Справа № 177/314/19
Провадження № 3/177/127/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 березня 2019 року м. Кривий Ріг

Суддя Криворізького районного суду Дніпропетровської області Суботіна С. А.

за участю прокурора Дрємайлова Ю.О., особи, як притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1, його захисника, адвоката ОСОБА_2, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли від Дніпропетровського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, щодо:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, перебуваючого з 15.05.2017 по 31.05.2018 на посаді начальника сектору реагування патрульної поліції №3 ОСОБА_3 районного відділення поліції ОСОБА_3 відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1,

за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно з наказом начальника ГУНП в Дніпропетровській області від 15.05.2017 № 361 о/с, ОСОБА_1 був призначений на посаду начальника сектору реагування патрульної поліції № 3 ОСОБА_3 районного відділення поліції ОСОБА_3 відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області, яка відповідно до підпункту «з» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», віднесена до категорії посад поліцейського. У звязку з цим та згідно з приміткою до ст. 172-6 КУпАП, він є субєктом відповідальності за корупційні та повязані з корупцією правопорушення.

Відповідно до наказу начальника ГУНП в Дніпропетровській області від 29.05.2018 № 144 о/с, його було звільнено зі служби з цієї посади, з 31.05. 2018, за пунктом 7 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням)

31.05.2018 ОСОБА_1 отримав трудову книжку, підтвердивши це своєю розпискою в послужному списку. Окрім того, він був ознайомлений з обовязком як субєкта декларування, згідно до положень ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції», подати не пізніше цього ж дня декларацію за період не охоплений раніше поданими деклараціями, що теж підтвердив своїм підписом у відповідній памятці.

Проте, в порушення вимог цієї статті вищезгаданого Закону та порядку формування, ведення і оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави, затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 № 3, що зареєстроване в Міністерстві юстиції України від 15.07.2016 за №959/29089, ОСОБА_1, припинивши діяльність особи уповноваженої на виконання функцій держави, шляхом вчинення відповідних дій, спрямованих на подачу та заповнення відповідних форм на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції з використанням програмних засобів Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави, поза межами терміну подачі декларації (не пізніше 31.05.2018), без поважних на те причин, несвоєчасно, а саме: 02.06.2018 об 09 годині 02 хвилини, подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави, за період з 01.01.2018 по 31.05.2018, що був не охоплений раніше поданими деклараціями, чим скоїв правопорушення, повязане з корупцією (п. 9 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції»).

У судовому засіданні ОСОБА_1 за участі свого адвоката ОСОБА_2, своєї вини у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації за період з 01.01.2018 по 31.05.2018 не визнав. Просив закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, тобто за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. На обґрунтування своєї позиції він послався на ряд доводів.

Зокрема на те, що датою виявлення цього правопорушення могло бути 03.06.2018, тобто наступний день після подачі ним цієї декларації, або ж, 08.06.2018, коли співробітникам кадрового апарату ГУНП стало відомо про факт неподання ним декларації при звільненні зі служби в Національній поліції України (а.с.27), або ж, 19.11.2018, коли Дніпропетровське управління ДВБ Національної поліції України отримало лист НАЗК, в якому повідомлено про те, що він своєчасно не подав декларацію за період неохоплений раніше поданими деклараціями (а.с.25), або ж, 10.12.2018, коли співробітник ДВБ рапортом повідомив керівництво про виявлений факт несвоєчасної подачі ним цієї декларації, категорично не погоджуючись з тим, що днем виявлення правопорушення є 22.02.2018, коли щодо нього складено протокол № 42 про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією (а.с.34).

Вважає, що із аналізу ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» вбачається, що строк подачі декларації особою, яка припиняє свою діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, не встановлений. Розяснення Національного агентства з питань запобігання корупції з цього приводу носить рекомендаційний характер та не містить нових правових норм.

Переконаний, що Національне агентство з питань запобігання корупції при встановленні факту неподання ним згаданої декларації мало обовязок повідомити його про це. Після цього він на протязі десяти днів з дня отримання такого повідомлення мав усунути це порушення шляхом подачі декларації. Проте, такого повідомлення він не отримував.

Наполягає на тому, що Протокол № 42 про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, від 22.02.2018 щодо нього складений працівником Дніпропетровського управління ДВБ Національної поліції України незаконно, оскільки він не мав на це відповідного права. Такий протокол мав складатися уповноваженою особою Національного агентства з питань запобігання корупції. Всі докази, що були зібрані цим працівником поліції під час цієї перевірки, є недопустимими.

Окрім того, послався на те, що в період з 31.05.2018 по 02.06.2018 він перебував на лікарняному, у звязку з цим своєчасно не подав декларацію.

