в них мається пояснення свідка ОСОБА_4 від 21.10.2019 року, тобто через 40 днів після конфліктної ситуації, яка склалася 11.09.2019 року та через 3 дні після складання протоколу про адміністративне правопорушення, тобто з порушенням ст.ст.256 КУпАП.Враховуючи викладене, суд не бере до уваги пояснення свідка ОСОБА_4 до уваги, оскільки зазначена особа не наділена даними правами, крім того не перебувала на місці події та не була їх очевидцем.

Інших доказів суду не надано.

Отже, повертаючись до обставин даної справи, Суд звертає увагу на те, що ст.173 КУпАП, передбачає відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян, що в даному випадку інкримінується ОСОБА_1 .

Таким чином, в даній ситуації вимагається доведення того, що ОСОБА_1 нецензурно висловлювався в громадському місці чи образливо чіплявся до громадян, чим вчинив дрібне хуліганство, на підтвердження чого, суду було надано протокол про адміністративне правопорушення та пояснення свідків.

В даній ситуації на думку Суду в матеріалах справи не знайшлося підтвердження того, що ОСОБА_1 нецензурно висловлювався в громадському місці і сторону ОСОБА_3 , оскільки даний факт підтверджує лише сам ОСОБА_3 , а враховуючи неприязні стосунки які склалися між ними, суд критично оцінює пояснення останнього.

В такій ситуації протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належними доказами по даній справі в розумінні ст.251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у Суду.

Щодо пояснень свідка ОСОБА_4 , які додані до протоколу і який неодноразово в судове засідання за викликом Суду не з`являвся, Суд звертає увагу на положення пункту «d» частини третьої статті 6 Конвенції, яким кожному обвинуваченому гарантовано право допитувати свідків обвинувачення або вимагати, щоб їх допитали, а також вимагати виклику й допиту свідків захисту на тих самих умовах, що й свідків обвинувачення.

В своїй прецедентній практиці даючи тлумачення Конвенції Європейський Суд неодноразово повторював, що з метою забезпечення змагальності процесу всі докази мають, як правило, подаватися у відкритому судовому засіданні у присутності обвинуваченого. Існують винятки з цього принципу, але вони не можуть призводити до порушення права на захист. За деяких обставин може виникнути потреба у використанні показань, отриманих на етапі розслідування. Якщо підсудному було надано достатню й належну можливість спростувати такі показання - при їх оголошенні або на пізнішому етапі провадження, - саме по собі їх прийняття як доказів не суперечитиме вимогам пункту 1 та підпункту «d» пункту 3 статті 6 Конвенції. Але з цього природно випливає, що в разі, якщо обвинувальний вирок виключно або вирішальною мірою ґрунтується на показаннях особи, яку обвинувачений (підсудний) не мав можливості допитати особисто чи домогтися її допиту під час розслідування справи або судового розгляду, права сторони захисту виявляються обмеженими настільки, що передбачені статтею 6 Конвенції гарантії виявляються порушеними. Щодо показань свідків, допитати яких у присутності підсудного або його захисника виявилося неможливим, Європейський Суд зауважує, що пункт 1 статті 6 Конвенції, узятий у поєднанні з пунктом 3 статті 6 Конвенції, вимагає від Договірних Сторін ужити конкретних заходів для того, щоб підсудний мав можливість допитати свідків, які свідчать проти нього, чи домогтися їх допиту. Однак, якщо немає підстав звинувачувати органи влади в недостатньо старанних зусиллях із забезпечення підсудному можливості допитати відповідних свідків, відсутність цієї можливості як така не означає необхідності припинення кримінального переслідування. Водночас слід з надзвичайною обережністю ставитися до доказів, отриманих від свідка за обставин, що не давали змоги забезпечити право сторони на захист тією мірою, якою Конвенція завжди вимагає забезпечувати його. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися виключно або вирішальною мірою на показаннях, які сторона захисту не мала можливості спростувати (пункт 41 справи «ОСОБА_4 проти України»).

Як висновок Суд підкреслює, частини 1 і 3 (d) статті 6 Конвенції, як загальне правило вимагають надання підсудному відповідної та належної можливості заперечувати докази свідка обвинувачення і допитати його або під час надання останнім своїх показань, або пізніше. Обвинувачення не може ґрунтуватися виключно чи вирішальною мірою на показаннях, які сторона захисту не може заперечити. Із цього випливає, що якщо засудження виключно або вирішальною мірою ґрунтується на показаннях особи, допитати яку чи домогтися допиту якої підсудний не мав можливості ані під час досудового слідства, ані під час судового розгляду, права захисту виявляються обмеженими в тій мірі, що є несумісною з гарантіями, передбаченими статтею 6 Конвенції (пункт 54 Рішення Європейського Суду у справі «Корнєв і Карпенко проти України»).

Так, відповідно до матеріалів справи пояснення свідка ОСОБА_4 мають одне із вирішальних значень для встановлення вини ОСОБА_1 , при цьому дані пояснення свідка спростовуються поясненнями останнього, що потребувало перевірки пояснень свідка «обвинувачення» в судовому засіданні, але як і особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, так і Суд були позбавлені можливості зробити відповідну «перевірку».

З огляду на міркування викладені вище, Суд не може покласти в основу обвинувачення пояснення вказаного свідка, який не був допитаний в судовому засіданні і пояснення якого мають вирішальне значення по даній справі.

Наведені факти у відповідності до статті 62 Конституції України повинні тлумачитись судом на користь ОСОБА_1 і вони не дають змоги Суду однозначно оцінити дії останнього, як такі, що містять склад адміністративного правопорушення передбаченого статті 173 КУпАП.

Суддя наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України»,ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.51 КпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням». Тим більше «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, санкція якої передбачає стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік (тоді як за КК України мінімальний штраф становить тридцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч. 1,2 ст.7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245).

Діяння тільки тоді визнається адміністративним правопорушенням, коли воно містить всі ознаки його складу, відсутність хоча б однієї з них означає відсутність складу взагалі.

Об`єктивною складовою адміністративного правопорушення передбаченого ст.173 КУпАП є саме дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян, оскільки в ході судового розгляду суду не надано достатніх та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 вищевказаних порушень, а тому відсутня складова вищезазначеного правопорушення.

Згідно з п.1ст.247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин суддя вважає, що відсутні докази на підтвердження складу адміністративного правопорушення, передбаченого статті 173 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.173, 247, 254, 256, 279, 283 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.173 КпАП України - закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Ю. В. Михальченко