АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія:ч.1 ст.130 КУпАП Суддя в апеляційній інстанції - ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" березня 2019 р. м. Черкаси

Суддя апеляційного суду Черкаської області Дмитренко М.І., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 на постанову судді Соснівського районного суду м.Черкаси від 18 лютого 2019 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,

пенсіонера, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, та стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 384 грн. 20 коп., -

в с т а н о в и в :

Згідно матеріалів адміністративної справи, 18.11.2018 р. о 14 год. 15 хв. водій ОСОБА_3 в м.Черкаси перехрестя вул.Смілянська вул.Надпільна, керував автомобілем НОМЕР_1, з ознаками алкогольного спяніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою судді, захисник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Соснівського районного суду м.Черкаси від 18.02.2019 р. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч.1 ст.130 КУпАП України та закрити провадження у справі, у зв'язку із відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення. Апеляційні вимоги мотивував тим, що суд не повно з'ясував фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, не сприяв повному, обєктивному та неупередженому її розгляду. Суд розглядаючи справу прийняв до уваги виключно докази, що були долучені працівниками поліції та відхилив докази сторони захисту, а саме показання свідків які були допитані під час судового розгляду. Разом з тим, суд не в повній мірі дослідив показання працівників поліції і не надав їм належної оцінки. Так, допитані в судовому засіданні працівники патрульної поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зазначили, що на момент складання протоколу щодо ОСОБА_3 він не керував

транспортним засобом і на місці складання матеріалів по адміністративне правопорушення взагалі транспортний засіб, що належить ОСОБА_3 був відсутній. Також, апелянт зазначив, що поза увагою суду залишилась і різниця у часі між нібито подією адміністративного правопорушення та часом складання протоколу про адміністративне правопорушення. Так, згідно даних справи, протокол про адміністративне правопорушення від 18.11.2018 р. складений о 16 год. 30 хв., за адресою: м.Черкаси, вул.Гоголя, 290, а правопорушення, на думку працівників поліції, ОСОБА_3 вчинив о 14 год. 15 хв. цього ж дня за іншою адресою, що знаходиться на значній відстані від місця складання протоколу, доказів щодо керування транспортним засобом ОСОБА_3 за адресою складання протоколу до матеріалів справи про адміністративне правопорушення не долучено. Вказана обставина, на думку апелянта, надає підстави вважати докази у справі неналежними та недопустимими. Зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази щодо керування ОСОБА_3 належним йому транспортним засобом 18.11.2018 р., а факт наявності у власності ОСОБА_3 автомобіля НОМЕР_1, не утворює жодного складу адміністративного правопорушення. Також апелянт зазначає, що працівниками поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення було допущено ряд порушень Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2005 р. №1376, зокрема, порушено п.9, п.11 вказаної інструкції в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено документ, що посвідчує особу та ОСОБА_3 не були розяснені права та обов'язки, передбачені нормами законодавства, а саме ст.ст. 55,56,59,63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали адміністративної справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що вимоги викладені в апеляційній скарзі, підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до змісту ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Під час розгляду справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247 і 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Однак, суд першої інстанції зазначених вимог закону не дотримався.

З оскаржуваної постанови видно, що суд дійшов висновку про доведеність вини

ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, але з цим висновком погодитись неможна, оскільки він не відповідає фактичним обставинам справи та не узгоджується із наявними в матеріалах справи доказами.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №175021 від 18.11.2018 р. о 14 год. 15 хв. водій ОСОБА_3 в м.Черкаси перехрестя вул.Смілянська вул.Надпільна, керував автомобілем НОМЕР_1, з ознаками алкогольного спяніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд послався на матеріали адміністративної справи, а саме протокол про адміністративне правопорушення, пояснення інспекторів поліції ОСОБА_5, ОСОБА_6, свідка ОСОБА_8 які були допитані в судовому засіданні суду першої інстанції, та письмові пояснення свідка ОСОБА_9, який викликався до суду, однак з невідомих причин не з'явився, відеоматеріалами від 18.11.2018 р., та прийшов до висновку що в діях ОСОБА_3 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. При цьому суд критично віднісся до показів свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 які за клопотанням адвоката ОСОБА_7 також були допитані в судовому засіданні, оскільки вони знайомі з ОСОБА_3, а тому є зацікавленими особами.

Допитаний в суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 пояснив, що 18.11.2018 р. він був пасажиром автомобіля НОМЕР_1, та сидів на задньому сидінні, а за кермом цього автомобіля був його товариш ОСОБА_10 рухаючись на вказаному автомобілі на перехресті вул. Смілянська Надпільна в м. Черкаси вони почули удар по автомобілю і як виявилося цей удар наніс перехожий, в подальшому між ним та перехожим виник конфлікт під час якого він отримав тілесні ушкодження та йому було пошкоджено одяг. Однак, після конфлікту вони розійшлися, кожен пішов у своїх справах, він зокрема пішов до аптеки, а через великий проміжок часу коли він йшов по вул. Гоголя в м.Черкаси до нього під'їхала машина працівників поліції, і вони звернулися з пропозицією пройти медичний огляд на стан спяніння, і це в той час коли він не перебував за кермом автомобіля, а просто рухався як пішохід по тротуару. При цьому працівники поліції пояснили йому, що їм стало відомо, що він порушив п.18.1 ПДР України, а саме не пропустив пішохода, який переходив пішохідний перехід, що й було причиною їх звернення до нього. В розмові вони повідомили, що зі слів свідків, один з яких був пішоходом, між яким і стався конфлікт, та інший свідок, який бачив цей конфлікт, він - ОСОБА_3 перебував в стані алкогольного спяніння, а саме від нього було чути запах алкоголю, та мав хитку ходу.

