КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/113/2019 Суддя у першій інстанції: Агафонов С.А.
Категорія: ст. 124 КУпАП Головуючий у апеляційній інстанції: Фрич Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Фрич Т.В., за участю ОСОБА_3 та її захисника Папенка Р.С., іншого учасника ДТП ОСОБА_5 та його захисника ЛукашенкаЄ.О., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Лукашенка Є.О., який діє в інтересах ОСОБА_5 на постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 14 серпня 2018 року щодо

ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 -

за ст. 124 КУпАП, -

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 14 серпня 2018 року закрито провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням адвокат Лукашенко Є.О., який діє в інтересах ОСОБА_5, подав апеляційну скаргу, в якій просить, скасувати постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 14 серпня 2018 року та ухвалити нову, якою визнати винною ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення.

Мотивуючи доводи апеляційної скарги апелянт зазначає, що під час судового розгляду було доведено, поясненнями ОСОБА_5, протоколом про адміністративне правопорушення, схемою ДТП, фотографіями з місця ДТП, що ОСОБА_3 виїжджаючи з зони житлової забудови не переконалася в відсутності автотранспорту та здійснила зіткнення з автомобілем ОСОБА_5

Апелянт вважає, що ОСОБА_3, не виконала вимоги п. 10.2 ПДР та допустила зіткнення з автомобілем Пежо-407.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_5 та його захисника Лукашенка Є.О., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, ОСОБА_3 та її захисника Папенка Р.С.,які заперечували щодо апеляційної скарги, та вважали, що вона не обґрунтована, а рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та законним, тому просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи на обґрунтування апеляційної скарги вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

У відповідності з ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 280 КУпАП, Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як, вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення та з оскаржуваної постанови, судом першої інстанції під час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 дані вимоги закону не дотримані, а тому висновок судді про відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП не відповідає фактичним обставинам справи.

Так, з постанови суду, яка оскаржується вбачається, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення, водій ОСОБА_3 18.03.2018 о 15 год. 00 хв. керувала автомобілем НОМЕР_1 та при виїзді з двору в АДРЕСА_2, не надала переваги в русі автомобілю НОМЕР_2, який рухався по вул. Сурікова, 3 та скоїла з ним зіткнення. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушила вимоги п. 10.2 ПДР, тобто вчинила правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Вислухавши пояснення учасників ДТП, дослідивши матеріали справи, суддя прийшов до висновків, що будь-які докази, щоб встановлювали причинно-наслідковий зв'язок між неправомірними діями водія ОСОБА_3 та аварією, що сталася з автомобілем «Peugeot», в матеріалах справи відсутні, а тому дані протоколу про адміністративне правопорушення з приводу того, що винуватцем ДТП є водій автомобіля «Land Rover» ОСОБА_3 є припущеннями. А судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Такий висновок суду першої інстанції є передчасним та не ґрунтується на матеріалах справи, виходячи з наступного.

Згідно з диспозицією ст. 124 КУпАП, обов'язковою ознакою даного адміністративного правопорушення є наявність причинно-наслідкового зв'язку між діями особи у виді порушення правил дорожнього руху та наслідками у виді пошкодження транспортних засобів або іншого майна.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 пояснила, що їхала по Повітрофлотському проспекту, проте там був мітинг, тому вона поїхала через наскрізний проїзд на вул. Сурікова, знаючи, що там односторонній рух та з лівої сторони по вул. Сурікова бути нікого не може. Раптом з лівого боку, несподівано для неї, виїхав автомобіль «Peugeot», який рухався на великій швидкості та який зіткнувся з її автомобілем.

Інший учасник ДТП ОСОБА_5 пояснив, що він їхав по Повітрофлотському проспекті проте, там був мітинг та був перекритий рух , тому працівник поліції дав йому дозвіл об'їхати по вул. Сурікова. Їдучи по вул. Сурікова, з прибудинкової території виїхав автомобіль «Land Rover» під керуванням водія ОСОБА_3, який вчинив зіткнення з його автомобілем. Вважає винним у даній дорожній обстановці водія ОСОБА_3, яка виїжджаючи з прибудинкової території не надала перевагу йому в русі.

З листа КП «Центр організації дорожнього руху» наданого до суду першої інстанції з копією схеми розташування дорожніх знаків по вул. Сурікова 2/25 у м. Києві згідно загальноміської бази даних дислокації ТЗРДР станом на 24.02.2018 року вбачається, щовул. Сурікова має односторонній рух з дозволеним напрямком руху з боку вул. В.Липківського в бік вул. Богданівської, що також підтверджується фотокарткою з місця ДТП, на котрій видно, що при в'їзді на вул. Сурікова розташований знак 3.21 ПДР України «В'їзд заборонено».

