Справа № 344/178/19
Провадження № 33/4808/115/19
Категорія ст. 483 МКУ
Головуючий у 1 інстанції Лазарів О. Б.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2019 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В., за участю захисника Тиніва І.Д., представника Івано-Франківської митниці ДФС Лаврія С.Д.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 лютого 2019 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товару - безпосереднього предмету порушення митних правил, що становить 644 006 (шістсот сорок чотири тисячі шість) грн 82 коп., з конфіскацією товару - автомобіля марки «Audi», модель «A6», рік виготовлення - 2016, номер кузова НОМЕР_1. Вирішено у разі неможливості конфіскації товару, відповідно до вимог ч. 2 ст. 541 Митного кодексу України, стягнути з ОСОБА_3 вартість товару в сумі 644 006 (шістсот сорок чотири тисячі шість) грн 82 коп. Стягнуто судовий збір,

ВСТАНОВИВ:

Судом першої інстанції згідно з протоколом про порушення митних правил № 279/20600/18 від 26 вересня 2018 року встановлено, що 22 вересня 2018 року громадянином України ОСОБА_3 через пункт пропуску «Шегині - Медика» митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС було ввезено на митну територію України товар - автомобіль марки «Audi», модель «A6», кузов № НОМЕР_1, рік виготовлення - 2016. При переміщенні товару на митну територію України ОСОБА_3 як підставу для переміщення товару автомобіль марки «Audi», модель «A6», кузов № НОМЕР_1, рік виготовлення - 2016, було подано митним органам України документ - договір купівлі-продажу (Kaufvertag) № б/н від 19 вересня 2018 року, в якому зазначено, що продавцем вищевказаного товару являється ОСОБА_1 (АДРЕСА_2), покупцем товару є. ОСОБА_3, а вартість товару складає 14750 євро. Даний рахунок надавався ОСОБА_3 для митного оформлення товару в Івано-Франківській митниці ДФС по митній декларації UA206060/2018/402585 від 25 вересня 2018 року. 25 вересня 2018 року Івано-Франківською митницею ДФС листом Державної фіскальної служби України № 29773/7/99-99-20-02-01-17 від 25 вересня 2018 року отримана від митних органів ФРН копія експортної декларації № 18DE42E4 від 19 вересня 2018 року, у відповідності до якої: - продавцем та відправником товару - автомобіль марки «Audi», модель «A6», кузов № НОМЕР_1, рік виготовлення - 2016, являється німецька компанія Aslan Automobile e.K. Mahdantaistr. 106, 71065 Sindelfinfen DE; - вартість товару - автомобіль марки автомобіль марки «Audi», модель «A6», кузов № НОМЕР_1, рік виготовлення - 2016, становить 19500 євро.

Таким чином, ОСОБА_3 здійснено переміщення через митний кордон України товару - автомобіль марки «Audi», модель «A6», кузов № НОМЕР_1, рік виготовлення - 2016, з приховуванням від митного контролю, шляхом надання органам доходів і зборів України, як підстави для переміщення товару документу - договір купівлі-продажу (Kaufvertag) № б/н від 19 вересня 2018 року, який містить неправдиві відомості щодо продавця та вартості товару. Вартість безпосереднього предмету порушення митних правил - автомобіля марки «Audi», модель «A6», кузов № НОМЕР_1, рік виготовлення - 2016, у відповідності до експортної декларації № 18DE42E4 від 19 вересня 2018 року, наданої митним органам ФРН, становить 19500 євро, що по курсу НБУ, на момент переміщення товару на митну територію України, складає 644 006, 82 грн.

Суддя суду першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_3 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України, оскільки він вчинив переміщення товару через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання органу доходів і зборів як підстави для переміщення товару документу, що містить неправдиві відомості щодо його продавця та вартості товару.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить, поновивши строк на апеляційне оскарження постанови судді, скасувати її та зарити провадження у справі.

Вважає, що дана постанова є незаконною, необґрунтованою. На його думку, суддя суду першої інстанції неповно та необ`єктивно з'ясував обставини справи, не дав належну оцінку доказам у їх сукупності, виніс постанову, зміст якої не відповідає вимогам Митного кодексу України. Вказує, що висновки судді про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України, не ґрунтуються на оцінці наявних у справі доказів. Зазначає, що з наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що декларантом ОСОБА_4, який діяв в його інтересах, до митного органу було продано необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення документи. У зв'язку з розбіжностями щодо вартості товару митним органом було складено протокол про порушення митних правил відносно нього. Проте, всі документи відносно нього виготовляв та подавав брокер, він не мав жодного відношення до пред'явлення документів чи заповнення митної декларації. 14 лютого 2019 року в судовому засіданні його представник звернув увагу на те, що необхідно викликати та допитати в судовому засіданні в якості свідка директора ПП «Присілок» ОСОБА_4, котрий зміг би пояснити, що саме він готував та подавав документи до митного органу для митного оформлення та у зв'язку з чим з'явилися розбіжності в митних деклараціях. Проте, суддею суду першої інстанції не взято до уваги, що матеріалами справи підтверджено те, що ОСОБА_3 жодних дій щодо подання митному органу документів не здійснював. Вважає, що та обставина, що при митному оформленні митним брокером було внесено інші відомості по вартості придбаного транспортного засобу в декларацію і надано інший договір свідчить, що саме ним порушено митні правила. Тому, на його думку, в матеріалах справи немає доказів, на основі яких у визначеному законом порядку було б можливо стверджувати про вчинення ним, ОСОБА_3, дій, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, шляхом подання митному органу як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві дані. Наголосив, що копію повного тексту постанови ним отримано 20 лютого 2019 року.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3, в судове засідання апеляційного суду не з'явився, був належним чином повідомлений про час та місце апеляційного розгляду, заяв про відкладення від нього не надходило. Його захисник Тинів І.Д., попередньо узгодивши позицію захисту з ОСОБА_3, просив розглянути справу у його відсутності.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП вважаю за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутності ОСОБА_3

