КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/2094/2019 Суддя у першій інстанції: Павленко О.О.
Категорія: ч. 1 ст.130 КУпАП Головуючий у апеляційній інстанції: Фрич Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Фрич Т.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5., в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Подільського районного суду м. Києва від 05 квітня 2019 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Подільського районного суду м. Києва від 05 квітня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 384 грн. 20 коп.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням захисник ОСОБА_5., в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що під час розгляду справи не були належним чином дослідженні докази, наявні в матеріалах справи, всупереч вимогам ст. ст. 245, 280 КУпАП, допущено формальний та поверхневий розгляд справи.

Також апелянт зазначає, що працівник патрульної поліції проігнорував незгоду водія з результатом огляду та не забезпечив його доставку до медичного закладу, ОСОБА_1 не було запропоновано проїхати до лікаря нарколога.

Крім того апелянт звертає увагу на те, що обставини, які викладені в протоколі серії БД № 312651 від 04 лютого 2019 року не відображають всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в ньому відсутній перелік наявних у ОСОБА_1 ознак сп`яніння, що могли бути підставою для проведення огляду на стан сп`яніння, відсутні пояснення водія, не відображено позицію водія щодо результату розгляду.

Також апелянт наголошує на тому, що ОСОБА_1 прибув в судове засідання та просив перенести розгляд справи на іншу дату, надати можливість ознайомитися з матеріалами справи та дати можливість залучити захисника, про що надав суду письмове клопотання, у задоволенні якого суд відмовив та визнав його винним.

У судове засідання ОСОБА_1 та його захисник ОСОБА_5., в котре не з`явилися, про день та час розгляду апеляційної скарги повідомлялися, шляхом направленням судової повістки за адресами зазначеними в матеріалах справи.

З урахуванням змісту ч. 6 ст. 294 КУпАП, згідно якої неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб. Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та його захисник ОСОБА_5. неодноразово повідомлялись про призначені судові засідання, проте, жодного разу до суду не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили, тому враховуючи зазначене, вважаю за необхідне розглянути апеляційну скаргу без участі останніх у судовому засіданні.

Крім того, апеляційний суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.

Перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи на обґрунтування апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 294 КУпАПапеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП Україниніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановленому законом.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.

Згідно оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 04.02.2019 року о 01 год. 09 хв. в м. Києві по пр-ту Правди, 80, керував автомобілем «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп"яніння, у встановленому законом порядку, проводився на місці зупинки на приладі «Драгер» в присутності двох свідків, результат якого 0,69 проміле, чим порушив п. 2.9а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З такими висновками погоджується і суд апеляційної інстанції.

Так, у відповідності до п.2.9 «а» ПДР України, водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення вимог п. 2.9 «а» ПДР України, встановлена ст. 130 КУпАП.

Так, матеріали адміністративної справи щодо ОСОБА_1 містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку суду щодо доведеності вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме керування автомобілем марки «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння.

Зокрема, крім протоколу про адміністративне правопорушення, який було складено щодо ОСОБА_1 за керування автомобілем «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, цей факт підтверджується результатом проведеного тестування на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного приладу Drager«Alcotest6820», № ARНК-0524, який показав результат тесту 0,69 %, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, та відео записом з нагрудної камери поліцейських, з якого убачається, що ОСОБА_1 добровільно без будь якого тиску проходить перевірку на стан алкогольного сп`яніння на спеціальному технічному приладі Drager «Alcotest 6820» в присутності свідків, та крім того, ОСОБА_1 повідомляє поліцейських про те, що вжив вино з ранку.

Отже, суддя місцевого суду правильно встановив фактичні обставини правопорушення та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.9 а ПДРУкраїни, згідно з яким водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином твердження апелянта, що під час розгляду справи не були належним чином дослідженні докази, наявні в матеріалах справи, всупереч вимогам ст. ст. 245, 280 КУпАП, допущено формальний та поверхневий розгляд справи, є безпідставними, оскільки судом першої інстанції дотримано вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, та надано оцінку фактичним обставинам справи та доказам, які містяться в матеріалах справи відповідно до вимог ст. 252 КУпАП.

