Номер провадження: 33/813/1666/19
Головуючий у першій інстанції Чванкін С. А.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Князюка О.В.,

за участю: секретаря судового засідання - Віцько А.І.,

особи, що притягається до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ,

захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвоката Попкової І.Г.,

розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м.Одеси від 25 вересня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.130 КпАП України (далі КУпАП) та накладено штраф у розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384.2 гривень.

Відповідно до постанови суду, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що вона 03.08.2019 року о 05 годині 27 хвилин керувала автомобілем «Фольксваген», н/з НОМЕР_1 , по вул. Академіка Глушко в м. Одесі, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовилася в присутності двох свідків, чим порушила вимоги п. 2.5 «Правил дорожнього руху України».

Не погоджуючись із вказаною постановою, 11 жовтня 2019 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, по якій просить суд скасувати постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 25 вересня 2019 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, посилаючись на порушення суддею норм процесуального права.

В обґрунтування своїх вимог про скасування постанови, апелянтка зазначає, що постанова є неогрунтованою та такою, що не відображає реальних обставнин справи, суд не дослідив усі обставини справи у їх сукупності, а її винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення поза розумним сумнівом не доведена.

Крім того, ОСОБА_1 разом із апеляційною скаргою подала до суду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Одеси від 25 вересня 2019 року, мотивуючи його тим, що справу було розглянуто за її відсутності, а про зазначену постанову вона дізналась 02.10.2019 року під час ознайомлення з матеріалами справи, що підтверджується відповідною розпискою, яка міститься у матеріалах справи. Вважає, що строк на подачу апеляційної скарги пропущений з поважної причини та просить його поновити.

Заслухавши ОСОБА_1 та її представника, вивчивши доводи скарги та матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, разом з тим, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження

ОСОБА_1 у судове засідання, яке було призначено на 25.09.2019 року не з`явилася. Про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином (а.с.7-8).

У зв`язку з цим та враховуючи скорочені строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.277 КУпАП, суд першої інстанції розглянув справу за її відсутності.

Відповідно до вимог ст. 285 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після розгляду справи, а копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови суду в той же строк вручається або висилається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З матеріалів справи вбачається, що справа була розглянута за відсутності ОСОБА_1 , з постановою вона ознайомилася лише 02.10.2019 року (а.с.12), у зв`язку з чим не мала можливості оскаржити постанову у встановлений законодавством десятиденний строк.

Відповідно до приписів ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 об`єктивно не мала можливості оскаржити постанову суду у встановлений законом строк, тому строк на апеляційне оскарження постанови суду підлягає поновленню.

Перевірка доводів апеляційної скарги. Позиція апеляційного суду

Що стосується доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Згідно з вимогами ч.7 ст.294 КпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За змістом ст.252 КУпАП оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Порядок проходження огляду на стан сп`яніння, встановлений ст.266 КУпАП, а також затвердженою спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерством охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 року Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкція). Інструкцією передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, або, у разі відмови водія пройти огляд на місці, лікарем закладу охорони здоров`я.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

З вищезазначеного вбачається, що суд першої інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 дотримався вимог статей 245 та 252 КУпАП та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов до обґрунтованих висновків про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, застосувавши до неї адміністративне стягнення, у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №155677, згідно якого водій ОСОБА_1 03.08.2019 року о 05 годині 27 хвилин керувала автомобілем «Фольксваген», д/н НОМЕР_1 , в м. Одесі по вул. Академіка Глушко, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовилася в присутності двох свідків, чим порушила вимоги п. 2.5 «Правил дорожнього руху України».

Також висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 3-4), та відеозаписом, зробленим нагрудною камерою працівника поліції (а.с. 5).

Доводи апелянтки про те, що працівники поліції не ознайомили її із її правами спростовуються матеріалами справи, а саме: протоколом про вчинення адміністративного правопорушення, де нижче слів «…роз`яснено його (її) права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, і повідомлено, що розгляд справи відбудеться… » стоїть підпис ОСОБА_1 .

Посилання апелянтки на те, що вона не відмовлялася від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння і що така відмова не зафіксована на відеозаписі події із нагрудної камери працівників поліції спростовуються самим відеозаписом та матеріалами справи, а саме: поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 3-4). Водночас, апелянтка не ставить питання про виклик свідків у судове засідання аби спростувати їх пояснення.

Доводи апелянтки про те, що працівники поліції не оформили належним чином направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоров`я і тим самим порушили вимоги законодавства, апеляційний суд вважає необґрунтованими. Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 відмовилася від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер, а також відмовилася їхати до спеціалізованого медичного закладу. Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на ту обставину, що ОСОБА_1 , будучи переконаною у тому, що 03.08.2019 року о 05 годині 27 хвилин не перебувала у стані алкогольного сп`яніння, не погодившись на вимогу працівників поліції, мала право та змогу поїхати до закладу охорони здоров`я для встановлення наявності або відсутності стану сп`яніння працівниками медичного закладу, проте таким правом не скористалася.

Апеляційний суд приймає до уваги доводи апелянтки про те, що відеозапис, зроблений нагрудною камерою працівника поліції не містить повного запису події, а причиною зупинки водія могло бути те, що водій не був пристебнутий ременем безпеки. Разом з тим, такі доводи не можуть вплинути на результат апеляційного розгляду даної справи.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку, що зібрані у справі докази узгоджуються між собою, є достовірними, належними, допустимими та повністю підтверджують вину ОСОБА_1 в порушенні нею вимог п.2.5 ПДР України за, що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

У відповідності до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення стосовно ОСОБА_1 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог ст.33 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

З підстав викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими і не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду справи, у зв`язку з чим відсутні підстави для зміни або скасування оскаржуваної постанови.

Керуючись ст. ст. 289, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Київського районного суду м.Одеси від 25 вересня 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 25 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду О.В. Князюк