В судове засідання апеляційного суду з'явились захисник Тинів І.Д., якому роз'яснені права, передбачені ст. 271 КУпАП України, ст. 500 Митного кодексу України, представник Івано-Франківської митниці ДФС Лаврій С.Д., якому роз'яснені права, передбачені ст. 501 Митного кодексу України.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції захисник Тинів І.Д. підтримав вимоги апеляційної скарги та заявив клопотання про закриття провадження у справі, де посилається на те, що ОСОБА_3 не здійснював самостійного переміщення автомобіля з території Німеччини до України. Такий автомобіль було ввезено на замовлення іншою особою, яка забезпечувала виконання функцій посередника у доставці автомобілів, що були у вжитку з-за кордону. ОСОБА_3, сконтрактувався з особою на ім'я «Віталій», яка і забезпечила підпір автомобіля на території Німеччини, його супровід, оформила всі необхідні документи і супроводжувала автомобіль до митної території України. Перед ввезенням автомобіля ОСОБА_3 уклав договір з митним брокером ОСОБА_4, який діючи в його інтересах вчиняв дії пов'язані з митним оформленням автомобіля. Зазначає, що зі сторони ОСОБА_3 відсутні ознаки протиправної дії чи бездіяльності у вчиненні адміністративного правопорушення, немає причинного зв'язку між діями ОСОБА_3 та наслідком, відсутня вина у формі порушення митних правил. Оскільки ОСОБА_3 не вчинялось будь-яких дій, передбачених диспозицією ч. 1 ст. 483 МК України, то у його діях відсутня і суб'єктивна сторона цього порушення митних правил. Вказує, що на час провадження даної справи строк притягнення особи до адміністративної відповідальності закінчився.

Від Івано-Франківської митниці ДФС надійшли документи для долучення до матеріалів справи, які долучені та досліджені під час апеляційного розгляду.

Представник Івано-Франківської митниці ДФС Лаврій С.Д. заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважає її безпідставною.

Захисних Тинів І.Д. та представник Лаврій С.Д. інших заяв та клопотань не заявляли.

Заслухавши захисника Тиніва І.Д., представника Івано-Франківської митниці ДФС Лаврія С.Д., перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги, вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови судді, виходячи зі змісту ч. 2 ст. 294 КУпАП, підлягає до поновлення, оскільки повний текст судового рішення отримано ОСОБА_3 20 лютого 2019 року, строк пропущено лише на один день.

Вирішуючи апеляційну скаргу по суті, доходжу висновку, що її необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Завданням судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, є своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, статтею 483 Митного кодексу України передбачено відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Як вбачається із матеріалів справи, суддею суду першої інстанції з урахуванням вказаних вище вимог закону з'ясовані обставини, що свідчать про наявність або відсутність в діях ОСОБА_3 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України, та обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

Вважаю, що висновок судді про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується дослідженими у судовому засіданні та викладеними у постанові доказами, що узгоджуються між собою, та яким суддя дав належний аналіз та оцінив їх у сукупності, зокрема протоколом про порушення митних правил № 279/20600/18 від 26 вересня 2018 року (а.с 1-2), копією декларації № 18DE42E4 від 19 вересня 2018 року (а.с. 9-12), копією декларації № №UA206060/2018/402564 від 21 вересня 2018 року (а.с. 13), копією декларації ІМ-40 ДЕ № UA206060/2018/402585 від 25 вересня 2018 року (а.с. 14), копією договору купівлі-продажу (Kaufvertag) № б/н від 19 вересня 2018 року (а.с. 15, 16).

В протоколі про порушення митних правил № 279/20600/18 від 26 вересня 2018 року (а.с 1-2) в повній мірі зафіксовано факт порушення митних правил, переміщення ОСОБА_3 через митний кордон України товару - автомобіля з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товару документу, що містить неправдиві відомості щодо його продавця та вартості товару.

В договорі купівлі-продажу (Kaufvertag) № б/н від 19 вересня 2018 року (а.с. 15, 16), який і був поданий органу доходів і зборів, зазначено, що продавцем товару - автомобіля марки «Audi», модель «A6», кузов № НОМЕР_1, рік виготовлення - 2016, являється ОСОБА_1 (АДРЕСА_2), покупцем товару є ОСОБА_3, а вартість товару складає 14750 євро.

