Єдиний унікальний номер 448/568/19
Провадження № 3/448/206/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.07.2019 року суддя Мостиського районного суду Львівської області Білоус Ю.Б. розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшли з Мостиського ВП Яворівського ВП ГУНП Львівської області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого (зі слів),

за ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

До Мостиського районного суду Львівської області надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

Із протоколу про вищевказане адміністративне правопорушення серії БД №321748 від 21.04.2019 року, складеного поліцейським Мостиського ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області Мелешко О.М., відомо, що 21.04.2019 року о 02:35год., у с.Тщенець, Мостиського району Львівської області, ОСОБА_1 , керував транспортним засобом автомобілем марки «Ауді А4», реєстр.номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, зокрема запахом алкоголю з порожнини рота, порушення мови, тощо. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку, в присутності двох свідків. Такими своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 , свою вину не визнав при вищевказаних фактичних обставинах, суду пояснив, що 21.04.2019 року близько 01:00 год., в господарстві ОСОБА_2 між ним та останнім виник словесний конфлікт, котрий був недовготривалим. Після конфлікту він на своєму автомобілі поїхав додому. В подальшому, при виклику його у відділ поліції для дачі пояснень по конфлікту з ОСОБА_2 , йому стало відомо, що відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Заперечив те, що у зазначений в протоколі день та час керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, оскільки в цей час перебував за місцем свого проживання. Покликався на те, що притягнення його до адміністративної відповідальності ґрунтувалось на поясненнях ОСОБА_3 , з котрими у нього вищевказаного дня виник словесний конфлікт, які і зазначили те, що під час конфлікту він перебував у стані алкогольного сп`яніння. Стверджував, що працівники поліції пропонували пройти огляд на стан сп`яніння лише у відділку поліції, після дачі пояснень з приводу конфлікту між ним і ОСОБА_4 . Просив адміністративну справу відносно нього закрити у зв`язку із відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Захисник ОСОБА_1 . - адвокат Каралюс Л.М. зазначив, що обставини, котрі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №321748 від 21.04.2019 року відносно його підзахисного ОСОБА_1 не відповідають дійсності, а тому просив адміністративну справу відносно такого закрити, у зв`язку із відсутністю в діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначив, що 21.04.2019 року, у нічний час доби, був свідком конфлікту між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 . Зазначив, що конфлікт між вказаними особами був недовготривалим. Вказував, що ОСОБА_1 під час вказаного конфлікту не перебував у стані алкогольного сп`яніння. Покликався на те, що такий поводив себе адекватно під час конфлікту, жодного запаху з порожнини роту, чи тремтіння рук, а також нестійкої ходи від ОСОБА_1 , не спостерігалось.

Заслухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, його захисника та свідка, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини такої, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції України і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Стаття 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ч.1 ст.254 КУпАП при вчиненні адміністративного правопорушення складається протокол. За своїм призначенням адміністративний протокол є процесуальним документом, який з припущенням свідчить про вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, проступку.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Правильність та точність складання адміністративного протоколу впливає на набування ним доказової сили, однак, виходячи з приписів статті 251 КУпАП, наявність протоколу не є достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Стаття 251 КУпАП передбачає, що наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи орган (посадова особа) встановлює у визначеному законом порядку на основі будь-яких фактичних даних, тобто доказів. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями п.27 Постанови пленуму ВСУ від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», судам роз`яснено, що відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Диспозиція частини першої статті 130 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, із наведених норм закону вбачається, що відповідальність за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, тобто за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, несе саме особа, яка керує транспортним засобом.

Однак, як стверджує особа, що притягається до адміністративної відповідальності у наданих ним поясненнях в судовому засіданні, а також поясненнях допитаного у судовому засіданні свідка, ОСОБА_1 не керував транспортним засобом автомобілем марки «Ауді А4», в стані алкогольного сп`яніння.

Слід зазначити те, що у справі про адміністративне правопорушення, окрім протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №321748 від 21.04.2019 року, взагалі відсутні будь-які належні та допустимі докази вчинення інкримінованого ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення, в тому числі відеозапису поліцейських з фіксацією події, тощо

У відповідності з ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Вказаний протокол, як доказ по справі, на переконання суду, є сумнівними оскільки він не випливає із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), а наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»).

При цьому суд, розглядаючи справу в межах протоколу про адміністративне правопорушення, відкинувши дані, що містяться в ньому, як доказ у справі, констатує, що він є позбавленим можливості надати оцінку тим діям ОСОБА_1 та встановленим фактам, які не відображені в протоколі про адміністративне правопорушення, в зв`язку з чим фактично не ставляться йому в провину.

Положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v.Spain» від 06.12.1998 (п.146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд, у відповідності до положень ст.252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, у даному, конкретному випадку не доведено склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП, а обґрунтовано на припущеннях, що є неприйнятим та суперечить, як нормам національного і міжнародного законодавства.

Відповідно до ст.284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Виходячи з вищенаведеного, вважаю що в діях ОСОБА_1 , відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку із чим провадження в даній справі слід закрити.

В свою чергу, статтею 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ч.2 ст. 284 та ст.247 КУпАП, не вбачає підстав для звернення судового збору з ОСОБА_1 .

Керуючись ст.62 Конституції України, п.1 ст.247, п.3 ч.1 ст.284 ст.ст.10, 9, 245, 251, 283, 285 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП, закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, її законним представником, захисником до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Суддя Ю.Б.Білоус

Постанова набирає законної сили «___» ______________ 20__ р.

Суддя Ю.Б. Білоус