КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/732/2019 Постанова винесена суддею Жмудь В.О.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця смт.Бородянка Київської області, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, працюючого менеджером у ФОП «ОСОБА_3.», ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 28 грудня 2018 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 28 грудня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

Згідно з постановою суду, 17 листопада 2018 року о 02 год. 20 хв. по пр. Ак. Палладіна, 14 у м. Києві ОСОБА_2 керував автомобілем «Toyota Land Cruiser», номерний знак НОМЕР_2, з явними ознаками наркотичного сп'яніння (порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло), від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, вважаючи постанову суду незаконною та необґрунтованою, просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження у справі закрити за відсутності в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КК України.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що при винесенні оскаржуваної постанови суддя належним чином не виконала вимоги ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, а також дала невірну оцінку доказам у справі.

Зокрема, зазначає, що з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що зупинили його працівники поліції нібито для перевірки документів без порушення ним правил дорожнього руху на пр. Ак.Палладіна о 02 год. 20 хв., та запідозривши, що він знаходиться у стані наркотичного сп'яніння, одразу ж запропонували поїхати на медобстеження до медичного закладу, хоча він категорично це заперечував та пояснював, що взагалі ніколи не вживав наркотичних засобів, та просив провести його огляд на місці у присутності двох свідків, але йому було відмовлено, чим грубо порушено порядок перевірки на стан сп'яніння, передбачений ст. 266 КУпАП. При цьому, на місці його зупинки працівниками поліції ніяких свідків не було.

Крім того зазначає, що він погодився поїхати на огляд в медичний заклад, але, приїхавши туди, він прочекав до 04 год. і, коли йому сказали, що треба чекати ще дві години, він обурився, повідомивши, що дуже втомився, та що йому додому їхати ще 70 км, та попросив поїхати до іншого медичного закладу, але йому знову було відмовлено. Після цього він сказав, що не буде чекати, у зв'язку з чим о 04 год. був складений адміністративний протокол. При цьому, з відео поліцейських видно, що вони зі свідками знаходяться біля медичного закладу, і свідки жодним словом не описують його стан наркотичного сп'яніння, а підтверджують факт, що він відмовився від медичного огляду.

Також зазначає й те, що у протоколі взагалі не зазначена адреса одного свідка, а щодо наявних у справі пояснень свідків, то вони у його присутності не оформлялись.

До того ж, у поясненнях свідків зазначено час 04 год. 30 хв., тобто вони були відібрані вже після складання протоколу та не містять дату та місце народження свідків, реквізити документу, що посвідчує особу, а також не зазначено прізвище особи, що підписала пояснення. При цьому, пояснення свідків записані на відео, не відповідають змісту пояснень, доданих до протоколу.

Тому в даному випадку неможливо визнати належним закріплення пояснень свідків, оскільки в них відсутні відомості щодо суті правопорушення, зокрема відносно того, з якими саме ознаками сп'яніння перебувала особа, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Крім того, у копії протоколу про адміністративне правопорушення, яку видали йому на руки, не вказано за якою частиною ст. 130 КУпАП він притягується до відповідальності, а в примірнику, який було надано суду, частина вже зазначена, що свідчить про підтасовку доказів, на які посилається суд.

Також всупереч вимогам ст.ст. 266, 265-2 КУпАП від керування автомобілем його не відсторонили, тимчасового затримання транспортного засобу шляхом блокування або відправки його на спеціальний майданчик не відбулося, що є доказами того, що у стані наркотичного сп'яніння він не знаходився, а дії співробітників поліції були упереджені.

Тому, розуміючи це він не став чекати медогляду, запропонованого йому працівниками поліції, справедливо побоюючись, що і там буде домовленість, та тут же по Інтернету знайшов медичний заклад, який проводить такі обстеження, до якого і звернувся, і, згідно висновку №84/17 від 17.11.2018 року ТОВ «Клініка «Інтер» за результатами лабораторних досліджень слідів алкоголю та психотропних речовин в його організмі не виявлено.

Проте, суд не взяв до уваги цей висновок, незважаючи на те, що ТОВ «Клініка «Інтер» входить до переліку закладів охорони здоров'я, затвердженого управліннями охорони здоров'я місцевих державних адміністрацій, які проводять огляд водіїв на стан сп'яніння.

Крім того, при розгляді справи було грубо порушено його право на захист, оскільки при розгляді справи він заявляв клопотання про надання йому можливості скористатися свої правом на захист, але судом це клопотання не було прийняте, як і клопотання про закриття провадження у справі.

Таким чином, на думку апелянта, оскільки його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є недоведеною, то дана обставина давала судді достатні підстави для прийняття рішення про закриття провадження у справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, поясненняОСОБА_2 на підтримку доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з'ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апелянта, ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 були дотримані, а висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, який складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП,підписано відповідною посадовою особою, а також ОСОБА_2 та свідками, поясненнях свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, якими засвідчено факт відмови ОСОБА_2 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

До того ж факт пропозиції ОСОБА_2 пройти огляд на стан сп'яніння в установленому законом порядку, у зв'язку з наявністю у працівників поліції обґрунтованої підозри про керування ним автомобілем в стані наркотичного сп'яніння та його відмови від проходження огляду на стан такого сп'яніння, підтверджується і відеозаписом з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, відповідно до якого, виявивши у ОСОБА_2 під час спілкування, ознаки наркотичного сп'яніння, працівники поліції у присутності свідків запропонували йому пройти огляд у лікаря-нарколога в медичній установі, але ОСОБА_2 відмовився від огляду, у зв'язку з чим відносно нього і було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Також і під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 не заперечував того, що він дійсно відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння у лікаря-нарколога, оскільки, прочекавши на огляд в медичному закладі більше години, йому повідомили, що експертизу потрібно буде чекати ще дві години, а на його прохання проїхати в інший медичний заклад йому відмовили, проте він не думав, що це буде вважатися правопорушенням, але потім по вказівці свого юриста поїхав у лікарню та здав аналіз, однак суддя його не взяла до уваги, так як це був заклад не «Соціотерапія».

