Житомирський апеляційний суд
Справа №278/3462/18 Головуючий у 1-й інст. Зубчук І. В.
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Ляшук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2019 року м. Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Ляшук В.В., з участю секретаря Кусковської Т.А., правопорушника ОСОБА_1 розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, непрацюючого,

в с т а н о в и в :

Постановою Житомирського районного суду Житомирської області від 20 грудня 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 352,40 грн.

Відповідно до постанови, 14 листопада 2018 року о 20 год. 20 хв. ОСОБА_1 в м. Житомирі по вул. Івана Гонти керував автомобілем ВАЗ-21099 державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п.2.9 «а» ПДР України.

На постанову суду ОСОБА_1, подано апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування постанови суду та винесення нової постанови суду про закриття провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Зі змісту апеляційної скарги, слідує, що він оспорює фактичні обставини справи, а саме, вказує, що він не керував автомобілем в стані алкогольного сп'яніння, а лише перебував у ньому на сидінні водія очікуючи свого товариша.

Вказує, що йому не пропонували пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння на місці, не залучаючи свідків. Працівники поліції запросили його до салону свого службового автомобіля для надання письмових пояснень, а в подальшому, без його згоди, самовільно відвезли його до медичного закладу де змусили пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння та склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, хоча він заявляв, що транспортним засобом не керував.

Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення був складений з порушенням чинного законодавства, оскільки в ньому не зазначено частина статті 130 КУпАП, суть адміністративного правопорушення та встановлені фактичні обставини.

На його думку, суддею при винесенні постанови не з'ясовані всі обставини справи, були порушені норми процесуального права, що призвело до прийняття незаконного рішення.

Заслухавши пояснення правопорушника ОСОБА_1 на підтвердження доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції при розгляді даної справи всебічно та повно дослідив всі наявні у справі докази, дав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується, доказами, які досліджувались в суді першої інстанції, а зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями ОСОБА_1, які містяться в протоколі, в яких він фактично визнав керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння та зобов'язався в подальшому ним не керувати, висновком обласного наркологічного диспансеру Житомирської обласної ради №649 від 14.11.18 року про перебування в стані алкогольного сп'яніння.

Відповідно до зазначеного висновку медичного огляду ОСОБА_1 14.11.2018 року о 20 годині 45 хвилин перебував у стані алкогольного сп'яніння.

Як вбачається з матеріалів справи, в тому числі протоколу про адміністративне правопорушення, працівники поліції мали усі підстави для проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп'яніння, оскільки певні ознаки (різкий запах алкоголю) свідчили, що останній може перебувати в стані алкогольного сп'яніння, а також керував автомобілем.

Даних, які б ставили під сумнів рішення суду першої інстанції щодо винності ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення, в матеріалах справи не має, не надані такі дані і при апеляційному розгляді справи.

Враховуючи, що ОСОБА_1 при складанні протоколу, наданні пояснень, проходженні медичного огляду не заперечував факт керування транспортним засобом та вживання алкоголю суд апеляційної інстанції ставиться критично до його доводів про те, що він транспортним засобом не керував.

Доводи апелянта про неповноту та однобічність судового розгляду суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки матеріали справи зазначені обставини не підтверджують.

ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду (рекомендоване повідомлення вручено йому особисто 28.11.2018 р.), а відповідно мав достатньо часу щоб організувати свій захист, в тому числі подати докази на підтвердження своїх доводів, про те в судове засідання не побажав з'явитися, клопотань про відкладення розгляду не заявляв, а тому суд був вправі проводити розгляд у його відсутність.

Підстав для визнання результатів огляду на стан алкогольного сп'яніння від 14.11.2018 року та протоколу про адміністративне правопорушення недопустимими доказами суд апеляційної інстанції не вбачає, оскільки огляд проведено у відповідності з вимогами ст. 266 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції вважає надуманими доводи апелянта про перевищення повноважень та ігнорування вимог закону працівниками поліції, оскільки ОСОБА_1 дій працівників поліції не оскаржував, при складанні протоколу заперечень щодо дій працівників поліції не висловлював, а визнавав, що вчинив правопорушення.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП суд апеляційної інстанції вважає правильними та такими, що обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Доказів, які б свідчили про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи апелянт не надав.

Стягнення ОСОБА_1 судом першої інстанції призначено у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому підстав вважать його таким, що не відповідає тяжкості вчиненого правопорушення та особі правопорушника через його суворість апеляційний суд не вбачає.

Суворість стягнення, передбаченого за вчинення вказаного правопорушення, його суспільна небезпека, враховуючи загрозу іншим учасникам руху внаслідок керування джерелом підвищеної небезпеки особою, яка перебуває в стані алкогольного сп'яніння, відношення винного до скоєного, який вину не визнає та розкаяння не висловлює не дає підстав для визнання правопорушення малозначним.

За таких обставин апеляційний суд вважає постанову суду законною і обґрунтованою та не знаходить підстав для її скасування.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Житомирського районного суду Житомирської області від 20 грудня 2018 року щодо нього - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили після її винесення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Житомирського

апеляційного суду В.В. Ляшук