ІМЕНЕМ УКРАЇНИ ПОСТАНОВА КИЇВСЬКОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
10 квітня 2019 року місто Київ
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Журавель О.О., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , з його апеляційною скаргою на постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 2 листопада 2018 року, -
Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Відповідно до постанови та протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 14 вересня 2018 року об 01 год. 50 хв. керував автомобілем «BMW» д.н.з. НОМЕР_1 , по проспекту Бандери, 20 в м. Києві з ознаками наркотичного, сп`яніння, а саме порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження на огляд в установленому порядку відмовився в присутності свідків.
Не погодившись з постановоюОболонського районного суду міста Києва від 2 листопада 2018 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду на обґрунтування чого зазначає наступне.
Пропущений строк на апеляційне оскарження постанови Оболонського районного суду міста Києва від 2 листопада 2018 року ОСОБА_1 мотивує тим, що його належним чином не повідомляли про розгляд справи про притягнення до адміністративної відповідальності (повістку про виклик до суду не отримував, смс-повідомлення на його телефон не надходили) через що він не міг скористатись своїм правом захисту та доведення своєї невинуватості. Про оскаржувану постанову дізнався 27 лютого 2019 року під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № 58211307 відкритого Деснянським районним відділом державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, після чого, одразу ж звернувся до суду із заявою про видачу копії судового рішення, яке отримав 28 лютого 2019 року.
Таким чином апелянт вважає, що судом суттєво порушені його права, передбачені ст. 268 КУпАП, зокрема, право на участь у судовому засіданні та право на захист, у зв`язку із чим просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови Оболонського районного суду міста Києва від 2 листопада 2018 року.
В обґрунтування поданої апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує, що протокол про адміністративне правопорушення відносно нього складений із значними порушеннями та всупереч вимогам чинного законодавства. У протоколі та і під час спілкування не сформульовано, який саме огляд і у який спосіб мав пройти на вимогу поліцейського водій.
До того ж, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння він не відмовлявся про що висловив у протоколі свою незгоду з підозрою працівника поліції.
Крім того, ОСОБА_1 самостійно поїхав до медичного закладу - Київську міську наркологічну клінічну лікарню «Соціотерапія». Приїхавши приблизно о 03:30 годині ночі до клінічної лікарні, дочекавшись своєї черги, був прийнятий лише о 06 год. 30 хв. 14 вересня 2018 року. Здавши аналізи, після чого отримав Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в якому вказано, що ознак сп`яніння у ОСОБА_1 не виявлено. Також Акт № 009560 від 14.09.2018 свідчить про те, що у водія ОСОБА_1 поведінка адекватна, стан свідомості ясний, орієнтований всебічно вірно, шкіра на слизовій фізіологічного кольору, зіниці незмінені, реакція на світло жива, рухова сфера збережена, ністагм при погляді вбік відсутній, точні рухи чітко виконує, тремтіння повік, язика, пальців рук відсутнє, запах алкоголю з рота відсутній.
Таким чином, апелянт ОСОБА_1 зазначає, що постанова Оболонського районного суду міста Києва від 2 листопада 2018 року відносно нього, винесена без з`ясування дійсних обставин справи є незаконною, у зв`язку із чим просить цю постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутність в його діях події та складу адміністративного правопорушення.
Перевіривши причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови Оболонського районного суду міста Києва від 2 листопада 2018 року, передбачені ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе його поновити, оскільки пропущений він був з поважних причин.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , яки підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши викладені в ній доводи, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Постанова судді про визнання особи винною у вчиненні адміністративного правопорушення має бути обґрунтована достатніми і незаперечними доказами (сукупність даних протоколу про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновки експерта, тощо).

Однак при розгляді даної справи суддя всупереч вищевказаних вимог закону, не вжив заходів для належноїперевірки обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, внаслідок чого було неправильно застосовано матеріальний закон, та фактично визнав ОСОБА_1 винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП без будь-якого судового розгляду, не дослідивши не тільки його пояснення і заперечення, які він не мав можливості надати, а й тих незначних доказів, що містяться в матеріалах справи, не давши їм належну й об`єктивну оцінку.