Щодо посилань ОСОБА_2 на безпідставне неврахування судом першої інстанції лабораторного дослідження на вміст алкоголю та психотропних речовин в організмі №84/17 від 17.11.2018 року ТОВ «Клініка «ІНТЕР», за результатами якого слідів алкоголю та психотропних речовин в організмі ОСОБА_2 не виявлено, то вони є необгрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 6 ст. 266 КУпАП направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедура направлення поліцейськими водія для проведення огляду з метою виявлення стану сп'яніння визначена Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року №1103. На виконання вказаної постанови Кабінету Міністрів України з метою створення нормативно-правового підґрунтя діяльності патрульної поліції та закладів охорони здоров'я наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735 була затверджена вказана раніше Інструкція.

Згідно з п. 12 розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Крім того, у відповідності з вимогами ч.ч. 3, 4 ст. 266 КУпАП, п. 9 розділу ІІ Інструкції огляд у закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського, який з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Перелік закладів охорони здоров'я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров'я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на такий стан в інших закладах забороняється. І наказом Департаменту охорони здоров'я Київської міської державної адміністрації від 30.05.2016 року №236 визначено Київську міську наркологічну клінічну лікарню «Соціотерапія» як єдину установу в м. Києві, якій надано таке право.

Оскільки ОСОБА_2 відмовився проходити огляд у вказаному закладі охорони здоров'я у супроводі працівників поліції, а іншого встановленого порядку огляду не передбачено, самостійне звернення до ТОВ «Клініка «ІНТЕР» не спростовує висновків суду про відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння відповідно до встановленого порядку. До того ж ОСОБА_2 не навів переконливих доводів з приводу того, що перешкодило йому пройти огляд у закладі охорони здоров'я на пропозицію поліцейських.

Враховуючи те, що ТОВ «Клініка «ІНТЕР» не входить до переліку закладів охорони здоров'я, яким надано право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, згідно з ч. 5 ст. 266 КУпАП, вказаний огляд є недійсним.

Таким чином, висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_2, на який він посилається, у даному випадку не має доказового значення.

Також не заслуговують на увагу і доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про недотримання працівниками поліції порядку виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп'яніння через непроведення ними такого огляду на місці зупинки транспортного засобу.

Відповідно до Розділу II п. 13 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного сп'яніння, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп'яніння згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 Розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Отже, проведення огляду на стан наркотичного сп'яніння можливо лише у медичному закладі, і та обставина, що працівники поліції відмовили ОСОБА_2 пройти огляд на місці за допомогою спеціальних технічних засобів, не свідчить про недотримання ними в даному випадку вимог ст. 266 КУпАП.

Доводи ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції про відсутність в справі даних його перебування в стані наркотичного сп'яніння є непереконливими, оскільки щодо ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення і він притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення вимог п. 2.5 ПДР України, яке виразилося у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан, зокрема, наркотичного сп'яніння.

Щодо доводів про неспівпадіння часу, зазначеного у поясненнях свідків, з часом складання протоколу про адміністративне правопорушення, який не збігається між собою, а також не зазначення у поясненнях свідків дати та місця народження свідків, реквізити документу, що посвідчує особу, та прізвище особи, що підписала ці пояснення, то це не може свідчити про неправильність висновків суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме, відмову від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння.

Твердження апелянта про те, що наявні у матеріалах справи пояснення свідків у його присутності не оформлювались, суперечать матеріалам справи, оскільки присутність свідків зафіксована на відеозаписі, дані в якому повністю узгоджуються з даними в письмових поясненнях свідків, і зміст цих пояснень не викликає жодних сумнівів у їх достовірності.

Та обставина, що в протоколі про адміністративне правопорушення вказана ч. 1 ст. 130 КУпАП, а в його копії, наданій ОСОБА_2, відсутнє посилання на частину ст. 130 КУпАП, за якою кваліфіковано дії ОСОБА_2, не може бути підставою визнання недійсним протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки в ньому чітко визначено суть адміністративного правопорушення та пункт ПДР України, який порушив ОСОБА_2, дії якого були кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не ґрунтуються на матеріалах справи і доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що поліцейські не відсторонили його від керування транспортним засобом, оскільки вони відібрали у останнього в його поясненнях у протоколі зобов'язання не керувати транспортним засобом, що є однією із форм відсторонення від керування транспортним засобом.

Щодо посилань ОСОБА_2 на порушення судом першої інстанції його права на захист, у зв'язку із неприйняттям його клопотання про надання йому можливості скористатися свої правом на захист, то вони також безпідставні, оскільки, як вбачається з оскаржуваної постанови суду, у судовому засіданні дане клопотання ОСОБА_2 було задоволено та відкладено судове засідання, однак ОСОБА_2 не скористався наданим йому правом та не залучив захисника, як не було залучено ним захисника і під час апеляційного розгляду.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки його притягнуто до адміністративної відповідальності за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

При цьому суд, дотримавшись вимог ст.ст. 33, 34 КУпАП, наклав на ОСОБА_2 стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинене правопорушення, і відповідає меті виховання особи, що його вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст. 23 КУпАП.

За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, тому підстави для її скасування - відсутні, а відтак, апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 28 грудня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Горб І.М.