Справа № 720/290/19
Провадження № 3/720/129/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2019 року м. Новоселиця

Суддя, Новоселицького районного суду Чернівецької області ОСОБА_1, за участю секретаря судового засідання Мелещук К.О.,

правопорушника ОСОБА_2,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2. 9, Чернівецькій області, тимчасово не працює, громадянина України,

за ст.ст. 130 ч.1 КУпАП України,-

встановив:

Працівниками поліції складений відносно ОСОБА_2 адміністративний протокол в якому зазначено, що 24 січня 2019 року приблизно о 23 годині 26 хвилин по вул.. Рускій, 299 м. Чернівці керував транспортним засобом марки ВАЗ-217030 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного спяніння та водій у встановленому законом порядку відмовився від проходження огляду на стан алкогольного спяніння чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_2Є винним себе не визнав в повному обсязі та суду пояснив, що 24 січня 2019 року приблизно о 23 годині 26 хвилин по вул.. Руській, 299 м. Чернівці керував транспортним засобом марки ВАЗ-217030 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та був зупинений працівниками поліції. Причиною зупинки було те що не горів підфарник, під час оформлення протоколу працівники поліції запідозрили його що якби він перебуває в стані алкогольного спяніння, та запропонували йому проїхати з ними в лікарню по вул.. Миколаївській м. Чернівці для проходження огляду на стан алкогольного спяніння. На місце зупинки йому не було запропоновано технічний засіб для проходження контролю на стан алкогольного спяніння. На той час він поспішав мав відвести свого друга ОСОБА_3 до автобуса якій чикав їх в с. Бояни, Новоселицького району. Просить суд справу відносно нього закрити.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду показала, що 24 січня 2019 року приблизно о 23 годині 26 хвилин по вул.. Рускій, 299 м. Чернівці вона проїжджала попри знайомого ОСОБА_2 якого зупинили працівники поліції. Зупинившись біля нього, працівники поліції попросили отримати автомобіль під свою відповідальність та відвести ОСОБА_2 додому. Поспілкувавшись з ОСОБА_2 на місці може повідомити, що вона не помітила у нього ознак алкогольного спяніння, не було запаху алкоголю з ротової порожнини, координації рухів були чіткими, поведінка відповідала обстановки.

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 будучи належним чином повідомлені про день час та місце розгляду справи в судовому засіданні не зявились і не повідомили суд про причину своєї не явки.

З переглянутого відеозапису з бодікамер працівників поліції, що додається до проколу встановлено, що 24 січня 2019 року приблизно о 23 годині 26 хвилин по вул.. Рускій, 299 м. Чернівці був зупинений автомобіль НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2. Під час розмови працівниками поліції був запідозрений ОСОБА_2, що перебуває в стані алкогольного спяніння, та йому було запропоновано поїхати по вул.. Миколаївській в м. Чернівці для проходження тесту на стан алкогольного спяніння. Водій відмовився їхати, що було розцінено працівниками поліції як відмову від проходження тесту на стан алкогольного спяніння у звязку з чим було запрошено двоє свідків у присутності яких констатовано факт відмови їхати в лікарню для проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння.

Протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №046074 від 24.01.2019 року встановлено, що 24 січня 2019 року приблизно о 23 годині 26 хвилин по вул.. Рускій, 299 м. Чернівці, ОСОБА_2 керував транспортним засобом марки ВАЗ-217030 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного спяніння та він у встановленому законом порядку відмовився від проходження огляду на стан алкогольного спяніння чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. Свідками зазначені ОСОБА_7 та ОСОБА_6.

Суд аналізуючи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин адміністративного провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозвязку для прийняття відповідного процесуального рішення з врахуванням, що жоден доказ не має наперед встановленої сили дійшов висновку, що працівниками поліції порушений порядок проведення огляду на стан алкогольного спяніння.

Cтаттею 280 КУпАП передбачено, що орган при розгляді справи про дміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.2 та 3 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоровя.