Так, притягуючи ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП , суддя виходив з тих обставин, що вказані в протоколі про адміністративне, однак чим доводиться сам факт того, що водій керував автомобілем у стані наркотичного сп`яніння та, що він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, суд в постанові не вказав.

У даному випадку, як було встановлено в апеляційному засіданні з пояснень ОСОБА_1 його транспортний засіб безпідставно зупинили, спочатку запитали чи вживав алкоголь, потім чи вживав наркотичні засоби, на що ОСОБА_1 заперечував. Далі працівник поліції запитав чи не бажає він поїхати до лікаря, при цьому, не пояснивши куди, до якого лікаря, з якої причини, без свідків, без встановлення будь-яких ознак сп`яніння. ОСОБА_1 говорив поліцейським, що він не вживав, а ні алкоголю, а ні будь-яких наркотичних засобів і не розуміє для чого їхати до лікаря, якщо у нього немає навіть ніяких ознак сп`яніння. Оскільки, ОСОБА_1 вперше опинився в такій ситуації, розуміючи також, що його необґрунтовано звинувачують у вживанні наркотичних засобах, він закрився в автомобілі та почав телефонувати батьку щоб вияснити, як йому діяти у цій ситуації. При цьому, ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, однак, поки він говорив по телефону та не міг чути та реагувати на вимоги працівників поліції, останні сприйняли це як відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. Після того, як він закінчив розмову та вийшов з машини, сказав працівникам поліції, що він поїде з ними до лікаря, на що йому відповіли, що вже пізно і вони вже складають протокол про відмові від проходження огляду на стан сп`яніння.

Вказані пояснення ОСОБА_1 узгоджуються з відеоматеріалом, який наявний в матеріалах справи та переглянутий в судовому засіданні.

З пояснень ОСОБА_1 та з переглянутого відео, вбачається що працівниками поліції, не в повній мірі дотримано положення Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при цьому, суд першої інстанції не дослідив належним чином відеоматеріал та не врахував його при прийняті рішення у справі.

Крім того, пояснення свідків, які були долучені як доказ поліцейськими до матеріалу про адміністративне правопорушення і посилання на яких є в протоколі, не є по своїй суті поясненнями свідків події, а є пояснення самого поліцейського наперед складеними у формі бланку, тотожні одне одному. При цьому, зміст цих пояснень не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки, ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження тесту на стан алкогольного (наркотичного) сп`яніння, як це вказано в поясненнях.

Слід також зазначити, що суд першої інстанції розглядаючи справу і зазначаючи в постанові про наявність достатніх доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, яке полягало зокрема у відмові в проходженні огляду на стан сп`яніння, залишив поза увагою, що в матеріалах справи відсутні такі документи: направлення ОСОБА_1 на огляд як водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; Акт про відмову від медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд апеляційної інстанції бере до уваги також те, що ОСОБА_1 , одразу ж звернувся до медичного закладу - Київської міської наркологічної клініки «Соціотерапія», де здав усі необхідні аналізи за результатами яких встановлено, що у ОСОБА_1 не виявлено будь яких ознак сп`яніння (усі копії документів додані до матеріалів справи а.с. 26-29).

Отже, враховуючи, вищевикладене слід вказати, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений із значними порушеннями та всупереч Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тому такий протокол слід вважати недійсним.

Таким чином, фактично, вина ОСОБА_2 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є недоведеною та належним чином не підтверджена доказами, що наявні в матеріалах справи.

З огляду на вищенаведене, приходжу до висновку, що суд першої інстанції, при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 не повній мірі врахував усі обставини справи, не дослідив усі подані докази, що призвело до прийняття невмотивованого рішення, а тому вважаю за необхідне скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Оболонського районного суду міста Києва від 2 листопада 2018 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 2 листопада 2018 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік - скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.О. Журавель