КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/1742/2019 Головуючий суддя у 1-й інстанції: Вознюк С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Сітайло О.М., за участю представника Київської митниці ДФС Захарова А.О., Демидчука М.В., Вітошка В.А. - представника ОСОБА_1 .В. розглянувши апеляційну скаргу представника Київської митниці ДФС Лазаренка В.А. на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 березня 2019 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 березня 2019 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

Вилучену валюту, згідно протоколу про порушення митних правил №0040/12500/19, а саме: 4545 євро, 100 доларів США та 3500 грн. - повернуто ОСОБА_2

Сума штрафу підлягає сплаті на користь держави України (отримувач: Державний бюджет України , Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, КБК 21081100, р/р №0004, - 050*).

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь державного бюджету України (отримувач коштів: Бориспільське управління Державної казначейської служби України, код отримувача (код ЄДРПОУ): 38007070, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, рахунок отримувача: 0004, код класифікації доходів бюджету: 22030101) судовий збір в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Київської митниці ДФС (Код , банк: Держказначейська служба України м. Київ, код банку: 820172, р/р: 9083) понесені витрати у справі про порушення митних правил на транспортування предметів правопорушення в розмірі 13 грн. 86 коп.

Не погоджуючись з вказаною постановою, представник Київської митниці ДФС Лазаренко В.А. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову судді місцевого суду та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, застосувати до нього стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн, та конфіскацію вилучених валютних коштів.

Апелянт зазначав, що санкцією ст. 471 МК України передбачено конфіскацію товарів, обмежених до переміщення через митний кордон України, та у даному випадку, при накладенні на ОСОБА_2 адміністративного стягнення, підлягає конфіскації 4545 євро, 100 доларів США та 3500 грн.

Однак суд першої інстанції помилково не застосував адміністративне стягнення у виді конфіскації вилучених коштів, дійшовши висновку, що грошові кошти для ОСОБА_2 є надзвичайно важливою, життєво необхідною та великою сумою, при цьому належним чином не мотивував такий висновок.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення представника Київської митниці ДФС Захарова А.О., який просив задовольнити апеляційну скаргу, пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - представника Демидчука М.В., які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст. ст. 486, 487 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Провадження у справі про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Порушення встановленого цим Кодексом порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через зелений коридор; товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України, тягне за собою відповідальність, передбачену ст. 471 МК України.

Як убачається з постанови суду першої інстанції, 30 січня 2019 року о 07 год. 35 хв. під час проходження митного контролю в зоні митного контролю залу «Відліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль» громадянин України ОСОБА_2 , який відлітав до Німеччини, м. Берлін, літаком авіакомпанії «МАУ», рейсом №423 та своїми діями обрав канал, позначений символами - «зелений коридор», тим самим, відповідно до ч. 5 ст. 366 МК України заявив про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо ввезення на митну територію України та засвідчив про факти, що мають юридичне значення.

Після перетину пасажиром «зеленої лінії», яка позначає початок «зеленого коридору», вказує, що для проходження митного контрою ним обрано «зелений коридор», і декларування здійснюється шляхом вчинення дій. Громадянин самостійно обирає відповідний канал для проходження митного контролю. На підставі п. 4 ст. 336 та ст. 342 МК України громадянину було задано запитання щодо наявності в нього готівки, на що він відповів, що має 9500 євро. Після цього пасажиру було запропоновано пред`явити всю готівку. В службовому приміщенні митниці зоні митного контролю пасажиром ОСОБА_2 видано готівку в розмірі 14545 євро, 100 доларів США, 3500 гривень та 10000 євро, що знаходилися у кишені брюк .

З виявленої у ОСОБА_2 суми було пропущено готівку у сумі 10000 євро. За протоколом про порушення митних правил вилучено 4545 євро, 100 доларів США та 3500 гривень.

На момент проходження митного контролю належним чином оформленої митної декларації пасажир не надав, до моменту перетину ним «зеленої лінії» до інспекторів митниці не звертався з приводу декларування даної валюти.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_2 під час проходження митного контролю в залі «Відліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль» порушив встановлений ст. 366 МК України порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю.

