ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1418/19 Справа № 214/8089/19 Суддя у 1-й інстанції - Попов В. В. Суддя у 2-й інстанції - Пістун А. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2019 року суддя Дніпровського апеляційного суду Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 жовтня 2019 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті гривень) 00 коп. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.

При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові, 22.10.2019 року, о 00 годині 56 хвилин, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Daewoo Sens», н/з НОМЕР_1 , рухався біля буд. 10 по пр. 200-річчя Кривого Рогу в м. Кривому Розі, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України та скоїв правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову судді першої інстанції скасувати а провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити.

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що в порушення вимог ст. 268 КУпАП, суд розглянув зазначену справу без розгляду його усних клопотань про необхідність отримання ним юридичної допомоги та про виклик свідків і поліцейського. Вважає, що суд позбавив його гарантованих Конституцією України прав на подання доказів та доводів щодо інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Зазначає, що протокол було складено майже через годину після його нібито відмови від проходження медичного огляду на стан сп`яніння та свідки були залучені також пізніше ніж вчинено інкриміноване йому правопорушення.

Звертає увагу на те, що він не відмовлявся від проходження жодного з видів огляду, ніхто йому його не пропонував пройти, а свідки не були присутні при зупинці транспортного засобу під його керуванням.

Вказує, що судом першої інстанції не було безпосередньо допитано свідків під час судового засідання, а тому їх письмові пояснення не можуть бути прийняті до уваги.

Вважає, що відеозапис з камери поліцейського не є допустимим доказом, так як запис здійснювався фрагментарно.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 , будучи повідомленим належним чином, не з`явився без поважних на те підстав.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, яким місцевим судом була надана належна оцінка, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 130088 від 22.10.2019 року; рапортом поліцейського; направленням на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, який не проводився; поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які вказали, що в їх присутності 22.10.2019 року ОСОБА_1 на пропозицію співробітника поліції пройти медичний огляд для встановлення стану сп`яніння на місці зупинки або в медичній установі відмовився.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених обставин по справі не вбачається.

Сукупність вищевказаних доказів та пояснення свідків, засвідчують відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду, що є підтвердженням об`єктивної сторони скоєного останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що виразилося у відмові особи, що керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Посилання апеляційної скарги ОСОБА_1 на те, що в порушення вимог ст. 268 КУпАП, суд розглянув зазначену справу без розгляду його усних клопотань про необхідність отримання ним юридичної допомоги та про виклик свідків і поліцейського, чим суд позбавив його гарантованих Конституцією України прав на подання доказів та доводів щодо інкримінованого йому адміністративного правопорушення, є хибними та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Так у відповідності до ч. 2 ст. 268 КУпАП, дана категорія справ до вичерпного переліку за якими обов`язкова присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не відноситься, а тому суд першої інстанції з дотриманням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою кожному гарантується право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, розглянув адміністративну справу.

В даному ж випадку, ОСОБА_1 було забезпечено право на апеляційний перегляд справи, що є одним з основних засад судочинства, встановлених статтею 129 Конституції України, та оскарживши постанову по справі про адміністративне правопорушення, в апеляційній скарзі виклав свої письмові пояснення, щодо інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що він не відмовлявся від проходження жодного з видів огляду, ніхто йому його не пропонував пройти, а свідки не були присутні при зупинці транспортного засобу під його керуванням, є безпідставними та не ґрунтуються на матеріалах справи.

Так, в судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 зазначав про те, що його зупинили працівники патрульної поліції, від нього був слабкий «перегар», у зв`язку чим він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки вважав, що газоаналізатор покаже ступінь сп`яніння.

Посилання ОСОБА_1 на те, що судом першої інстанції не було безпосередньо допитано свідків під час судового засідання, а тому їх письмові пояснення не можуть бути прийняті до уваги, є безпідставними, оскільки особи свідків були належним чином встановлені працівниками поліції, останні надали письмові пояснення щодо обставин правопорушення і поставили свої підписи під ними, а тому підстав піддавати їх сумніву в якості доказу у справі апеляційний суд не вбачає.

Твердження апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що відеозапис з камери поліцейського не є допустимим доказом, так як запис здійснювався фрагментарно, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки їх надання до суду зафіксовано в протоколі про адміністративне правопорушення та відповідно до відеозапису події озвучено поліцейським, що записи будуть долучені до матеріалів провадження. Зазначений відеозапис події відповідає вимогам ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису. Обов`язок збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. Отже, надання поліцейським до суду доказів є виконанням покладеного на нього обов`язку і не свідчить про недопустимість таких доказів. Зазначений відеозапис стосується ОСОБА_1 , який на ньому зображений, та переданий до суду для розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо нього, а не третьої особи, а тому не потребує постановлення ухвали суду для надання цього відеозапису третій особі, оскільки він зроблений з метою забезпечення доказів у справі відповідно до ст. 251 КУпАП та не передавався третім особам з іншою метою. Вказаний відеозапис містить відомості, що підтверджують вчинене адміністративне правопорушення, а тому обґрунтовано судом взятий до уваги.

Інші доводи апелянта не спростовують факту вчинення особою адміністративного правопорушення, мають формальний характер та спрямовані на ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, а будь-яких інших доказів щодо відсутності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, матеріалами справи не знайшли свого підтвердження.

Таким чином, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 жовтня 2019 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.О. Пістун