Провадження № 3/761/311/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2019 року

Шевченківський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Левицької Т.В., за участю прокурора Дяченка В.П., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні протокол № 44-03/308/18 від 05 грудня 2018 року, складеного головним спеціалістом відділу контролю за своєчасністю подання декларацій Департаменту перевірки декларацій Національного агентства з питань запобігання корупції Підгорною Ю.В. щодо

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючої на посаді головного державного ревізора - інспектора відділу камеральних перевірок податкової звітності з ПДВ управління податків і зборів з юридичних осіб Головного управління ДФС у м. Києві, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1,-

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, ?

в с т а н о в и в:

Як вбачається з протоколу № 44-03/308/18 від 05 грудня 2018 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, ОСОБА_1, перебуваючи на посаді головного державного ревізора - інспектора відділу камеральних перевірок податкової звітності з ПДВ управління податків і зборів з юридичних осіб Головного управління ДФС у м. Києві, будучи державним службовцем, відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», являючись суб'єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог частини 1 статті 45 даного Закону, 04.04.2018 несвоєчасно без поважних причин подала щорічну декларацію за 2017 рік особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Отже, ОСОБА_1, будучи державним службовцем є суб'єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» та є суб'єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов'язаних з корупцією.

Частиною 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов'язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції (далі - Національне агентство) від 10.06.2016 року №2 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за № 958/29088) «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» визначено, що система подання та оприлюднення відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, розпочала свою роботу в два етапи:

перший етап - з 00 годин 00 хвилин 15 серпня 2016 року для таких типів декларацій (повідомлень) та суб'єктів декларування:

щорічні декларації за 2015 рік службових осіб, які станом на 15 серпня 2016 року займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище. Зазначені у цьому абзаці декларації подаються протягом 60 календарних днів з дати, визначеної у цьому абзаці;

декларації, передбачені абзацом першим частини другої статті 45 Закону (декларації осіб, які припиняють діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування), службових осіб, які 15 серпня 2016 року чи пізніше цієї дати припиняють діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, та станом на день такого припинення займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище;

повідомлення про суттєві зміни в майновому стані суб'єкта декларування, передбачені частиною другою статті 52 Закону, службових осіб, які станом на 15 серпня 2016 року чи пізніше цієї дати займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище;

другий етап - з 00 годин 00 хвилин 01 січня 2017 року для всіх інших суб'єктів декларування та декларацій (повідомлень), передбачених Законом.

Рішенням Національного агентства від 18.08.2016 № 1 «Про внесення змін до деяких рішень Національного агентства з питань запобігання корупції щодо функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», внесені зміни у підпункт 1 пункту 1 Рішення НАЗК від 10.06.2016 року № 2 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за №958/29088) «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», а саме: слова та цифри «15 серпня 2016 року» змінити словами та цифрами «01 вересня 2016 року». Таким чином система подання та оприлюднення відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, розпочала свою роботу в два етапи, перший етап - з 00 годин 00 хвилин 01 вересня 2016 року та другий етап - з 00 годин 00 хвилин 01 січня 2016 року.

Отже, ОСОБА_1, будучи державним службовцем, зобов'язана подати щорічну декларацію за 2017 рік особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування з 01 січня 2018 року до 01 квітня 2018 року.

Відповідно до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування ОСОБА_1 подала щорічну декларацію за 2017 рік до вказаного реєстру 04.04.2018.

В судовому засіданні прокурор підтримав протокол про адміністративне правопорушення, складений щодо ОСОБА_1, зазначивши, що в діях останньої наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 проти складеного щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення заперечила, вказавши, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Зазначила, що вона перебуває на посаді головного державного ревізора - інспектора відділу камеральних перевірок податкової звітності з ПДВ управління податків і зборів з юридичних осіб Головного управління ДФС у м. Києві. З 2017 року та по даний час вона знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною, ІНФОРМАЦІЯ_3, по досягненню нею 3-річного віку.

Щорічну декларацію за 2017 рік вона подала з пропуском строку у декілька днів, а саме 04.04.2018 року, оскільки здійснює постійний нагляд та догляд за маленькою дитиною. На момент подання нею декларації її дитині було лише 8 місяців. Умислу несвоєчасного подання декларації у неї не було, жодних недостовірних відомостей декларація не містить.

Заслухавши думку прокурора, пояснення ОСОБА_1, вивчивши матеріали протоколу про адміністративне правопорушення, суд дійшов наступного висновку.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган /посадова особа/ встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган /посадова особа/ оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган /посадова особа/ при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням /проступком/ визнається протиправна, винна /умисна або необережна/ дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Так, уповноваженою на те посадовою особою, а саме головним спеціалістом відділу контролю за своєчасністю подання декларацій Департаменту перевірки декларацій Національного агентства з питань запобігання корупції Підгорною Ю.В. було складено протокол № 44-03/308/18 від 05 грудня 2018 року відносно ОСОБА_1 про вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Частиною 1 статті 172-6 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Об'єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері державного управління, а також у сфері запобігання корупції.

Об'єктивна сторона цього правопорушення виражається у формі несвоєчасного подання без поважних причин щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Суб»єктами вказаного правопорушення є у відповідності до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» державні службовці, до яких належить посада, яку займає ОСОБА_1, тобто посада головного державного ревізора - інспектора відділу камеральних перевірок податкової звітності з ПДВ управління податків і зборів з юридичних осіб Головного управління ДФС у м. Києві.

Суб'єктивна сторона цього правопорушення визначається ставленням особи до дії та наслідків, виражене у формі умислу, тобто особа повинна усвідомлювати протиправний характер своєї дії, передбачати її шкідливі наслідки і бажати їх або свідомо допускати настання цих наслідків.

Як вбачається з пояснень ОСОБА_1, наданих нею в судовому засіданні, остання зазначила, що вона перебуває на посаді головного державного ревізора - інспектора відділу камеральних перевірок податкової звітності з ПДВ управління податків і зборів з юридичних осіб Головного управління ДФС у м. Києві. З 2017 року вона знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною, ІНФОРМАЦІЯ_3, по досягненню нею 3-річного віку.

Щорічну декларацію за 2017 рік вона подала з пропуском строку у декілька днів, а саме 04.04.2018 року, оскільки здійснює постійний нагляд та догляд за маленькою дитиною. На момент подання нею декларації її дитині було лише 8 місяців. Умислу несвоєчасного подання декларації у неї не було, жодних недостовірних відомостей декларація не містить.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутня суб'єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, тобто умислу, а саме усвідомлення протиправного характеру своїх дій, передбачення шкідливих наслідків таких дій і бажання їх або свідоме допускання настання цих наслідків.

Враховуючи викладене, оцінивши всі наявні в матеріалах справи докази, всебічно, повно і об'єктивно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, а також враховуючи відсутність умислу у ОСОБА_1, направленого на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, настання будь-яких шкідливих наслідків, суд встановив відсутність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а відповідно і відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

За таких обставин, оскільки відповідно до вимог ч. 1 п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення, суд вважає за необхідне закрити справу щодо ОСОБА_1 у зв»язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 245, 246, 247, 251, 252, 268, 278, 279, 280, 284, 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

Закрити справу щодо ОСОБА_1 у зв»язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги чи протесту прокурора.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва.

Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Суддя Т.В.Левицька