Справа № 541/2327/19
Номер провадження3/541/776/2019
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2019 року м. Миргород

Суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області Городівський О.А.,

за участю секретаря судового засідання Ніколаєнко М.В.

особи відносно якої складено протокол ОСОБА_1

захисника Жага Е.Г.

розглянувши матеріали, які надійшли з Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальностіза ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає в АДРЕСА_1 , безробітній,

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №0017551 від 02.10.2019 року, 02 жовтня 2019 року о 12 годині 20 хвилин в м.Миргород по вулиці Гоголя, 94 ОСОБА_1 здійснював провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів на таксі транспортний засіб SKODA OKTAVIA д.н.з. НОМЕР_1 без реєстрації як суб`єкта господарювання та без одержання ліцензії на даний вид діяльності, за що передбачена відповідальність згідно ч. 1 ст. 164 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні зазначеного правопорушення не визнав і пояснив, що віз свою дружину з смт.Велика Багачка до м.Миргород в лікарню, перевезенням пасажирів не займається на підтвердження надав довідку з лікарні датовану 02.10.2019 року, що о 15.00 годині лікарем Миргородської ЦРЛ був здійснено обстеження ОСОБА_2 (а.с.18-19).

Представник особи, що притягається до адміністративної відповідальності адвокат Жага Е.Г., що діє на підставі ордеру про надання правової допомоги (а.с.15) в суду пояснив, що ОСОБА_1 поставив на дах автомобіля фішку «Таксі», щоб мати знижку на мийку автомобіля на заправці. Надав суду копію прайс-листа, для автомобіля «Таксі» з приміткою, що «ТАКСІ» вважається автомобіль, який має фішку. (а.с. 20-21).

Суд, заслухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, представника особи, що притягається до адміністративної відповідальності адвоката Жага Е.Г., дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про відсутність доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.164 ч.1 КпАП України, а тому справу щодо ОСОБА_1 необхідно закрити за відсутністю в його діях складу адмінправопорушення, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст.280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, в межах протоколу про адміністративне правопорушення, у якому відповідно до ст.254, 256 КУпАП, зазначаються місце, час і суть адміністративного правопорушення, інші відомості.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 статті 164 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Ліцензія ж, згідно з частиною 2 ст. 9 Закону України «Про автомобільний транспорт» видається на господарську діяльність з надання послуг з перевезення пасажирів і небезпечних вантажів, в тому числі на такий вид робіт, як надання послуг з внутрішніх перевезень пасажирів на таксі. Стаття 39 цього Закону визначає, що автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`явити особам, які уповноваженні здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документи для фізичної особи, що здійснює перевезення пасажирів на таксі: для автомобільного перевізника ліцензія, інші документи, передбаченні законодавством України; для водія таксі посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, інші документи, передбачені законодавством України.

Враховуючи вказане вище, на такий вид господарської діяльності як надання послуг з перевезення пасажирів чинним законодавством передбачено обов`язкове ліцензування даної діяльності, при цьому на перевізника, який має бути зареєстрованим як суб`єкт господарювання (юридична чи фізична особа підприємець) покладається обов`язок пред`явити особам, які уповноваженні здійснювати контроль на автомобільному транспорті, зокрема ліцензію, а у випадку, якщо водій таксі перебуває в трудових відносинах із перевізником або є фізичною особою підприємцем і посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, інші документи передбаченні законом.

Разом з тим, у протоколі про адміністративне правопорушенні вказано, що ОСОБА_1 здійснював господарську діяльність з перевезення пасажирів на таксі, однак доказів того, що він зареєстрований як суб`єкт господарювання, тобто фізична особа підприємець не надано.

Відповідно до ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво, як вид господарської діяльності це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Таким чином, важливою ознакою господарської діяльності є її систематичність, виконання на професійній основі, а саме вчинення три і більше разів, а разове вчинення будь - якої дії, не утворює складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Як було встановлено із змісту протоколу та пояснень ОСОБА_1 , факту отримання ним прибутку (винагороди) за господарську діяльність, встановлено не було, також не встановлено факту надання таких послуг конкретній особі. Свідків у протоколі жодних не вказано.

Окрім цього, наявність на даху автомобіля лише розпізнавального знаку прямокутної форми не може свідчити про те, що вказаний транспортний засіб використовується як таксі, в звязку з тим, що такі ознаки не відповідають визначенню встановленому ст. 1 Закону України «Про автомобільний траснпорт»: таксі - легковий автомобіль, обладнаний розпізнавальним ліхтарем оранжевого кольору, який встановлюється на даху автомобіля, діючим таксометром, сигнальним ліхтарем із зеленим та червоним світлом, розташованим у верхньому правому кутку лобового скла, і який має нанесені композиції з квадратів, розташованих у шаховому порядку на дверцятах автомобіля з лівого та правого боків, призначений для надання послуг з перевезення пасажирів та їхнього багажу в індивідуальному порядку.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, приходжу до висновку, що ОСОБА_1 не може нести відповідальність за порушення, яке було виявлено 02 жовтня 2019 року, обставини викладені в протоколі заперечуються ОСОБА_1 , протокол складено за відсутності достатніх фактичних даних, що підтверджують наявність у діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Відповідно до ч.2ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Практика Європейського суду з прав людини вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом», яке має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій факту, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

При цьому слід виходити з вимог статті 62 Конституції України та передбаченого у ній принципу презумпції невинуватості, згідно якого обвинувачення особи не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

У зв`язку з наведеним, дане адміністративне провадження, з урахуванням вимог п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП, підлягає закриттю, а судовий збір не підлягає стягненню з особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у зв`язку з встановленням обставин визначених п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, ст. 62 Конституції України,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП - закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міскрайоннйи суд Полтавської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Миргородського

міськрайонного суду О. А. Городівський