ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/13/19 Номер провадження 33/814/428/19Головуючий у 1-й інстанції Стрюк Л. І. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.130 КпАП
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2019 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду ОСОБА_1,

з участю порушника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Полтавського районного суду Полтавської області від 1 березня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканець с. Щербані Полтавського району та області, АДРЕСА_1, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одружений, маючий на утриманні неповнолітню дитину, водій Полтавської обласної організації профспілок працівників освіти та науки України, несудимий,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, з накладенням адміністративного стягнення штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 384 грн. 20 коп.

Згідно з постановою судді Завгородній Л.В. визнаний винуватим в тому, що він 14 грудня 2018 року о 8 год. керував автомобілем Geely, днз ВІ 5405 ВО, на автодорозі «Київ-Харків-Довжанський» з ознаками алкогольного спяніння та, в порушення п.2.5 Правил дорожнього руху України, відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати постанову судді, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ст.247 КпАП України у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

При цьому зазначає, що відмовився лише від огляду на місці зупинки за допомогою алкотестеру, оскільки працівники поліції не надали документів, підтверджуючих законність використання цього приладу. Водночас стверджує, що наполягав в присутності свідків на проведенні огляду на стан спяніння в медичному закладі, проте працівники поліції відмовили йому, пославшись на брак часу та змусили підписати протокол. Також звертає увагу на відсутність підстав для його зупинки, що підтверджується відеозаписом події.

Зауважує, що судом не були допитані свідки, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, а він не був відсторонений від керування автомобілем.

Заслухавши пояснення порушника на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, приходжу до такого.

Відповідно до вимог ст.245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Наведені вимоги закону суддею не дотримані, а висновки постанови не ґрунтуються на належних і допустимих доказах.

Згідно з ст.280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обґрунтовуючи винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, суддя послався на протокол про адміністративне правопорушення, показання поліцейського ОСОБА_4, який його складав та пояснення свідків.

При цьому, суддя належним чином не оцінив сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозвязку для прийняття рішення про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п.27 постанови від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності за ст.130 КпАП України є, зокрема, ухилення водія від огляду відповідно до встановленого порядку на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

ОСОБА_3 в засіданні місцевого суду і в апеляційному суді заперечував свою винуватість та пояснював, що був зупинений працівниками поліції без будь-яких причин.

Після пропозиції працівниками поліції пройти огляд на стан спяніння дійсно не бажав проходити його за допомогою алкотестера, оскільки йому не надали відповідних дозвільних документів на прилад, але, оскільки був тверезим, наполягав на проведенні огляду у медичному закладі.

Проте поліцейські не дали це зробити, пояснивши браком часу, та змусили підписати протокол, пояснюючи що мають наміри забрати автомобіль на штрафмайданчик.

Такі показання апелянта не спростовані в засіданні місцевого суду.

Як вбачається з відеозапису, він містить лише інформацію про рух поліцейського автомобіля за транспортним засобом ОСОБА_2 до моменту його зупинки після виїзду на автодорогу «Київ-Харків-Довжанський». При цьому на відео не зафіксовано порушень водієм автомобіля Geely, днз ВІ 5405 ВО, Правил дорожнього руху.

Іншої інформації відео не містить.

Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення свідки неодноразово викликалися в судове засідання місцевого суду, а також до апеляційного суду. Більше того, як вбачається з листа на імя начальника відділу поліції від 21 лютого 2019 року, суддя просив забезпечити явку свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, але вони так і не зявилися в суд.

Відповідно до ст.266 КпАП України та п.6, п.7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоровя України 09 листопада 2015 року № 1452/735, огляд на стан спяніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоровя.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення.

Доводи ОСОБА_2 про відсутність у нього наміру ухилитись від огляду не спростовані.

Відповідно до ч.1 ст.130 КпАП України відповідальність за нею настає за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Дії особи, що полягають у відмові від проведення огляду лише на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів складу правопорушення не утворюють.

Також в матеріалах справи відсутні дані про відсторонення водія від керування транспортним засобом, хоча у відповідності до ч.1 ст.266 КпАП України особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами.

Наведене підтверджує доводи апеляційної скарги, а матеріали справи не містять належних і допустимих доказів на спростування вищевказаних показань порушника про обставини події.

Крім того, суддя в мотивувальній частині постанови вказав про відсутність доказів, які б спростовували винуватість ОСОБА_2, хоча, відповідно до ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку і ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість.

Також обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом і на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суддею під час розгляду справи наведеним обставинам не дано належної оцінки, а тому постанова судді підлягає скасуванню з закриттям провадження по справі на підставі п.1 ст.247 КпАП України за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.294 КпАП України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову судді Полтавського районного суду Полтавської області від 1 березня 2019 року щодо ОСОБА_2 скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ст.247 КпАП України за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 цього Кодексу.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського апеляційного суду Костенко В.Г.