П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" листопада 2019 р. суддя Дніпровського районного суд м. Києва Виниченко Л.М., розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшли з Головного управління патрульної служби України в м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, проживаючого: АДРЕСА_1 , за ч. 2 ст. 130 КУпАП,-

установив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 253080 від 04.10.2019 року, ОСОБА_1 , 04.10.2019 року о 13 год. 35 хв. в м. Києві по вул. Стальського, 28, керував мопедом «Сузукі» д.н.з. «не зареєстрований», у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку у лікаря нарколога у медичному закладі КМНКЛ «Соціотерапія». Результат огляду - 0,82 % проміле.

Своїми діями водій порушив п. 2.9 (а) ПДР України.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомлено.

Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ч. 2 ст. 130 КУпАП, повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки і на інших осіб накладення штрафу у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Наведене стверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення, висновком медичного огляду, довідкою про повторність вчинення адміністративного правопорушення та рапортом.

Стаття 8 Конституції України декларує, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Положеннями ст. 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Так, судом з метою з`ясування повторності вчинення протягом року ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП, здійснено перевірку відомостей наявних в Єдиному державному реєстрі судових рішень з якого убачається, що постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 05.08.2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що мало місце 23.06.2019 року.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, а саме: протокол про адміністративне правопорушення, відеозапис із нагрудної камери інспектора поліції, висновок медичного огляду на стан сп`яніння, витяг з Єдиного державного реєстру судових рішень, оцінивши взаємозв`язок доказів та їх достатність, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 (а) ПДР України.

Згідно положень ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За викладених обставин, враховуючи характер вчиненого правопорушення, наявні дані про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ступінь її вини, суд вважає, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у межах санкції ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, який згідно ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» станом на день розгляду справи становить 384 грн. 20 коп.

Керуючись ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. 40-1, ч. 2 ст. 130 КУпАП, суд-

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день винесення постанови становить 20 400 (двадцять тисяч чотириста) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок в дохід держави.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова пред`являється до виконання протягом трьох місяців.

Суддя