П О С Т А Н О В А

іменем України

Справа №377/140/19

Провадження №3/377/40/19

29 березня 2019 року суддя Славутицького міського суду Київської області Теремецька Н.Ф., за участю секретаря судового засідання Прядко Н.М.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1,

захисника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Славутичі справу, що надійшла з Славутицького ВП Броварського ВП ГУНП в Київській області відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, -

- про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

УСТАНОВИЛА:

Згідно протоколу серії БД № 009020 від 17.02.2019 року, 17 лютого 2019 року о 15 год. 00 хв., в м. Славутич по вул. Студентській, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Mitsubishi Lancer, державний номерний знак НОМЕР_1, з ознаками алкогольного спяніння: не стійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан спяніння, у встановленому законом порядку, відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що 17.02.2019 року було шість місяців того, як померла його дружина. В цей день він разом із друзями вжив алкогольні напої та зателефонував своєму двоюрідному брату ОСОБА_3 і попросив його, щоб він звозив його на автомобілі на кладовищі до своєї дружини. Разом із товаришем він сів у автомобіль, за кермом якого був його двоюрідний брат ОСОБА_4, і вони поїхали на кладовище. Побувши на кладовищі, вони знову сіли у автомобіль і направились додому. Приблизно о 15:00 годині, проїжджаючи по вул. Студентській, вистрелило праве переднє колесо в автомобілі, і вони зупинилися. Оскільки необхідно було поміняти колесо і одного домкрату було недостатньо, то його брат забрав ключі від автомобіля та пішов за своїм автомобілем, а він разом із своїм товаришем залишився у автомобілі. Під час руху автомобіля він знаходився на пасажирському сидінні біля сидіння водія, а товариш знаходився на задньому сидінні автомобіля. Знаходячись на пасажирському сидінні, він вирішив вийти на вулицю. Враховуючи, що двері автомобіля зі сторони пасажирського сидіння він не міг відкрити, то вийшов через двері зі сторони водія. Коли підїхали працівники поліції, то він знаходився біля автомобіля. На їх запитання, хто керував автомобілем, він сказав, що автомобілем керував його брат, проте вони запропонували йому пройти огляд на стан спяніння, на їхню пропозицію він відмовився проходити огляд на стан спяніння. Тоді працівники поліції його повезли до Славутицького ВП для складання протоколу про адміністративне правопорушення. Він не заперечує того факту, що був 17.02.2019 року у стані алкогольного спяніння, проте він не керував автомобілем, про що повідомляв працівникам поліції неодноразово, його автомобілем керував двоюрідний брат ОСОБА_3.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, допущений до участі у справі відповідно до рішення Конституційного Суду України від 16.11.2000 року № 13-рп/2000 у справі № 1-17/2000, в судовому засіданні просив відмовити в притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за відсутності події та складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та закрити провадження у справі мотивуючи тим, що пункт 2.5 ПДР України ОСОБА_1 порушено не було, оскільки цей пункт розповсюджує дію виключно на водіїв транспортних засобів, тобто на осіб, які саме керують транспортним засобом. Згідно п. 27 Постанови Пленуму ВСУ від 23.12.2005 року № 14 керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Вважає, що в справі про адміністративне правопорушення підлягає застосуванню положення ст. 62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Наявні в матеріалах справи докази не доводять вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 взагалі не керував транспортним засобом.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що 17.02.2019 року він знаходився вдома. Йому зателефонував й ого двоюрідний брат ОСОБА_1, який попросив його звозити на кладовище, де похована його дружина, на що він погодився. Приблизно о 14 годині цього дня він відвіз ОСОБА_1 на його автомобілі на кладовище, оскільки ОСОБА_1 перебував в сані алкогольного спяніння. З ним був ще один його товариш. Коли вони поверталися назад з кладовища біля 15 години, то між будинками № 5 та № 8 Добринінського кварталу лопнуло переднє колесо, і він зупинив автомобіль. Оскільки йому необхідно було взяти домкрат для того, щоб поміняти колесо автомобіля, то він сказав ОСОБА_1, щоб той залишався в автомобілі, а сам забрав ключі від автомобіля та пішов за своїм автомобілем. Коли він повернувся на своєму автомобілі, то біля автомобіля ОСОБА_1 вже знаходилися працівники поліції. У нього були ключі від автомобіля ОСОБА_1, він відкрив багажник та почав міняти колесо. В його присутності ОСОБА_1 пояснював працівникам поліції, що за кермом автомобіля знаходився не він, проте працівники поліції не звернули уваги на його пояснення та забрали його до відділення поліції для складення протоколу про адміністративне правопорушення, а він відігнав автомобіль ОСОБА_1 до гаражу.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, пояснення свідка, думку захисника, та перевіривши наявні матеріали справи, вважаю необхідним зробити наступний висновок.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції України і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обовязків, відповідальності перед суспільством.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Частиною першою статті 130 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, встановлений положеннями ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (з наступними змінами) та Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоровя України від 09.11.2015 р. № 1452/735, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі Інструкція 1452/735).

Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

За змістом ч. 2 цієї статті огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків.

Згідно правила ч. 3 цієї статті у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з результатами огляд проводиться в закладах охорони здоровя, перелік яких затверджується управліннями охорони здоровя місцевих державних адміністрацій.

