КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Ігнатов Р.М., за участі:

секретаря судового засідання ? Бендюжик Ю.А.

особи, яка притягається до відповідальності - ОСОБА_1

потерпілої ? ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Оболонського районного суду міста Києва від 04.04.2019, -

В С Т А Н О В И В

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124, 122-4 КУпАП. Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ст.124, 122-4 КУпАП у ивді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 01 (один) рік. Стягнуто судовий збір у сумі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок, в дохід держави. Строк позбавлення права керування визначено відраховувати з моменту його виконання, тобто з дня вилучення водійського посвідчення.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, особа, яка притягається до відповідальності - ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд постанову Оболонського районного суду міста Києва від 04.04.2019 змінити в частині накладеного на нього адміністративного стягнення, пом?якшивши його та призначивши адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_1 зазначає, що він випадково зачепив та пошкодив автомобіль "Nissan Almera", д.н.з. НОМЕР_1 , наміру покидати місце ДТП в нього не було, так як він не знав, що відбулось зіткнення. З ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у нього склались конфліктні відносини, однак такі обставини справи судом до уваги взяті не були при обранні адміністративного стягнення, що як наслідок за випадкове незначне пошкодження транспортного засобу суд не навівши обґрунтованих доводів та не взявши до уваги пояснень апелянта, обрав для нього найсуворішу міру відповідальності. ОСОБА_1 звертає увагу суду, що позбавлення його права керувати транспортними засобами ставить його сім?ю у скрутне матеріальне становище, оскільки ним автомобіль використовується для роботи та отримання доходу. До того ж на утриманні ОСОБА_1 перебуває неповнолітня дитина ? ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як встановлено судом першої інстанції, 13.01.2019 близько 15:40 год. ОСОБА_1 по вул. Вишгородська, 4 у м.Києві, керуючи автомобілем "Volkswagen Passat", н.з. НОМЕР_2 , під час руху заднім ходом , для забезпечення безпеки руху, не звернувся за допомогою сторонніх осіб та скоїв наїзд на припаркований автомобіль "Nissan Almera", д.н.з. НОМЕР_1 , в результаті чого автомобілі отримав механічні пошкодження, чим порушив п.10.9. ПДР України. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП ? порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Крім того, 13.01.2019 близько 15:40 год. ОСОБА_1 по вул. Вишгородська, 4 у м.Києві керуючи автомобілем "Volkswagen Passat", н.з. НОМЕР_2 , залишив місце ДТП до якої причетний, чим порушив п.2.10. ПДР України. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП ? залишення на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої він причетний.

Заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_1 , який підтримав подану апеляційну скаргу, думку потерпілої ОСОБА_2 , яка заперечила проти наявної апеляційної скарги, заслухавши їх пояснення, дослідивши в присутності сторін письмові матеріали справи, які стосується призначення адміністративного стягнення, з`ясувавши питання, які виникли під час дослідження, перевіривши доводи викладені в апеляційній скарзі, суд вважає, що подана ОСОБА_1 апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Суд переглядає судові рішення суду першої інстанції межах апеляційної скарги.

Враховуючи, що ОСОБА_1 оскаржує постанову Оболонського районного суду міста Києва від 04.04.2019 лише в частині призначеного йому судом заходу адміністративного стягнення, то встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчинення адміністративного правопорушення та доведеність вини ОСОБА_1 за ст.124, 122-4 КУпАП апеляційною інстанцією відповідно до положень ст.294 КУпАП щодо меж апеляційного розгляду - не перевіряються, поза як ніким не ставляться під сумнів.

Щодо доводів ОСОБА_1 щодо безпідставного накладення на його занадто суворого адміністративного стягнення за вчинене правопорушення, то суд виходить з наступного .

Відповідно до ч.2,3 ст.7 КУпАП України, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, відповідно до ст.245 КУпАП України, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями ч.2 ст.33 КУпАП України прямо передбачено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

В п.28 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» Верховний суд України роз`яснив, що "…Судам необхідно враховувати, що КУпАП не передбачає накладення адміністративного стягнення нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією певної норми. Тому згідно зі ст.33 цього Кодексу основні й додаткові стягнення слід застосовувати з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, ступеня його вини, майнового стану, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, у межах санкцій відповідних норм".

Як слідує зі змісту оскарженої постанови та письмових документів, що містяться в матеріалах справи, суд першої інстанції не дотримався наведених вище вимог закону, оскільки обставини у справі, які впливають на об`єктивність та правильність застосування адміністративного стягнення до правопорушника належним чином встановлені не були, всебічно і повно судом не досліджувались.

Так, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ст.124, 122-4 КУпАП в постанові зазначив, що врахував характер вчинених правопорушень, особу правопорушника, його майновий стан та стан здоров?я, ставлення до вчиненого та посилаючись на положення ч.2 ст.36 КУпАП, піддав ОСОБА_1 адміністративному стягненню у межах санкції за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, а саме за ст.124 КУпАП у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік. З таким висновком суд апеляційної інстанції погоджується лише частково виходячи з наступного. По перше, КУпАП не містить поняття "більш серйозне правопорушення з числа вчинених". Таким чином, при визначенні цього поняття, на думку суду апеляційної інстанції слід виходити із видів адміністративних стягнень, передбачених ст. 24 КУпАП і їх розташування в зазначеній статті починаючи від менш суворого стягнення, яке міститься в п.1 статті - попередження, до більш суворого стягнення, яке міститься в п.8 даної статті - арешт з утриманням на гауптвахті . Відповідно виходячи із цієї правової конструкції, більш суворим є ст. 122-4 КУпАП , яка має альтернативну санкцію - тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк від десяти до п'ятнадцяти діб . Тобто стягнення у виді громадських робіт та адміністративного арешту, відповідно до ст. 24 КУпАП є більш суворими видами стягнення ніж позбавлення права керування транспортними засобами . Але разом з тим, апеляційне провадження здійснювалося лише за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який не оспорює фактичні обставини та їх доведеність, а просить змінити постанову суду першої інстанції лише в частині накладеного адміністративного стягнення. Відповідно до ч. 9 ст. 294 КУпАП , у разі зміни постанови в частині накладення стягнення , в межах передбачених санкцією статті КУпАП, воно не може бути посиленим. Таким чином, суд апеляційної інстанції, враховуючи відсутність інших апеляційних скарг, приймаючи до уваги що на час апеляційного перегляду вже накладено адміністративне стягнення в межах строків, передбачених ст. 38 КУпАП і воно, відповідно до закону не може бути посилено в бік більш суворого стягнення, апеляційний суд виходить з обґрунтованості вже накладеного судом першої інстанції стягнення .

В цій частині суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо строку позбавлення права керування транспортним засобом та вважає, що судом визначено строк міри стягнення без достатніх законних на те підстав, поза як суд підійшов формально до призначення правопорушнику позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік, не надавши при цьому відповідної оцінки всім наявним обставинам, не встановив тих обставин, на які він посилається у своєму судовому рішенні і вважав їх встановленими.

Зокрема, судом першої інстанції не було враховано, що за правилами ч.2 ст.30 КУпАП України позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.

Натомість, як випливає зі змісту оскаржуваної постанови, обставини, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 35 КУпАП України, судом встановлено не було. Обставин, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 раніше притягувався до адміністративної відповідальності і зокрема за скоєння правопорушень пов`язаних з експлуатацією транспортних засобів, або ж інші фактичні дані чи обставини, що в сукупності надали б суду можливість обґрунтовано дійти висновків про особу порушника, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні.

Отже, оскільки ОСОБА_1 раніше не позбавлявся права керування транспортними засобами, його дії не призвели до надмірно великих негативних наслідків, перебування на його утриманні неповнолітньої дитини, а також виходячи з характеру скоєних неправомірних дій та обставин вчинених ОСОБА_1 правопорушень, а саме умисних дій останнього за ст.122-4 КУпАП, зважаючи, що за вчинені правопорушення особам повинно бути призначено співмірне адміністративне стягнення, апеляційний суд приходить до висновку, що адміністративне стягнення у виді штрафу, на яке просив змінити апелянт, є занадто м?яким видом стягнення для ОСОБА_1 за вчинення двох адміністративних правопорушень, одне з яких є умисним, а тому вважає за необхідне змінити постанову в частині накладення адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами в мінімальних межах, встановлених санкцією ст.124 КУпАП, тобто строком на 06 (шість) місяців.

На переконання суду саме такий захід адміністративного стягнення і в такій мірі буде запобігати вчиненню ОСОБА_1 нових правопорушень, сприятиме його перевихованню, буде справедливим для правопорушника.

Враховуючи викладене, постанова Оболонського районного суду міста Києва від 04.04.2019 підлягає зміні в частині накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 ? задовольнити частково.

Постанову Оболонського районного суду міста Києва від 04.04.2019, якою ОСОБА_1 визнано винним за ст.124, 122-4 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 01 (один) рік, ? змінити в частині накладення адміністративного стягнення в межах санкції статті і вважати його позбавленим права керувати транспортними засобами на строк 06 (шість) місяців.

В іншій частині постанову Оболонського районного суду міста Києва від 04.04.2019 щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.М. Ігнатов

Справа № 33/824/2042/2019

Категорія: ст.124 КУпАП

Суддя у першій інстанції - Жук М.В.

Суддя в апеляційній інстанції - Ігнатов Р.М.