На звернення поліцейських він пояснив, що за кермом будь-якого автомобіля не перебував і на даний час він є пішоходом, а тому у працівників поліції немає будь-яких правомірних підстав для його зупинки та пропозиції пройти огляд на стан спяніння.

Вважає, що дії працівників поліції щодо нього є незаконними, протокол є неналежним доказом, оскільки працівниками поліції будь яких ознак перебування його в стані алкогольного чи наркотичного спяніння встановлено не було, про наявність ознак алкогольного спяніння працівники поліції в протоколі про адміністративне правопорушення записали зі слів свідків, однак при цьому, ними був складено протокол про адміністративне правопорушення та зазначено, що він керував автомобілем перебуваючи в стані алкогольного спяніння і вказано ознаки такого спяніння.

В судовому засіданні, апеляційної інстанції був переглянутий СD-диск з відеозаписом з відеореєстратора патрульного автомобіля та нагрудних відеокамер патрульних поліцейських на яких зафіксована подія від 18.11.2018 р. за участю ОСОБА_3

За висновками перегляду вказаного СD-диску встановлено, що 18.11.2018 р. працівники патрульної поліції не зупиняли автомобіль під керуванням ОСОБА_3 на проїзджій частині дороги, а підійшли до нього, коли він рухався, як пішохід по тротуару по вул.Гоголя, 290, м.Черкаси, та повідомили, що він, зі слів особи яка повідомила поліцейський патруль про правопорушення, порушив п.18.1. ПДР України, а саме рухаючись на автомобілі VOLKSWAGEN CADDY д.н.з. СА 2662 АО перехрестя вул. Смілянська вул.Надпільна в м. Черкаси не пропустив пішохода на пішохідному переході і в подальшому між ними відбулася сутичка.

Однак, при перегляді даного диску судом апеляційної інстанції встановлено, що на цьому відеозапису відсутні докази порушення п.18.1 правил дорожнього руху ОСОБА_3, що в свою чергу свідчить про безпідставність працівників поліції з зверненням до нього, як до особи, яка на час зупинки працівниками поліції був пішоходом і рухався по тротуару по вул.Гоголя, м. Черкаси, що знаходиться на значній відстані, а саме близько двох кілометрів від перехрестя вул.Смілянська вул.Надпільна, м.Черкаси. Окрім того, протокол про адміністративне правопорушення складено о 16. год. 30 хв., а правопорушення, на думку працівників поліції, які в свою чергу поклалися на покази свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відбулося о 14 год.15 хв.

В подальшому, як вбачається з запису, що міститься на СD-диску, під час зупинки ОСОБА_3 та з'ясування обставин всіх подій, інспектор поліції ОСОБА_5, після складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП визнав той факт, що оскільки безпосередньо працівниками поліції не було зафіксоване правопорушення, вчинене ОСОБА_3 на перехресті вул. Смілянська вул.Надпільна в м. Черкаси, то справа щодо порушення ОСОБА_3 п.18.1 ПДР України підлягає закриттю за малозначністю.

Оскільки, факт відсутності працівників поліції на місті правопорушення був ними визнаний, то суд апеляційної інстанції вважає, що складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_3 взагалі є безпідставним та таким, що не відповідає нормам чинного законодавства, так як він був складений відносно особи, яка не керувала транспортним засобом, не була зупинена працівниками поліції під час його керування, ознаки перебування особи в стані алкогольного спяніння не були встановлені безпосередньо працівниками поліції, а були записані до протоколу про адміністративне правопорушення зі слів свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, і працівники поліції визнали їх, як беззаперечний доказ для складання цього протоколу.

Отже, переглянувши СD-диск з відеозаписом подій від 18.11.2018 р. за участю ОСОБА_3 апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції викладені в постанові про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП не відповідають фактичним обставинам справи, а зміст протоколу серії БД №175021 від 18.11.2018 р. про адміністративне правопорушення, щодо ОСОБА_3 суперечить відеозапису вказаної події.

З урахуванням встановленого, апеляційний суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення серії БД №175021 від 18.11.2018 р. не можна вважати належним доказом вини ОСОБА_3 за ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки він повністю протирічить обставинам встановлених апеляційним судом при перегляді СD-диску щодо подій від 18.11.2018 р. за участю ОСОБА_3

Проведення огляду на стан сп'яніння здійснюється в порядку встановленому ст.266 КУпАП з дотриманням вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України 09 листопада 2015 року №1452/735, а також «Інструкції про порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103.

Тому відповідно до приписів та вимог ст.266 КУпАП та вищезазначених Інструкцій, особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп'яніння, підлягають огляду на стан алкогольного сп'яніння, який першочергово проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

При апеляційному розгляді даної справи встановлено порушення зазначених вимог закону.

Згідно ч. 6 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті вважається недійсним.

І хоча сам ОСОБА_3 не заперечує факт своєї відмови від проходження огляду у медичному закладі на стан сп'яніння, проте, в зв'язку з порушенням встановленої законом процедури оформлення даного правопорушення та складання протоколу інспекторами патрульної поліції, виключена можливість у даному випадку притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності у встановленому законом порядку.

З огляду на зазначене апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова судді - скасуванню.

Зважаючи на те, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд апеляційної інстанції, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази, приходить до висновку про недоведеність поза розумним сумнівом наявності в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв'язку з чим справа про адміністративне правопорушення відносно останнього підлягає закриттю на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 - задовольнити.

Постанову Соснівського районного суду м.Черкаси від 18 лютого 2019 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, та стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 384 грн. 20 коп. -скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, щодо ОСОБА_3, закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя М. І. Дмитренко