ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/830/19 Справа № 202/2290/19 Суддя у 1-й інстанції - Ігнатенко В. В. Суддя у 2-й інстанції - Джерелейко О. Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2019 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Джерелейко О.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 04 червня 2019 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаного винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_1 , 18.03.2019 року о 20.10 годин керував транспортним засобом Volkswagen д/н НОМЕР_1 у м. Дніпро, по вул. Совхозна 3, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: характерний запах алкоголю з порожнини рота, не чітка мова, не стійка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 червня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто з останнього на користь держави судовий збір у розмірі 384, 20 гривень..

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в який просить поновити строк для її оскарження, оскільки при розгляді справи він присутній не був та лише 19.06.2019 року отримав копію цієї постанови, також просить постанову скасувати, провадження закрити по адміністративній справі відносно нього за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, при цьому в протоколі не зазначав, що він відмовляється від проходження такого огляду у закладі охорони здоров`я.

Вказує на те, що незрозуміло в чому саме він обвинувачується, оскільки звинувачення складається з двох частин: - керував з ознаками алкогольного сп`яніння; - відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

Зазначає, що відповідальності за керування автомобілем з ознаками сп`яніння законодавством не встановлено.

Відповідно до пояснень наданих свідком ОСОБА_2 , ОСОБА_1 від проходження "тесту на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер відмовився". В постанові суду вказаного свідка зазначено як ОСОБА_3 ..

В поясненнях свідок ОСОБА_4 зазначає, що ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Отже, в поясненнях свідків різняться в тому, від чого саме ОСОБА_1 відмовився, чи то від проходження тесту, чи то від проведення огляду в закладі охорони здоров`я.

Також, судом першої інстанції проігноровано той факт, що свідки, які надали свої письмові пояснення, мали неприязні стосунки по відношенню до нього на фоні ДТП, яка і стала причиною виклику поліції.

Посилається на те, що оскільки в протоколі не сформульовано, який саме огляд він має пройти на вимогу поліцейського (на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння) та у який спосіб (на місці із застосуванням спеціальних засобів чи в найближчому закладі охорони здоров`я), тому він не мав можливості надати однозначну відповідь (погоджується чи відмовляється). Невірне та нечітке формулювання суті правопорушення позбавляє водія права на захист, адже обвинувачення йому незрозуміле. Отже, твердження судді про його однозначну відмову від проходження запропонованого йому огляду не узгоджується з матеріалами справи.

Вказує на те, що належних і допустимих доказів на підтвердження його винуватості у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в матеріалах справи не має.

Також, поліцейський, у встановленому законом порядку, не направляв його у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння, про що свідчить відсутність такого направлення в матеріалах справи.

Крім того, замість забезпечення його доставки до закладу охорони здоров`я, він був затриманий і доставлений до Індустріального ВП, що підтверджується письмовими поясненнями лейтенанта поліції ОСОБА_5 наданими до суду першої інстанції.

Таким чином, він був позбавлений можливості, у встановленому законом порядку, пройти відповідний огляд.

Зазначає, що при наявності суперечливих показань свідків, суд не викликав і не допитав цих осіб в судовому засіданні, у зв`язку з чим, такі письмові пояснення не можна вважати доказами.

Будучи увідомленими про місце та час розгляду справи, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 та його захисник ОСОБА_6 до суду апеляційної інстанції не з`явилися, про причини неявки суд не увідомили, у зв`язку з чим апеляційний розгляд проведено у їх відсутність.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та докази, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов таких висновків.

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо поновлення строку на апеляційне оскарження у зв`язку з поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду підлягають задоволенню, оскільки рішення суду приймалось за відсутності ОСОБА_1 , постанову суду він отримав лише 19 червня 2019 року, а апеляційну скаргу подав 26 червня 2019 року, дотримавшись 10-тиденного строку на її оскарження.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами, в їх сукупності.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності спростовуються матеріалами провадження.

Так, обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ № 158790 від 18 березня 2019 року, в якому викладені обставини його вчинення; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_4 , які зазначили, що ОСОБА_1 відмовився в їх присутності від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку; та іншими матеріалами справи, внаслідок чого суд дійшов вмотивованого висновку про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Підстави ставити під сумнів зазначені докази відсутні, оскільки в апеляційній скарзі ОСОБА_1 відсутні доводи, які б спростовували докази на підтвердження його вини.

Протокол про адміністративне правопорушення підписаний як двома свідками, так і ОСОБА_1 без будь-яких зауважень, а тому доводи щодо не встановлення осіб свідків не заслуговує на увагу.

Допущена описка в прізвищі свідка ОСОБА_2 в постанові суду не є підставою для її скасування.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо порушення поліцейськими вимог чинного законодавства, які в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначили, в чому саме він обвинувачується, у якій спосіб він має пройти огляд, та зовсім не пропонували йому проходити огляд, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються протоколом про адміністративне правопорушення, де зазначено про порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відмову від проходження пройти огляд на встановлення стану сп`яніння у встановленому законом порядку, однак останній відмовився, що обґрунтовано зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення та оцінено судом як відмова від проходження огляду у встановленому законом порядку (а. с. 1).

На думку суду підстави ставити під сумнів пояснення свідків також відсутні, оскільки вони є послідовними і повністю узгоджуються як між собою, так і з відомостями, які слідують з документів, що містяться в матеріалах справи та є доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП, а тому доводи ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки письмовим поясненням свідків є безпідставними.

Клопотання щодо допиту вказаних свідків ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції не надавались.

Крім того, відповідно до пояснень ОСОБА_1 в суді першої інстанції він відмовився від проходження огляду як на місці за допомогою приладу "Драгер", так і в медичному закладі, а тому не підтверджуються доводи апеляційної скарги щодо неоднозначного розуміння суті адміністративного правопорушення.

Наявні докази у їх сукупності підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а тому те, що не було допитано свідків не свідчить про неповноту судового розгляду, клопотання про допит свідків до суду першої інстанції не надходили, крім того, в суді було допитано працівника поліції, яка зазначила, що при спілкуванні з ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, однак ОСОБА_1 на вимогу пройти огляд на стан сп`яніння почав пропонувати неправомірну вигоду, у зв`язку з чим був затриманий та доставлений до відділу поліції.

Відмова водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров"я є підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення, а тому судом першої інстанції обґрунтовано зроблено висновок про доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки він відмовився пройти огляд на стан сп`яніння.

Посилання апеляційної скарги на те, що працівниками поліції не складено направлення на проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння до закладу охорони здоров`я, не спростовує висновків суду про відмову ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння як на місці, так і в закладі охорони здоров`я, що підтверджуються доказами.

Також не вбачається порушення прав ОСОБА_1 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, який ним підписаний без будь-яких зауважень.

Таким чином, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки не виникає сумніву щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, так як правопорушення повністю знайшло своє підтвердження доказами, що також були дослідженими при апеляційному розгляді.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд дотримався вимог ст. ст. 30, 33 КУпАП і призначив його в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП з урахуванням особи ОСОБА_1 , інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Враховуючи зазначене, в діях ОСОБА_1 у зв`язку із відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст.ст.279,280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, вважаю необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В:

Поновити особі, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк для подання апеляційної скарги на постанову Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 04 червня 2019 року.

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 червня 2019 року- залишити без задоволення.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 червня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Є. Джерелейко