Стосовно твердження апелянта, що працівник патрульної поліції проігнорував незгоду водія з результатом огляду та не забезпечив його доставку до медичного закладу, та ОСОБА_1 не було запропоновано проїхати до лікаря нарколога, є голослівними, оскільки як вбачалося з дослідженого під час апеляційного розгляду відеозапису з місця події, ОСОБА_1 пропонувалося пройти огляд як на приладі Драгер так і у лікаря нарколога, та ОСОБА_1 повідомив, що пройде огляд на місці зупинки транспортного засобу на спеціальному приладі Драгер, що було і зроблено останнім. Не згоди з результатом огляду на приладі Драгер, ОСОБА_1 , відповідно до відеозапису не заявляв, а також не зазначив про це в протоколі, та підписав чек з приладу Драгера, тобто погодився з його результатом.

Також є безпідставними твердження апелянта, що обставини, які викладені в протоколі серії БД № 312651 від 04 лютого 2019 року не відображають всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в ньому відсутній перелік наявних у ОСОБА_1 ознак сп`яніння, що могли бути підставою для проведення огляду на стан сп`яніння, відсутні пояснення водія, не відображено позицію водія щодо результату розгляду, оскільки, як вбачається з протоколу він відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, останній підписаний ОСОБА_1 , без будь-яких зауважень, та зазначено про те, що він пояснення надасть в суді, тобто ОСОБА_1 надавався протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 312651 для ознайомлення та написання його пояснень у відповідній графі, що він і зробив. Тому посилання, не те, що в протоколі не відображено позицію водія щодо незгоди з результатом огляду, є безпідставним, та суд апеляційної інстанції розцінює дану обставину, як спосіб уникнення відповідальності ОСОБА_1 за вчинене правопорушення.

Стосовно того, що ОСОБА_1 прибув в судове засідання та просив перенести розгляд справи на іншу дату, надати можливість ознайомитися з матеріалами справи та дати можливість залучити захисника, про що надав суду письмове клопотання, у задоволенні якого суд відмовив, та визнав його винним, з такими твердженнями не може погодитися суд апеляційної інстанції, оскільки як вбачається з матеріалів справи розгляд справи в суді першої інстанції був призначений на 05.04.2019 о 08 год. 00 хв., та відповідно до постанови суд заслухав пояснення ОСОБА_1 , який не визнав свою вину у вчиненні правопорушення, а клопотання ОСОБА_1 відповідно до штампу подано через канцелярію суду 05.04.2019 о 09 год. 02 хв., тобто після проведеного судового розгляду. Крім того, слід зазначити, що матеріали справи надійшли до суду 12.02.2019 року, тобто до 05.04.2019 в ОСОБА_1 , було достатньо часу ознайомитися з матеріалами справи та залучити захисника, оскільки відповідно до протоколу з яким був ознайомлений ОСОБА_1, вбачається, що ОСОБА_1 повідомлено, що розгляд справи відбудеться в Подільському районному судді м. Києва.

Зазначене узгоджується із рішеннями Європейського суду де Суд наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає вину ОСОБА_1 , у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, повністю доведеною, а доводи апеляційної скарги про недоведеність його винуватості у вчиненні правопорушення такими, що не знайшли свого підтвердження.

Будь-яких інших переконливих доводів, які були би підставою для скасування постанови Подільського районного суду м. Києва від 05 квітня 2019 року, апелянтом не наведено та судом апеляційної інстанції не встановлено.

Враховуючи викладене, не вбачаючи підстав для скасування чи зміни постанови суду, вважаю за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Подільського районного суду м. Києва від 05 квітня 2019 року - без зміни.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП України, суддя,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5., в інтересах ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 05 квітня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду Т.В. Фрич