ЄУН № 336/4753/19
пр. № 3/336/1456/2019
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 серпня 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Дацюк О.І., при секретарі Скибі О.Б., за участі захисника адвоката Валька В.С., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Кушугум Запорізького району Запорізької області, зареєстрований проживаючим у АДРЕСА_1 , фактично мешкає у АДРЕСА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надійшли матеріали адміністративної справи з протоколом про адміністративне правопорушення, складеним щодо ОСОБА_1 за ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, який складений 22 липня 2019 року о 21.30 годині, 22 липня 2019 року о 21.00 годині ОСОБА_1 у м. Запоріжжя по вул. Чарівній біля будинку №157, керував автомобілем ЗАЗ 110557, реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння.

В судовому засіданні ОСОБА_2 вину у скоєнні правопорушення заперечив, про обставини подій пояснив наступне. 22.07.2019 року він поставив автомобіль біля будинку, де він мешкає, після чого разом із знайомим вжив небагато пива. Далі він вирішив забрати з автомобілю інструменти та коли відкрив автомобіль, під`їхали працівники патрульної поліції та запропонували йому пройти обстеження на стан с?яніння, на що він погодився. Коли прилад «Драгер» показав результат у 1,26 ‰, ОСОБА_1 був не згоден з результатом, адже кількість вжитого ним пива не могла дати такий стан сп?яніння, але пройти обстеження в медичному закладі йому не пропонували.

Захисник адвокат Валько В.С. вказував, що жодних допустимих та достовірних доказів вини ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення немає, адже відеозапис не містить фіксації факту керування ОСОБА_1 автомобілем. Крім того, на відеозаписі неможливо з?ясувати результат вимірювання за допомогою газоаналізатора «Драгер», ОСОБА_1 був не згоден з результатами обстеження на ньому, однак, йому не роз?яснили про можливість прослідувати до медичного закладу для того, щоб спростувати такий результат. По суті захисник просив закрити провадження у справі за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Судом також переглянутий відеозапис, який не вказаний в якості додатку до протоколу, однак, DVD-R диск був доданий до матеріалів справи.

З дослідженого відеозапису можна побачити, що дійсно факту керування ОСОБА_1 автомобілем не зафіксовано, водночас, ОСОБА_1 працівникам патрульної поліції не висловлює будь-яких заперечень з цього приводу.

Також на відеозаписі можна побачити як ОСОБА_1 проходив обстеження за допомогою приладу Драгер, однак, на відеозаписі не зафіксовано того, що він був згоден з результатами вимірювання, а відеозапис подальших подій відсутній взагалі.

При вирішенні питання про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, суд керується наступним.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі ЄКПЛ або Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи.

Прецедентна практика ЄСПЛ, застосовуючи критерій суворості покарання за вчинення адміністративного правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, відносить адміністративні правопорушення до кримінально-правової сфери з усіма гарантіями статті 6 Конвенції.

Разом з цим, і інші адміністративні правопорушення можуть підпадати під сферу дії кримінально-правового аспекту статті 6 Конвенції. Зокрема це порушення правил дорожнього руху(позбавлення права управління Рішення ЄСПЛ «Лутц проти Німеччини» від 25.08.1987 року; Рішення ЄСПЛ «Маліге (Malige) проти Франції» від 23.09.1998 року).

ЄСПЛ дійшов висновку, що стаття 6 Конвенції не може застосовуватися з точки зору «кримінального обвинувачення» до такої міри покарання як негайне позбавлення посвідчення водія (Комюніке Секретаря Європейського Суду з прав людини стосовно рішення у справі «Ескубе проти Бельгії»).

ЄСПЛ, вирішуючи питання застосування ст. 6 Конвенції не ставить в залежність виведення з під юрисдикції кримінальних судів певних видів правопорушень віднесених до юрисдикції інших органів, посадових осіб.

Отже у справах про адміністративні правопорушення, на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, особа, щодо якої розглядається справа та потерпілий, додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів). Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституціїі законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Стаття 130 ч. 1 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Судом розглядається питання про наявність чи відсутність у діях особи складу адміністративного правопорушення виключно у межах дій, бездіяльності та обставин, які вказані у протоколі про адміністративне правопорушення.

Отже, визначаючи наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення в межах цієї справи, суд має вирішити чи доведено належними та допустимими доказами те, що ОСОБА_1 керував у стані алкогольного сп`яніння, а рівень алкоголю перевищував дозволений в Україні.

Порядок проведення медичного огляду та проходження такого огляду особою визначені ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 (далі по тексту Порядок), та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі по тексту Інструкція).

Відповідно до положень КУпАП, Порядку та Інструкції огляд проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом;

лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків.

Не можуть бути залучені як свідки працівники Національної поліції або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.

Лікар (фельдшер) повинен ознайомитися з документами особи, яку оглядає (паспорт, особисте посвідчення, посвідчення водія тощо) (за наявності).

Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

Використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.

Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

Якщо водій - учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами, обов`язково проводиться дослідження біологічного середовища або крові на вміст алкоголю, наркотичних чи психотропних речовин у закладах охорони здоров`я, куди він доставлений.

За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, видається на підставі акта медичного огляду.

Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку.

Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Оцінюючи досліджені докази суд дійшов наступних висновків.

Суд погоджується з доводами захисника про те, що результати вимірювання за допомогою газоаналізатору «Драгер» не можуть бути прийняті судом в якості таких, що беззаперечно доводять перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, адже будь-якими доказами не доведено, що він був згоден з результатами вимірювання. Посилання ОСОБА_1 про те, що працівниками поліції йому було роз?яснено, що своїм підписом на роздруківці він підтверджує лише факт проходження огляду, а не году з його результатами, не спростовані.

Сам ОСОБА_1 в судовому засіданні вказав, що висловлював свою незгоду, тож у цьому випадку працівник патрульної поліції мав обов`язок направити його для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Водночас доказів того, що ОСОБА_1 про це було роз?яснено працівниками поліції або йому було вручене направлення до медичного закладу матеріали справи не містять.

За відсутності відеозапису подій після вимірювання за допомогою газоаналізатора «Драгер» твердження ОСОБА_1 , що він заперечував результати замірювання Драгера нічим не спростовані.

В письмових поясненнях свідків, які додані до матеріалів справи, відсутні пояснення з цього приводу взагалі.

Вищевказані обставини позбавляють суд можливості визнати результати огляду за допомогою газоаналізатору «Drager Alcotest 6810», відповідність якого заперечив сам ОСОБА_1 , як беззаперечний доказ вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і дають суду підстави дійти до висновку про те, що стан алкогольного сп`яніння останнього у визначеному законом порядку встановлений не був.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

У відповідності до п. 4.1 вказаного Рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Враховуючи вищевикладене суд також погоджується з тим, що зазначених обставин не виявляється можливим з`ясувати дійсні обставини дослідження ОСОБА_1 на стан сп`яніння на місті зупинки, а рівно і не спростовані твердження про те, що ОСОБА_1 був не згоден з результатом газоаналізатору «Драгер» та висловлював свою незгоду працівникам поліції.

За вищевикладених обставин, суд приходить до висновку про те, що досліджені безпосередньо судом та наявні в матеріалах справи докази, не доводять безперечно вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що сукупністю досліджених судом доказів вина ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, не доведена, що відповідно до ст. 247 п. 1 КУпАП є підставою для закриття провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 247 п. 1 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 130 ч. 1 КУпАП закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Суддя О.І. Дацюк