КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/95/2019 Постанова винесена суддею Луценко О.М.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 та захисника Гайдамаченко Т.П., розглянувши апеляційну скаргу захисника Гайдамаченко Т.П. на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 09 липня 2018 року відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Тетіїв Київської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні сина, 2010 р.н., не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 09 липня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

Згідно з постановою суду, 30 травня 2018 року о 17 год. 49 хв. по вул. Луговій, біля будинку №24/1 по вул. Автозаводська в м. Києві ОСОБА_2 керував автомобілем «MAN», державний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та мови, різка зміна шкірного покрову, від огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку у присутності двох свідків відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Гайдамаченко Т.П., вважаючи постанову суду незаконною, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати, а матеріали справи повернути до Управління патрульної поліції в м. Києві для доопрацювання та належного оформлення.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що, як і саму справу, так і протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням, оскільки викладені обставини в протоколі не відповідають дійсності, так як ОСОБА_2 не перебував в алкогольному стані та надавав згоду пройти на місці огляд на стан сп'яніння приладом «Драгер», але йому працівники поліції відмовили мотивуючи тим, що цього приладу у них з собою немає, що також можуть підтвердити і свідки. При цьому, у протоколі ОСОБА_2 зазначив про те, що не згоден з викладеними обставинами.

Крім того, в матеріалах справи відсутні показання свідків, що ставить під сумнів достовірність наданих суду матеріалів, а додані до матеріалів справи начебто пояснення свідків були написані працівниками поліції, а не самими свідками.

Разом з тим, суд розглянув справу поверхнево та формально, не допитавши свідків у судовому засіданні, попри те, що такі зазначені у протоколі із зазначенням місця їх проживання, прізвища, ім'я та по батькові.

Також матеріали справи не містять і доказів відсторонення водія від керування та передачі керування іншій уповноваженій особі, що викликає сумнів у законності дій поліцейського при оформленні матеріалів, його дії не узгоджуються з формулюванням правопорушення, викладеним у протоколі.

Окрім цього, працівник поліції не перевірив чи притягувався ОСОБА_2 протягом року до моменту складання протоколу до відповідальності за аналогічне правопорушення, у зв'язку з чим можливо невірно визначив кваліфікацію правопорушення, яке кваліфіковано за частиною першою, однак в матеріалах справи відсутні докази притягнення чи не притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що унеможливлює встановити обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, правильну кваліфікацію правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП чи за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, на думку апелянта, цей адміністративний матеріал підлягає направленню для додаткового оформлення, оскільки з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що правопорушення кваліфіковано за частиною першою, однак в матеріалах справи відсутні докази притягнення або не притягнення до адміністративної відповідальності протягом року ОСОБА_2 за аналогічне правопорушення, і працівники поліції не надали з цього питання витяги із адміністративної практики стосовно вказаного порушника.

Також захисник Гайдамаченко Т.П. просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, як пропущений з поважних причин, посилаючись на те, що оскаржувану постанову вона, як захисник ОСОБА_2, отримала лише 15.08.2018 року в канцелярії суду та повідомила ОСОБА_2 про її існування, так як йому не було відомо про існування цієї постанови, оскільки він не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, будь-які докази про його повідомлення в матеріалах справи відсутні, і смс-повідомлення на свій телефон він не отримував, чим було порушено його права як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення вважаю, що строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

Дана справа була призначена до розгляду у суді апеляційної інстанції на 17.01.2019 року, однак у зв'язку із задоволенням клопотання захисника Гайдамаченко Т.П. про виклик і допит свідків по справі, розгляд останньої було перенесено на 04.02.2019 року.

Проте, в подальшому, будучи належним чином сповіщеними про день та час слухання справи, яка призначалась на 04.02.2019 року та 21.02.2019 року, ні ОСОБА_2, ні його захисник Гайдамаченко Т.П. до суду апеляційної інстанції не з'явилися, про причини своєї неявки суду не повідомили, будь-яких клопотань на адресу суду не направили, а тому, відповідно до вимог ч. 5 ст. 294 КУпАП, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність ОСОБА_2 та його захисника Гайдамаченко Т.П.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та відеозаписз нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з'ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апелянта, ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 були дотримані, а висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, який, на противагу твердженням апелянта, складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП,підписано відповідною посадовою особою, а також ОСОБА_2 та свідками, поясненнях свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, якими засвідчено факт відмови ОСОБА_2 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння,а також поясненнях свідків ОСОБА_6 і ОСОБА_7 щодо неадекватної поведінки ОСОБА_2 та його керування вантажним автомобілем з явними ознаками алкогольного сп'яніння та рапорті інспектора поліції, за яким ОСОБА_2 свою вину щодо керування транспортним засобом не визнав, проте не зміг вказати, хто керував транспортним засобом, а документи на вантажний автомобіль та ключі від нього знаходились саме у ОСОБА_2

Що стосується доводів захисника про порушення інспекторами поліції процедури проведення огляду ОСОБА_2 на стан сп'яніння, оскільки він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп'яніння із застосуванням приладу «Драгер», але співробітниками поліції в проходженні такого огляду йому було відмовлено через відсутність у них з собою даного приладу,то вони не відповідають дійсностіта спростовуються протоколом про адміністративне правопорушення, в якому у своїх поясненнях ОСОБА_2 власноручно зазначив лише те, що «не згоден», а також відеозаписом з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, з якого вбачається, що ОСОБА_2 працівниками поліції, у присутності двох свідків, пропонувалося пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння, як із застосуванням спеціального технічного засобу на місці, так і в закладі охорони здоров'я, але ОСОБА_2 від проходження будь-якого огляду відмовився, у зв'язку з чим відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення.

А відтак, протилежні доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника, про проведення такого огляду з порушенням вимог Закону, не заслуговують на увагу та розцінюються судом як намаганняОСОБА_2 уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Та обставина, що пояснення свідків, які брали участь у фіксуванні обставин зазначеного адміністративного правопорушення, написані не самими свідками, а працівниками поліції, не може свідчити про неповноту з'ясування всіх обставин справи, оскільки їх письмові пояснення, відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, були досліджені суддею та обґрунтовано прийняті до уваги як такі, що узгоджуються з іншими доказами у справі та підтверджують обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, який складений щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та у відеозаписі з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції.

Щодо посилань захисника Гайдамаченко Т.П. в апеляційній скарзі на те, що поліцейським не було відсторонено ОСОБА_2 від керування транспортним засобом, то вони жодним чином не спростовують правильність висновку судді щодо винуватості ОСОБА_2 у порушенні п. 2.5 ПДР України, тобто відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Щодо доводів апелянта про відсутність в справі даних про повторність правопорушення за ст. 130 КУпАП, то останнє жодним чином не впливає на правильність висновків суду першої інстанції, який розглядає справу виключно в межах складеного протоколу, а такий щодо ОСОБА_2 був складений за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки його притягнуто до адміністративної відповідальності за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

При цьому суд, дотримавшись вимог ст.ст. 33, 34 КУпАП, наклав на ОСОБА_2 стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинене правопорушення, і відповідає меті виховання особи, що його вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст. 23 КУпАП.

За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, тому підстави для її скасування - відсутні, а відтак апеляційна скарга захисника Гайдамаченко Т.П. задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Поновити захиснику Гайдамаченко Т.П. строк на апеляційне оскарження постанови Оболонського районного суду м. Києва від 09 липня 2018 року.

Апеляційну скаргу захисника Гайдамаченко Т.П. залишити без задоволення, а постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 09 липня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Горб І.М.