Справа №: 343/393/19
Провадження №: 3/0343/102/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2019 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді- Андрусіва І.М.,

за участю: секретаря судового засідання - Димид О.З.,

прокурора- Сабара Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал, який надійшов від управління захисту економіки в Тернопільській області департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Голинь, Калуського району Івано-Франківської області, зареєстрованого та жителя в АДРЕСА_1, з вищою освітою, одруженого, непрацюючого,в минулому до адміністративної відповідальності не притягувався,

за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

26.02.2019 року до Долинського районного суду повторно, після повернення його до Управління захисту економіки в Тернопільській області 30.10.2018 року для належного оформлення, надійшов адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1

Відповідно до протоколу №0900166 від 19.09.2018 року ОСОБА_1, обіймаючи посаду начальника відділу внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Тернопільській області, будучи особою начальницького складу податкової міліції та згідно п.п. "д" п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов"язані з корупцією, в порушення ч.2 ст.52 Закону, в установлений законом десятиденний термін упродовж періоду з 00.00 14.04.2017 року по 23:59 23.04.2017 року не повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни в майновому стані, а саме про отримання ним доходу у вигляді компенсації за вимушений прогул згідно рішення суду в сумі 81 198 гривень, чим вчинив правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 просив закрити відносно нього провадження у справі, оскільки він не був суб"єктом декларування. Протокол свідомо складений у його відсутності, адже листи направлялись 17.09.2018 року з метою прибуття в УЗЕ у Тернопільській області 18.09.2018 року та 19.09.2018 року, розуміючи, що він не зможе з"явитись через віддаленість міст.

Прокурор в судовому засіданні обставини, викладені у протоколі про вчинення адміністративних правопорушень підтримала. Однак погодилась з доводами ОСОБА_1 про те, що він в період з 14.04.2017 року по 23.04.2017 року не був суб"єктом, на якого поширювалась дія Закону України «Про запобігання корупції».

Заслухавши думку учасників розгляду справи, дослідивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до наступного висновку.

З матеріалів адміністративної справи встановлено, що наказом голови ДФС України від 13.01.2017 року за №70 ОСОБА_1 звільнено з посади та податкової міліції ДФС України (а.с. 84).

Наказом в.о. голови ДФС України за №134-0 від 24.04.2017 року скасовано наказ ДФС від 12.01.2017 року №29-о "Про звільнення ОСОБА_1."

Відповідно до п.1 наказу в.о. голови Державної фіскальної служби від 18 вересня 2017 року № 2174-0, ОСОБА_1, полковнику податкової міліції, начальнику відділу внутрішньої безпеки Головного управління ДФС в Івано-Франківській області, продовжено строк служби в податковій міліції на три роки, до 21 березня 2018 року.

Крім цього, відповідно до п.2 даного наказу, ОСОБА_1 призначено на посаду начальника відділу внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Тернопільській області Головного управління ДФС у Тернопільській області, звільнивши з посади начальника відділу внутрішньої безпеки Головного управління ДФС в Івано-Франківській області, 28 вересня 2017 року (а.с. 30)

Відповідно до публічних відомостей, розміщених на офіційному сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, ОСОБА_1 подав декларації особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічну за 2016 рік о 13 год. 20 хв.27.04.2017 року та щорічну за 2017 рік о 19 год. 28 хв. 14.03.2018 року (а.с. 13-26).

Крім цього, ознайомлення ОСОБА_1 із антикорупційним законодавством підтверджується інформацією ДФС у Тернопільській області, а саме копією результатів за № 63139 з проходження тестування з Правил етичної поведінки та запобігання корупції, які ОСОБА_1 складено успішно (а.с. 59)

Згідно ст.172-6 ч.2 КУпАП, відповідальність настає за несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни в майновому стані.

Згідно ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції» у разі суттєвої зміни у майновому стані суб'єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб'єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов'язаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Суд також встановив, що ОСОБА_1 згідно інформації вказаної у щорічній декларації, 13.04.2017 отримано дохід у вигляді компенсації за вимушений прогул згідно рішення суду, в сумі 81 198 гривень, що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01.01.2017 року (а.с. 22).

Однак, суд вважає безпідставним твердження управління захисту економіки в Тернопільській області департаменту захисту економіки Національної поліції України про те, що у ОСОБА_1 виник обов"язок в період з 00:00 год. 14.04.2017 по 23:59 год. 23.04.2017 рокуповідомити в установленим законом порядок про суттєві зміни у майновому стані, оскільки, як зазначалось вище, наказ про його поновлення був виданий 24.04.2017 року.

Відповідно до положення ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ч. 1 ст. 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підставі задекларованого принципу, що міститься в ст. 7 КУпАП, кожній особі щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності гарантовано, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

При цьому суд також виходить з вимог ст. 62 Конституції України та передбаченого у ній принципу презумпції невинуватості, згідно якого обвинувачення особи не може ґрунтуватись на припущеннях. В силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

У п. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини, у п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у п. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, у ст. 62 Конституції України закріплено одне з найважливіших положень демократичної, правової держави презумпцію невинуватості, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути притягнута до відповідальності, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З аналізу вищезазначених правових норм на ОСОБА_1 поширюється принцип презумпції невинуватості, оскільки його винуватість не доведена допустимими і належними доказами.

Відтак, оцінивши в сукупності докази, які наявні в матеріалах справи, суд приходить до висновку про відсутність в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.172-6 КУпАП та самої події даного правопорушення, оскільки в період з 00:00 год. 14.04.2017 року по 23:59 год. 23.04.2017 рокуОСОБА_1 не був суб"єктом, на якого поширюється дія Закону України "Про запобігання корупції ".

На підставі викладеного, Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», ст. 11 Загальної декларації прав людини, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 62 Конституції України, ст.ст. 7, 245, 247 п.1, 252, 283, 285, 287-289, КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.172-6 ч. 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Долинський районний суд протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя