Справа № 277/905/19
П О С Т А Н О В А

іменем України

04 грудня 2019 року смт Ємільчине

Суддя Ємільчинського районного суду Житомирської області Прищепа Т.П., розглянувши матеріали, які надійшли з Ємільчинського ВП Новоград Волинського ВП ГУНП України в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, до адміністративної відповідальності притягується вперше,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИЛА:

04.09.2019 року до суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 089425 від 31.08.2019, зі змісту якого вбачається, що 31.08.2019 біля 01.00 год. в смт Ємільчине, вул. Миру, Житомирської області, громадянин ОСОБА_1 , керував автомобілем ЗАЗ-110307, д/н НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння.

Правопорушник в суд не з`явився, за вказаною у протоколі адресою направлялися судові повістки, однак вони поверталися до суду з відміткою «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення».

Проаналізувавши матеріали справи, вважаю, що провадження у справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції України і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Положення КУпАП відображають принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності, який означає відповідність заходу впливу, який обирається для порушника, меті адміністративної відповідальності. Він передбачає як індивідуальний підхід до застосування примусових заходів залежно від особистих якостей порушника та характеру і обставин вчинення проступку, так і можливість пом`якшення і навіть відмови від застосування заходів відповідальності, якщо її мета може бути досягнута іншим шляхом.

Реалізація принципу індивідуалізації адміністративної відповідальності тісно пов`язана із інститутом звільнення від неї. Адміністративна відповідальність має подвійну мету - захист правопорядку і виховання громадян у дусі поваги до закону та правил співжиття. Зазначену мету можна конкретизувати через дві основні функції адміністративної відповідальності.

Перша з них, репресивно-каральна (або "штрафна"), полягає в тому, що адміністративна відповідальність є, по-перше, актом відплати держави щодо правопорушника, а, по-друге, засобом, який попереджає нові правопорушення.

Друга функція, запобіжно-виховна, тісно пов`язана з попередньою. Вона покликана забезпечити формування в адресатів адміністративно-правових норм мотивів, які б спонукали їх дотримуватись вимог законів, поважати права і законні інтереси інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Обставини, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення унеможливлюють встановлення суспільної небезпечності (шкідливості) діяння, протиправності, карності, вини особи.

Стаття 247 КУпАП, чітко передбачає, що закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії. Після виключення провадження втрачається можливість здійснення будь-яких заходів, спрямованих на притягнення особи до адміністративної відповідальності. Це дає підстави стверджувати про відсутність у судді необхідності з`ясовувати і встановлювати вину чи невинуватість особи в постанові про закриття справи.

Такий висновок судді прямо переплітається з науково-консультативним висновком НКР при ВАСУ, а саме, під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, вина особи не встановлюється.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення 31.08.2019, до суду справа про адміністративне правопорушення надійшла 04.09.2019 та була призначена до слухання на: 01.10.2019, 29.10.2019, 08.11.2019, 29.11.2019, однак слухання справи не відбувалися з причини неможливості повідомити правопорушника за вказаною в протоколі адресою, тому суддя у строки встановлені ст. 38 КУпАП не змогла провести розгляд справи про адміністративне правопорушення у відповідності до вимог закону з об`єктивних причин, що призвело до закінчення строків накладення адміністративного стягнення.

Для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, достатньо встановити - вид правопорушення, наявність щодо нього спеціального законодавства; момент вчинення правопорушення; строк, що сплив з моменту вчинення правопорушення до моменту розгляду справи судом, провадження підлягає закриттю при закінченні на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Керуючись п.7 ч.1 ст. 247,ст.ст. 1, 9, 38, 283, 284 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИЛА:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП провадженням закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративні правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Ємільчинський районний суд Житомирської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя:Т. П. Прищепа