Зазначені дії, що полягають у переміщенні через митний кордон України ОСОБА_2 , який формою проходження митного контролю обрав проходження через «зелений коридор», готівкових коштів в обсязі, що підлягає обов`язковому письмовому декларуванню у повному обсязі для нерезидентів України, відповідно до Постанови Правління НБУ № 148 від 27 травня 2008 року, мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ст. 471 MК України.

У зв`язку з цим працівниками митниці на місці виявлення правопорушення в зоні митного контролю залу «Відліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль», 30 січня 2019 року складено протокол про порушення митних правил №0040/12500/19.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_2 у переміщенні через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження через «зелений коридор», готівкових коштів в обсягах, що підлягає обов`язковому письмовому декларуванню у повному обсязі, за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

При цьому, фактичні обставини справи, доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, та юридична кваліфікація його дій будь-ким із учасників судового розгляду, у тому числі представником Київської митниці ДФС, не оспорюються, а тому не є предметом розгляду апеляційної інстанції.

Разом з тим, обґрунтованими є посилання апелянта на те, що під час вирішення питання про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення, суд першої інстанції безпідставно не застосував конфіскацію предметів правопорушення.

Згідно частин 1, 2ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Санкцією статті 471 МК України за порушення встановленого цим Кодексом порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через «зелений коридор», товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України, передбачено покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі якщо безпосередніми предметами правопорушення є товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, - також конфіскацію цих товарів.

Проте судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 зазначених вимог закону в повному обсязі не дотримано.

Приймаючи постанову про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді штрафу, без конфіскації товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, суд першої інстанції виходив з того, що переміщувана ОСОБА_2 валюта має законне походження, державі не завдано майнової шкоди чи збитків у вигляді несплати митних платежів, жодних інших негативних наслідків не настало. При цьому конфіскація переміщуваної грошової суми поставить ОСОБА_2 в скрутне матеріальне становище та не сприятиме його вихованню і попередженню вчинення ним нових правопорушень.

Проте, такі висновки суду не можуть слугувати підставами для незастосування обов`язкового додаткового стягнення, оскільки не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Так, за санкцією ст. 471 МК України додаткове стягнення у вигляді конфіскації товарів, переміщення яких через митний кордон України обмежено, є обов`язковим.

Діючим законодавством України не передбачено можливості звільнення правопорушника від застосування щодо нього додаткового стягнення, у тому числі й конфіскації предметів порушення митних правил.

Судом апеляційної інстанції не встановлено даних про те, що конфіскація вилучених у ОСОБА_2 валютних коштів, поставить його в скрутне матеріальне становище, а томуне може бути застосована у даному випадку. Також рішення суду першої інстанції у цій частині не вмотивоване.

При цьому, накладаючи на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді штрафу без конфіскації предметів правопорушення суд першої інстанції вмотивував своє рішення тим, що відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Проте, у відповідності до ч. 2 ст. 1 вказаного Протоколу, попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які, на її думку, є необхідними для здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Як убачається з пункту 33 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ізмайлов проти Росії», загальна вимога щодо декларування товарів, що переміщуються через митний кордон, яка поширюється на кожну особу, котра перетинає державний кордон, запобігає неконтрольованому ввезенню готівки в державу чи її вивезенню з неї, тому конфіскація у випадку недекларування готівки під час проходження митного контролю є частиною регуляторного механізму, який відповідає загальним інтересам суспільства.

З огляду на вищенаведене, оскільки фактичні обставини справи та кваліфікація вчиненого правопорушення ніким не оспорюються, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду - скасуванню в частині накладення адміністративного стягнення, у зв`язку з чим на ОСОБА_2 має бути накладено основне адміністративне стягнення у виді штрафу, та додаткове адміністративне стягнення у виді конфіскації безпосередніх предметів порушення митних правил.

Керуючись ст. ст.478, 530, 541 МК України, ст. 294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Київської митниці ДФС Лазаренка В.А. задовольнити.

Постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 березня 2019 року щодо ОСОБА_2 скасувати, постановити нову, якою накласти на ОСОБА_2 адміністративне стягнення за ст. 471 МК України у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одну тисячу сімсот) гривень, з конфіскацією безпосередніх предметів порушення митних правил - 4545 євро, 100 доларів США та 3500 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.М. Сітайло