Разом з тим, протокол про адміністративне правопорушення, розглядається в його межах, та відносно особи, стосовно якої він був складений.

Як вбачається з висновку експерта № 2018-2709 від 27.09.2018, наданого до суду апеляційної інстанції, що з технічної точки зору в даній дорожній обстановці водій автомобіля НОМЕР_3 ОСОБА_3 повинна була діяти у відповідності з вимогами п. 10.2 ПДР. В даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля НОМЕР_3 вбачається невідповідність технічного характеру вимогам п. 10.2 ПДР.

З наданої захисником Лукашенком Є.О. відповіді з Комунальної корпорації «Київавтодор» вбачається, що місце виїзду автотранспорту біля будинку на вул. Сурикова, 2/25, зазначене на схемі ДТП, знаходиться на виїзді з прибудинкової території на вулицю місцевого значення - вул. Сурікова.

Згідно вимог п. 10.2. Правил дорожнього руху України, а саме: виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з'їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.

Тобто виходячи з вимог вище вказаного пункту Правил дорожнього руху, водій автомобіля НОМЕР_3 повинен був надати дорогу транспортним засобам, що мають перевагу, тобто, тим транспортним засобам, що рухаються по проїзній частині, однак в даній дорожньо-транспортній ситуації, водій автомобіля НОМЕР_3, виїжджаючи з двору, не надала переваги в русі автомобілю НОМЕР_2, який рухався по вул. Сурікова, 3 та скоїла з ним зіткнення. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушила вимоги п. 10.2 ПДР.

Враховуючи вище наведене та те, що зіткнення транспортних засобів LandRover АА 3499 РТ та «Peugeot», д.н.з. НОМЕР_4, сталось в межах виїзду з прибудинкової території, то з технічної точки зору, в діях водія автомобіля НОМЕР_3 - ОСОБА_3 вбачаються невідповідності вимогам п. 10.2 Правил дорожнього руху, які знаходяться в причинному зв'язку з виникненням даної ДТП.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_3 порушила вимоги п. 10.2 Правил дорожнього руху України, що спричинило пошкодження транспортних засобів, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

На підставі викладеного суд апеляційної інстанції приходить до однозначного висновку про те, що доводи апеляційної скарги захисника Лукашенка Є.О. є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Доводи захисника Папенка О.С. про те, що у висновку експерта, відсутній забороняючий знак, який забороняв ОСОБА_5 рух по вул. Сурікова, тому він не може бути взятий до уваги судом, є голослівним, оскільки як вбачається висновку експерта №2018-2709 від 27.09.2018, експертом зазначено в вихідних даних, обставинах справи та дослідницькій частині про забороняючий дорожній знак 3.21 «В'їзд заборонено», тобто експертом взято його до уваги, тому підстав для не взяття до уваги висновку експерта в суді апеляційної інстанції не вбачається.

Стосовно того, що проїзд по якому рухалась, ОСОБА_3 на автомобілі НОМЕР_3, є наскрізним проїздом, а не прибудинковою територією, то таке твердження також не знайшло свого підтвердження, та спростовується вище викладеним, а довідка на підтвердження наскрізного проїзду, на яку посилався захисник Папенко О.С., а саме лист КП «Центр організації дорожнього руху» наданого до суду першої інстанції з копією схеми розташування дорожніх знаків по вул. Сурікова 2/25 у м. Києві згідно загальноміської бази даних дислокації ТЗРДР станом на 24.02.2018 року, то в ній відсутня така інформація.

Відповідно до ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; скасувати постанову та закрити провадження у справі; скасувати постанову та прийняти нову постанову; змінити постанову.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що висновки, зроблені судом першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_3порушень п. 10.2 Правил дорожнього руху України не відповідають фактичним обставинам справи, є необґрунтованими і спростовуються доказами наявними в матеріалах справи, а тому постанова Солом'янського районного суду від 14 серпня2018 року, якою провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3за ст. 124 КУпАП було закрито за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, є незаконною та підлягає скасуванню.

Разом з тим, відповідно до вимог п. 7 ст. 247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю у разі закінчення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення у справах підвідомчих суду може бути накладено не пізніше, як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Оскільки правопорушення мало місце 18.03.2018 р., та на момент розгляду справи в апеляційному суді, передбачені ст. 38 КУпАП строки закінчилися, у зв'язку з чим провадження у справі про притягнення ОСОБА_3. до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП України, суддя,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу адвоката Лукашенка Є.О., який діє в інтересах ОСОБА_5, - задовольнити частково.

Постанову судді Солом'янського районного суду м. Києва від 14 серпня 2018 року, якою закрито провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_3 визнати винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та провадження у справі відносно неї закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАПу зв'язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду Т.В.Фрич