Дана норма права перекликається зі змістом п.6 та п.7 спільного наказу МВС та МОЗ України від 09.11.2015 року за №1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, або перебування під впливом лікарських препаратів що зніжують увагу та швидкість реакції» зареєстрованого в Мінюсті України за №1413/27858 від 11.11.2015 року, що огляд проводиться поліцейським на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів дозволених до застосування МОЗ та працівник поліції лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці або його незгоди з результатами огляду проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266 КУпАП.

Тобто, однією та єдиною підставою для проведення огляду водія на стан алкогольного або наркотичного спяніння у медичному закладі є лише відмова останнього від огляду працівниками поліції із використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами.

Відповідно до п.22 Інструкції Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан спяніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними, що перекликається у ч.5 ст.266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препапаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Аналіз правових норм Інструкції та норм КУпАП дає підстави для висновку, що поліцейській не вчинив дії щодо попередження вчинення правопорушення у відповідності до п.9 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» щодо доставки у випадках і порядку, визначених законом, затриманих осіб, підозрюваних у вчиненні кримінального правопорушення, та осіб, які вчинили адміністративне правопорушення. Стаття 259 КУпАП передбачає доставляння порушника для складання протоколу.

Відповідно до ч.1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком), згідно з ч.1ст.9 КУпАП, визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 248 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Статтею 62 Конституції України, Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. Ніхто не зобовязаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод: "кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку".

Визначення поняття презумпції невинуватості закріплено в рішенні по справі Barbera, Messegue et Jabardo v. Spain 4 в якій Суд зазначив, що: "п. 2 статті 6 вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обовязок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного. З цього принципу слідує також, що обовязком обвинувачення є інформування особи про висунуті обвинувачення, щоб вона могла підготувати та належним чином представити аргументи на свій захист".

Вищенаведене рішення Суду дає змогу побачити багатогранність цього принципу та його взаємозвязок з іншими конвенційними правами, зокрема такими, як: право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього (п.3 статті 6 Конвенції), та право мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту (п. 3 статті 6 Конвенції). Такий органічний звязок між принципом презумпції невинуватості та іншими нормами Конвенції (не тільки вищезазначеними) має своє логічне обґрунтування, оскільки порушення цього принципу повязане з неправомірним втручанням у права людини, захищені Конвенцією.

З огляду, що адміністративне правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, та обовязок доказування факту вчиненні адміністративного правопорушення покладається на органи поліції.

Суд враховуючи вище зазначене ОСОБА_2Є, що оспорює правомірність складеного адміністративного протоколу, факт перебування в стані алкогольного спяніння, оскільки відмовився лише тому, що йому не було запропоновано сертифікований спеціальний технічний засіб для проведення огляду на стан спяніння на місце, свідчить про те, що протокол про адміністративне правопорушення серії БД №046074 від 24.01.2019 року складеного відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП, містить істотні суперечності, які свідчать про те, що даний доказ вини ОСОБА_2 є неналежним і не може бути покладений в підтвердження його винуватості у вчиненні даного правопорушення а тому в суду відсутні достовірні дані, на підставі яких суд має можливість встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для даного провадження та підлягають доказуванню, що відповідно до вимог ст.62 Конституції України, ніхто не зобовязаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину а тому суд дійшов висновку щодо відсутності в діях ОСОБА_2 адміністративного правопорушення передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, оскільки працівниками поліції порушений порядок огляду особи на стан алкогольного спяніння передбачений ст..266 КУпАП та регламентований наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 року за №1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, або перебування під впливом лікарських препаратів що зніжують увагу та швидкість реакції» зареєстрованого в Мінюсті України за №1413/27858 від 11.11.2015 року.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_2 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення, наявними в матеріалах справи доказами не доведена, а тому провадження в справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_2 події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст.130, 221,247,265-1,266, 283, 284 Кодексу України про адміністративне правопорушення,-

постановив:

Закрити провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст. 130 КУпАП за відсутнітю в його діях адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з моменту її винесення через Новоселицький районний суд до Апеляційного суду Чернівецької області в порядку передбаченому КАС України.

Суддя: Вівчар Г.А.