Відповідно до п. 1 Розділу ІІ Інструкції № 1452/735 за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан спяніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Як зазначено у п. 6 Розділу І Інструкції № 1452/735, огляд на стан спяніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

За змістом п. 7 Розділу І Інструкції № 1452/735 у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (з наступними змінами) у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Таким чином, відповідно до встановленого порядку огляд особи, яка керує транспортним засобом, у закладі охорони здоровя можливій і необхідний лише в тому разі, коли ця особа відмовилась від огляду поліцейським на стан спяніння на місці зупинки або коли вона не погодилась з результатами такого огляду, що повинно бути зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення.

Як встановлено в судовому засіданні з пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, він дійсно перебував в стані алкогольного спяніння, однак транспортним засобом не керував.

Субєктом вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є особа яка керує транспортним засобом.

Згідно розяснення, наданого в п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_5, 17.02.2019 року, приблизно о 15 годині 00 хвилин, вона перебувала вдома та в цей час почула якийсь гуркіт на вулиці, її чоловік ОСОБА_6 вибіг на вулицю, і вона, вдягнувшись, вийшла за ним. Побачила як біля автомобіля Mitsubishi Lancer, державний номерний знак НОМЕР_1, синього кольору, ходять двоє пяних чоловіків, які хитались, падали біля авто та намагались дістати з багажного відділу автомобіля запаску та домкрат. Через деякий час підїхали працівники поліції та почали зясовувати, хто керував даним автомобілем, в результаті було встановлено, що за кермом перебував ОСОБА_1. Працівники поліції запросили її в якості свідка під час проходження огляду на стан спяніння водія ОСОБА_1. В її присутності ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного спяніння на місці за допомогою алкотестеру «Драгер» відмовився, проїхати в лікарню для проходження огляду на стан алкогольного спяніння також відмовився.

Як вбачається з письмових пояснень ОСОБА_6, 17.02.2019 року, приблизно о 15 годині 00 хвилин, він перебував вдома та в цей час почув якийсь стукіт. Так як на вулиці був вітер, він подумав, що вітер пошкодив дах його будинку та вибіг на вулицю, де побачив автомобіль Mitsubishi Lancer, державний номерний знак НОМЕР_1, синього кольору, який стояв на дорозі неподалік його будинку зі спущеним правим переднім колесом, приблизно через 1 хвилину побачив, як відкрились двері водія та з них вийшов чоловік, приблизно 50-ти років, і відразу впав, після чого вийшов пасажир та намагався його підняти. Через деякий час підїхав наряд поліції та почав зясовувати обставини. Працівниками поліції були встановлені дані особи, яка перебувала за кермом, це виявився ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. Працівники поліції запросили його в якості свідка під час проведення огляду на стан спяніння водія ОСОБА_1. У його присутності ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного спяніння на місці за допомогою алкотестеру «Драгер» відмовився, проїхати в лікарню з метою проведення огляду на стан алкогольного спяніння лікарем також відмовився.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_7, 17.02.2019 року, приблизно о 14 годині 50 хвилин, він гуляв біля свого будинку та побачив автомобіль Mitsubishi Lancer, державний номерний знак НОМЕР_1, синього кольору, який рухався по вул. Студентській, та який викликав у нього підозру, так як то розганявся, то гальмував, і виляв від правого краю дороги до лівого краю. Тому він вирішив, що водій даного авто пяний і хотів зателефонувати до поліції, але побачив патрульний автомобіль, який рухався по вул. Героїв Дніпра, який він зупинив та повідомив працівників поліції про даний факт і показав у який бік поїхав автомобіль.

Переглядом відеозапису з нагрудної камери поліцейського встановлено, що ОСОБА_1, перебуваючи на вул. Студентська м. Славутич, знаходився поряд зі своїм автомобілем Mitsubishi Lancer, державний номерний знак НОМЕР_1, коли підійшли працівники поліції та працівникам поліції повідомив, що дійсно вживав алкогольні напої, однак транспортним засобом керував не він, а його брат. Він перебував на місці для пасажира.

Як вбачається із зазначених вище обставин, ОСОБА_1 17.02.2019 року під час спілкування із працівниками поліції заперечував факт його керування і перебування за кермом автомобіля та вказував на його брата, який фактично керував авто, у зв'язку з чим посилався на необґрунтованість проходження ним огляду на стан сп'яніння на місці і мотивував свою незгоду.

Зазначені обставини підтверджені поясненнями свідка ОСОБА_3. Письмові пояснення ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_5 не спростовують пояснення ОСОБА_1, оскільки жоден із цих свідків не бачив безпосередньо, як ОСОБА_1 керував автомобілем Mitsubishi Lancer, державний номерний знак НОМЕР_1. Не спростовані пояснення ОСОБА_1 і під час перегляду відеозапису з нагрудної камери поліцейського, оскільки на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського видно, що працівники поліції підїхали до автомобіля ОСОБА_1 тоді, коли його автомобіль стояв.

Враховуючи те, що обов'язок проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння на вимогу працівника поліції покладається саме на водія, як особу, що керує транспортним засобом, а під час розгляду справи не було встановлено достатніх та допустимих доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортними засобом, то у зв'язку з цим, у останнього не виникало обов'язку проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння на вимогу працівника поліції.

З викладених вище мотивів вважаю складений протокол про адміністративне правопорушення неналежним доказом вчинення правопорушення.

За загальним принципом верховенства права особа не зобовязана доводити відсутність своєї вини, а всі сумніви повинні тлумачитися на її користь.

Таким чином, достатніх підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене статтею 130 КУпАП, немає.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного необхідно відмовити у притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та закрити провадження у справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 247, 283-284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. Ф. Теремецька