Номер провадження: 33/813/650/19
Номер справи місцевого суду: 520/2899/19
Головуючий у першій інстанції Варгаракі С. М.
Доповідач Джулай О. Б.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя Джулай О.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання: Янковської Ю.Л.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Сокерчака В.В.

розглянувши апеляційну скаргу адвоката Сокерчака В.В. на постанову Арцизького районного суду Одеської області від 22.04.2019 року, -

встановив:

Зазначеною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі одної тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400,00 (двадцять тисяч чотириста) гривень в дохід держави з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк 3 (три) роки.

З оскарженої постанови суду першої інстанції вбачається, що 23 січня 2019 року о 23 год. 30 хв., ОСОБА_1 , в м. Одеса по вул. Космонавтів 20, керував автомобілем ВАЗ 212140 д.н. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини роту, почервоніння очей. Після зупинки працівниками поліції відмовився від проходження тесту за допомогою газоаналізатора драгер, від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку відмовився та почав вживати пиво на місці зупинки, чим порушив п. 2.10 є Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Захисник Сокерчак В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 ,Ю звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій стверджує про таке:

-оскаржена постанова є такою, що постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права;

-докази, якими суд першої інстанції мотивує обґрунтованість висновку про доведеність вини ОСОБА_1 є неналежними та не узгоджуються з протоколом;

-суд не викликав для допиту у судовому засіданні свідків письмові пояснення яких долученні до матеріалів справи.

За таких обставин адвокат Сокерчак В.В., просить скасувати постанову Арцизького районного суду Одеської області від 22.04.2019 року і закрити провадження по справу у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши захисника Сокерчака В.В. та Реу В.С., які підтримали апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 130 ч. 4 КУпАП передбачена відповідальність за вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду, Згідно із п.2.10 «є» Правил дорожнього руху України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Суд першої інстанції мотивуючи обґрунтованість висновку про доведеність вини ОСОБА_1 , у вчиненні правопорушення, при зазначених в постанові обставинах, послався на протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 203454 від 23.01.2019 року; письмові пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , а також на відеозапис з нагрудного реєстратора інспектора патрульної поліції, який приймав участь в оформленні даного правопорушення (СД-диск БД № 203454).

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпції.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

Протокол про адміністративне правопорушення, пояснення свідків та відеозапис з нагрудного реєстратора інспектора патрульної поліції, який приймав участь в оформленні даного правопорушення, не містять істотних розбіжностей, а підтверджують фактичні обставини справи, а тому вірно покладені суддею суду першої інстанції в обґрунтування прийнятого рішення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 , а також його захисник не заперечували факту вживання ОСОБА_1 алкогольного напою пива, але наполягали на тому, що працівники поліції не зупиняли ОСОБА_1 , що його автомобіль був припаркований і не рухався, тому ОСОБА_1 правомірно вживав алкоголь.

Між тим, такі твердження спростовуються дослідженим апеляційним судом відео файлом із нагрудних камер патрульних поліцейських на якому зафіксовано, що ОСОБА_1 неодноразово запитував в патрульних причину його зупинки, на що патрульний відповідав, що причина зупинки полягає в тому, що ОСОБА_1 не увімкнув покажчик повороту перед здійсненням такого маневру. Крім того, тривалий час ОСОБА_1 обговорював з патрульними питання стосовно того чи вмикав він покажчик повороту перед здійсненням маневру, а також наполягав на тому, щоб йому показали відео фіксацію його правопорушення.

Також відеозаписом підтверджуються факт пропозиції до ОСОБА_1 з боку патрульних пройти огляд на стан сп`яніння, факт його відмови і факт вживання алкогольного напою.

Доводи апеляційної скарги адвоката з приводу безпідставного притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 130 КУпАП, з огляду на те, що працівниками поліції не було складено іншого протоколу на ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, не можуть бути взяті до уваги апеляційним судом, оскільки притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення іншого правопорушення не є преюдиціальним для визнання ОСОБА_1 винним у вчинення правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП.

Апеляційний суд критично ставиться до тверджень апеляційної скарги стосовно того, що письмові пояснення свідків не можна брати до уваги в якості доказів вини, оскільки вони викликають об`єктивний сумнів щодо свого змісту.

Пояснення свідків узгоджуються з протоколом про адміністративне правопорушення, відеозаписом з нагрудного реєстратора інспектора патрульної поліції (СД-диск БД № 203454), а твердження апеляційної скарги в цій частині є надуманими та безпідставними.

Між тим, та обставина, що суддя місцевого суду не викликав для допиту у судовому засіданні свідків, не впливає на правильність прийнятого суддею рішення, оскільки наявні в матеріалах справи докази з достатньою повнотою підтверджують факт порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.10 є Правил дорожнього руху України.

Також не може прийматись до уваги твердження апеляційної скарги стосовно того, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 203454 від 23.01.2019 року в графі «до протоколу додаються» не вказано, що до протоколу долучається диск з відеозаписом.

Відповідно до п. 1.3 Розділу І "Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них» (далі Інструкція) затвердженої Наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року № 100, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) як превентивного поліцейського заходу є важливим елементом функціонування патрульної поліції, покликаним гарантувати чесність, відкритість та антикорупційну спрямованість діяльності патрульної поліції.

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, він відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, містить у собі всі необхідні відомості, у тому числі суть адміністративного правопорушення та нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, а тому суддя суду першої інстанції обґрунтовано визнав відомості, що містяться в протоколі, доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Невідповідність складеного протоколу вимогам чинного законодавства, апеляційним судом не встановлена, а тому відсутні підстави для висновку про порушення судом вимог ст. 129 Конституції України, а саме права на захист.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку, щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 130 КУпАП, в зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 247, 254, 256, 266,268, 280, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,-

постановив:

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_4 .- залишити без задоволення.

Постанову Арцизького районного суду Одеської області від 22.04.2019 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі одної тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400,00 (двадцять тисяч чотириста) гривень в дохід держави з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк 3 (три) роки.- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Б. Джулай