В той час, як вбачається з копії митної декларації № 18DE42E4 від 19 вересня 2018 року (а.с. 9-12), вартість автомобіля марки «Audi», модель «A6», кузов № НОМЕР_1, рік виготовлення - 2016, становить 19 500 євро.

Згідно з копією договору купівлі-продажу від 19 вересня 2018 року, отриманого від митних органів Німеччини на запит щодо перевірки законності ввезення в Україну транспортного засобу марки «Audi», модель «A6», кузов № НОМЕР_1, продавцем вказаного товару являється Aslan Automobile e.K. Mahdantaistr. 106, 71065 Sindelfinfen DE, а вартість товару становить 19 500 євро (а.с. 63-65).

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Докази по справі про адміністративне правопорушення у своїй сукупності та взаємозв'язку вказують на те, що ОСОБА_3 вчинив дії, спрямовані на переміщення товару через митний кордон України з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товару документу, що містять неправдиві відомості відносно його продавця та вартості товару.

Вважаю, що прийняття рішення по справі без попереднього допиту ОСОБА_4 в судовому засіданні суддею суду першої інстанції не перешкоджало всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, оскільки його письмові пояснення, які засвідчені підписом, є в матеріалах справи.

Зі змісту письмових пояснень ОСОБА_4 від 05 грудня 2018 року (а.с. 27-29) слідує, що він особисто подавав на Івано-Франківську митницю ДФС до митного оформлення МД № №UA206060/2018/402564 і № UA206060/2018/402585 разом з товаросупровідними документами, в тому числі з договором купівлі-продажу від 19 вересня 2018 року. Для попереднього оформлення МД № №UA206060/2018/402564 документи ОСОБА_3 особисто скидав йому на електронну пошту. 25 вересня 2018 року ОСОБА_3 здійснив доставку транспортного засобу та подав всі документи митному інспектору. Після того, як митний інспектор передав документи ОСОБА_3, останній особисто віддав йому всі документи, необхідні для митного оформлення.

Такі пояснення ОСОБА_4, зміст яких апелянт не заперечує, не спростовують встановлених обставин справи, а їх підтверджують.

Також посилання захисника Тиніва І.Д. на те, що автомобіль було ввезено на замовлення іншою особою, яка забезпечувала виконання функцій посередника у доставці автомобілів, що були у вжитку з-за кордону, не впливають на висновок суду про винуватість ОСОБА_3, оскільки з відповіді старшого радника митної служби ФРН на запит ДФС України (а.с. 61-62) вбачається, що покупець вказаного транспортного засобу ОСОБА_3 сам заплатив за нього, оплата за транспортний засіб була здійснена готівкою.

Таким чином, пояснення ОСОБА_3 про те, що він не є суб'єктом правопорушення, оскільки оформленням займався митний брокер ОСОБА_4, який сам надавав документи, спростовані письмовими поясненнями про те, що документи надано ОСОБА_3, а тому такі пояснення ОСОБА_3 оцінюю критично та вважаю, що він надає такі пояснення, реалізуючи своє право на захист.

Також критично оцінюю твердження ОСОБА_3 про те, що придбанням автомобіля та наданням документів займалася на третя особа на ім'я «Віталік», а тому йому не відомо про вартість транспортного засобу, оскільки такі спростовані відповідю старшого радника митної служби ФРН на запит ДФС України (а.с. 61-62) про те, що покупець вказаного транспортного засобу ОСОБА_3 сам заплатив за нього, оплата за транспортний засіб була здійснена готівкою.

Сукупність вищенаведених доказів повністю спростовує твердження ОСОБА_3 про те, що він не є суб'єктом адміністративного правопорушення та в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, суддя суду першої інстанції, розглядаючи справу, дослідивши докази у справі, шляхом співставлення фактично досліджених по справі обставин та доказів зі змістом обставин, що ставляться особі у вину згідно з протоколом про адміністративне правопорушення та з диспозицією ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України, іншими нормами чинного законодавства, дійшов обґрунтованого висновку, що дії ОСОБА_3 містять ознаки саме такого правопорушення.

Також, доходжу висновку, що у суду першої інстанції були законні підстави для накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товару - безпосереднього предмету порушення митних правил, з конфіскацією товару.

Враховуючи наведене, підстав для скасування постанови судді, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт, не вбачається, а тому постанову судді необхідно залишити без змін.

Оскільки, на час апеляційного розгляду не було встановлено підстав для безумовного скасування постанови судді, не встановлено порушення права на захист ОСОБА_3, оскільки останній як в суді першої так і апеляційної інстанції користувався правовою допомогою захисника, у суді першої інстанції стягнення накладено в межах строку, встановленого для накладення стягнення, те, що на час апеляційного розгляду пройшло більше шести місяців з дня виявлення правопорушення, не має значення.

Керуючись ст.ст. 527-531 Митного кодексу України, ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови судді.

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 лютого 2019 року щодо ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло