Справа № 347/2165/18
Провадження № 33/4808/59/19
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Крилюк М. І.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Косівського районного суду Івано-Франківської області від 10 січня 2019 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1, українця, громадянина України,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, а також стягнуто судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.,-

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 27.10.2018 року о 14 год. 30 хв. в с. Гуцулівка керував транспортним засобом марки ВАЗ 21013, д.н.з. НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п. 2.9А ПДР України.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що постанова судді є незаконною.

Вважає, що судом було неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

Зокрема, зазначає, що не заперечую своє перебування в стані алкогольного сп'яніння у зазначений день та час, однак за кермом автомобіля він не перебував.

Вказує, що 27.11.2018 року він дійсно вживав алкогольні напої та попросив ОСОБА_3 сісти за кермо його автомобіля та відвести його до дому в с.Гуцулівка. Коли вони рухались на вказаному автомобілі із с.Пістень до с.Гуцулівка, то в с. Трач до них в автомобіль сів ОСОБА_4

Вказує, що саме вищевказані свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_4 можуть підтвердити те, що він не керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

Крім того зазначає, що при складенні протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього зазначені свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7, яких в дійсності при складанні протоколу не було.

При розгляді справи суд не допитав зазначених свідків, тим самим не перевірив фактичні обставини справи та припустився грубих порушень неправильного застосування закону, оскільки судом не було встановлено факту керування ним транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, а тому вважає, що постанова суду підлягає скасуванню.

Окрім того, судом не прийнято рішення щодо вирішення по суті поданого ним клопотання про виклик свідків в судове засідання.

Звертає увагу суду на те, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції не були роз'яснені його права і обов'язки, передбачені ст. 268 КУпАП, що є порушенням його прав.

Просить постанову суду скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2 підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та просив скасувати постанову суду.

Захисник ОСОБА_8 в судове засідання апеляційної інстанції не з'явився, однак зі змісту пояснень ОСОБА_2 вбачається, що він буде самостійно захищати свої інтереси, оскільки укладав угоду з вказаним адвокатом тільки щодо складання апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши та дослідивши доводи особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, який підтримав вимоги апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Завданням судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, є своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 27 жовтня 2018 року серії ОБ № 100013 (а.с. 1), роздруківкою приладу Drager Alcotest ARBH-0602 (а.с.2); актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.3).

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку є належними та допустимими.

Зокрема, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 27 жовтня 2018 року серії ОБ № 100013 (а.с. 1), 27.10.2018 року о 14 год. 30 хв. ОСОБА_2 в с. Гуцулівка Косівського району керував транспортним засобом «ВАЗ 21013», в стані алкогольного сп'яніння. Освідчення на стан сп'яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Драгер Алкотест 6810 ARBH 0602 у присутності двох свідків.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою - інспектором СРПП № 4 Косівського ВПГУНП старшим лейтенантом поліції Веселовським Н.Я., підписаний уповноваженою особою та свідками.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 вбачається, що він звертає увагу суду на те, що працівниками поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення йому не були роз'яснені його права та обов'язки, передбачені ст. 268 КУпАП.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_2 був присутній при складанні вказаного протоколу, був ознайомлений із його змістом, йому були роз'яснені його права та обов'язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, повідомлено про те, що розгляд справи відбудеться у Косівському районному суді Івано-Франківської області.

Відповідно до вимог ст.256 КУпАП у разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис

про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_2 відмовився від підпису та дачі пояснень по суті правопорушення, про що в протоколі працівником поліції зроблено відповідні записи.

Як вбачається з роздруківки приладу Drager Alcotest 6810 ARBH-0602 (а.с.2) від 27 жовтня 2018 року результат тесту №2264 щодо результату проходження огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції в результаті огляду ОСОБА_2 на місці зупинки транспортного засобу поліцейським за допомогою технічного засобу 27 жовтня 2018 року о 15 год. 13 хв. було встановлено, що він перебуває у стані алкогольного сп'яніння, оскільки результат тесту показав 1.72 %. Вказаний результат складений із заповненням всіх необхідних реквізитів, не містить довільних висловлювань або помилок, підписаний ОСОБА_2 без жодних зауважень. (а.с. 2).

Згідно акту огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів огляд ОСОБА_2 був проведений у зв'язку із виявленими ознаками: запах алкоголю із порожнини рота. У графі «з результатами згоден» даного акту ОСОБА_2 власноручно поставив підпис, що свідчить про його згоду із результатами проведеного огляду. (а.с.3).

В своїй апеляційній скарзі та під час розгляду справи ОСОБА_2 також стверджував, що працівники поліції фактично сфальсифікували протокол про адміністративне правопорушення вказавши, що під час проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння та складанні протоколу про адміністративне правопорушення були присутні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7, яких в дійсності не було.

Разом з тим, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 27 жовтня 2018 року серії ОБ № 100013 (а.с. 1) та акту огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.3) вбачається що огляд на стан алкогольного сп'яніння проводився за участі саме свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, що підтверджується їх власними підписами.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що при ухвалені судового рішення суд першої інстанції не обґрунтовував доведеність вини ОСОБА_2 посиланням на показання вищевказаних свідків, а присутність вказаних свідків під час проведення огляду не викликає сумніву.

Суд апеляційної інстанції з метою надання особі, яка обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення реалізувати можливість надання відповідних доказів, щодо обґрунтованості та доведеності своїх вимог, за клопотанням ОСОБА_2 викликав в судове засідання свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_10, які не з'явились до суду апеляційної інстанції.

Разом з тим, в судовому засіданні апеляційної інстанції була допитана в якості свідка ОСОБА_11 , яка пояснила, що є матір'ю ОСОБА_2 і 27.10.2018 року вона сама викликала поліцію у зв'язку із конфліктною ситуацією. Однак, поліцейські безпідставно за відсутності будь яких свідків, склали протокол про адміністративне правопорушення стосовно її сина, хоча останній взагалі не керував транспортним засобом.

Апеляційний суд вважає, що вищевказані пояснення свідка ОСОБА_11 не викликають довіри, оскільки вона є близьким родичом правопорушника та заінтересована у результатах розгляду справи. Зокрема, ОСОБА_11 звертає увагу на те, що матеріальне та сімейне становище ОСОБА_2 не дозволяє сплатити штраф у сумі, яка визначена судом першої інстанції.

Апеляційний суд вважає, що ОСОБА_2 не надані докази, які спростовують дані протоколу про адміністративне правопорушення та акту огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів щодо присутності свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 під час проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що доводи апеляційної скарги особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 про те, що працівниками поліції були сфальсифіковані матеріали справи в частині обставин проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння за відсутності свідків фактично вказують про наявність в діях працівників поліції ознак кримінального правопорушення і можуть бути перевірені тільки у встановленому законом порядку.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2 не заперечував проти того , що саме він підписав вказані документи, однак стверджував, що підписав їх у зв'язку з тим, що не знав про правові наслідки своїх дій.

Вважаю, що ОСОБА_2 не надані докази, які свідчать про те, що огляд на стан алкогольного сп'яніння проведений поліцейським за допомогою технічного засобу не відповідав вимогам ст.266 КУпАП.

Так, за змістом ч. 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного сп'яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Вказана норма закону більш детально відображена у п. 6 Інструкції, де також наголошено, що огляд на стан алкогольного сп'яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів.

Наявність відповідного акту огляду на стан алкогольного сп'яніння дозволяє суду прийти до висновку про те, що ОСОБА_2 після проходження огляду за допомогою технічного засобу повністю погодився з встановленими результатами і не наполягав на проведенні огляду в закладах охорони здоров'я.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння відповідало вимогам ст. 266 КУпАП, приписів Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 .

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи правопорушника ОСОБА_2 стосовного того, що останній не керував транспортним засобом і не може бути суб'єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки вказані доводи спростовуються сукупністю доказів досліджених судом.

При вирішенні цього питання суд приймає до уваги, що вищевказані доводи вперше були наведені ОСОБА_2 тільки в апеляційній скарзі, що свідчить про непослідовність його позиції та викликає недовіру щодо їх правдивості.

Зокрема, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що під час його складання ОСОБА_2 відмовився від дачі пояснень на підставі ст.63 Конституції України.

Право відмовитись давати свідчення щодо себе, закріплене ст.63 Конституції України, є важливою гарантією захисту від незаконного тиску на особу з метою змусити її своїми показаннями створити підставу для притягнення її до відповідальності. Дотримання права не свідчити проти себе є складовою реалізації права особи на справедливий і публічний розгляд її справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, закріпленого у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Проте заборона притягнення до відповідальності особи на підставі її відмови давати пояснення не свідчить про неможливість використання у доказуванні факту мовчання особи в ситуаціях, які чітко вимагають необхідність надання таких пояснень.

Зокрема, відповідно до практики розгляду справ Європейським судом з прав людини право на мовчання та право не давати свідчення проти себе не є абсолютними правами «не можна сказати, що рішення обвинуваченого мовчати впродовж усього кримінального провадження обов'язково не повинно мати наслідків, коли суд, що розглядає справу, намагатиметься оцінити докази проти нього. Питання, чи порушують статтю 6 негативні висновки, зроблені з мовчання обвинуваченого, має вирішуватися у світлі всіх обставин справи»

Право особи не давати пояснення не повинно перешкоджати «тому, щоб мовчання обвинуваченого в ситуаціях, які чітко вимагають його пояснення, бралося до уваги при оцінюванні переконливості доказів наведених обвинуваченням (справа «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства»):

Апеляційний суд вважає, що гарантії щодо реалізації права не свідчити проти себе не позбавляють суд можливості враховувати відмову особи, яка обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення від дачі показань, за умови доведеності її вини поза розумним сумнівом на підставі сукупності доказів, досліджених судом.

Оцінюючи вищевказані апеляційні доводи, апеляційний суд приймає до уваги обставини, за яких було складено протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2. та те, що він саме як водій транспортного засобу погодився пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння за допомогою спеціального технічного засобу.

Перевіривши сукупність доказів по справі, вважаю, що викладеними матеріалами справи поза всяким розумним сумнівом доведено факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння.

Судом першої інстанції при розгляді даної справи були досліджені всі обставини та докази, які наявні в матеріалах справи щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст130 КУпАП..

Відповідно до вимог п. 2.9 а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що сукупність дослідженим судом доказів свідчить про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

При призначенні покарання судом було враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, та накладено стягнення в мінімальних межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

З огляду на наведене підстав для скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст.294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Косівського районного суду Івано-Франківської області від 10 січня 2019 року стосовно ОСОБА_2 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв

З оригіналом згідно:

Суддя: О.П. Васильєв