Прокурор підтвердив у суді обставини, викладені в протоколі про вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення. Вважає, що зібраними доказами під час проведення перевірки його вина доведена повністю, а дії за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП кваліфіковані правильно. У звязку з цим, просив накласти на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу, що передбачене цим законом.

Досліджуючи матеріали справи, суд звернув увагу на ряд письмових доказів, зкрема, на:

-витяг з наказу по особовому складу ГУНП в Дніпропетровській області від 15.05.2017 № 361 о/с, згідно з яким, майора поліції ОСОБА_1 було переміщено з посади старшого дільничного офіцера поліції на посаду начальника сектору реагування патрульної поліції № 3 ОСОБА_3 РВП ОСОБА_3

У звязку з цим, він як поліцейський, відповідно до підпункту «з» пункту 1 частини 1 статті 3 ЗУ «Про запобігання корупції», є субєктом відповідальності за корупційні та повязані з корупцією правопорушення. У пункті 9 статті 1 цього ж Закону вказано, що правопорушення, повязане з корупцією це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене таким субєктом (а.с.48);

-витяг з наказу по особовому складу ГУНП в Дніпропетровській області від 29.05.2018 № 144 о/с, згідно з яким, майора поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби за власним бажанням, з 31.05.2018, за пунктом 7 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (а.с. 49);

-послужний список ОСОБА_1, де міститься його письмове застереження про отримання трудової книжки саме цього ж дня - 31.05.2018 (а.с.51-58);

-памятку-ознайомлення під розпис ОСОБА_1 як поліцейського з вимогами антикорупційного законодавства - Закону України «Про запобігання корупції» (а.с.63);

-памятку під розпис про недопущення ОСОБА_1 як поліцейським порушень антикорупційного законодавства (а.с.64).

Cлід зазначити, що згідно з розясненнями Національного агентства з питань запобігання корупції щодо застосування окремих положень ЗУ «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю, затвердженого його рішенням від 11.08.2016 № 3, декларація субєкта декларування, який припиняє діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається не пізніше дня такого припинення.

Це свідчить про те, що ОСОБА_1, звільняючись зі служби з 31.05.2018, мав подати декларацію не пізніше цього ж дня.

Відповідно до результатів пошуку у Єдиному державному реєстрі декларацій на офіційному сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, здійсненому 10.12.2018 встановлено, що ОСОБА_1 опублікував декларацію за період не охоплений раніше поданими деклараціями, а саме за період з 01.01.2018 по 31.05.2018 пізніше цього дня, а саме 02.06.2018 о 09 годині 02 хвилини, чим порушив вимоги ЗУ «Про запобігання корупції» (а.с.35, 36-38).

Із повідомлення начальника ДУ «Територіальне медичне обєднання МВС України по Дніпропетровській області» від 21.12.2018 вбачається, що ОСОБА_1 у 2018 році за медичною допомогою в лікарню (з поліклінікою) ДУ «ТМО МВС України по Дніпропетровській області» не звертався, на лікарняному листі не перебував. Лікарняних листів із закладів охорони здоровя, що не відносяться до системи МВС, для узгодження не надавав (а.с.70).

Із довідки начальника СКЗ ОСОБА_3 ГУНП в Дніпропетровській області від 13.12.2018 вбачається, що у 2018 році ОСОБА_1 у відпустках та відрядженнях не перебував (а.с.44).

У поясненні від 16.01.2019 ОСОБА_1 вказав, як на єдину причину неподання декларації в строк, передбачений Законом, втрату ним ключа ЕЦП, що унеможливило своєчасно зайти до свого особового кабінету на сайті НАЗК. Це стало можливим пізніше, після отримання ним нового ключа. При цьому він не повідомив про будь-які інші поважні причини неподання ним в строк декларації (а.с.71).

Проте, це пояснення не узгоджується з послідовністю його дій як користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», де зазначено, що чернетки декларації він підготовляв 30.05.2018 з 11:22:13 до11:34:40, після чого продовжив дії, повязані з подачею декларації, лише 02.06.2018 з 07:21:46 до 09:02:01 (а.с.28-33).

З повідомлення ПриватБанку від 07.12.2018 вбачається, що ОСОБА_1, як користувач АЦСК АТ КБ «ПриватБанку», мав посилений сертифікат відкритого ключа з терміном його дії з 21.03.2018 до 21.03.2019. Даних про отримання ОСОБА_1 іншого ключа у вказаний ним період, ця довідка не містить (а.с.40).

Надання в суді ОСОБА_1 лікарняного листа від 19.02.2019 Красівської амбулаторії ЗПСМ про перебування ним на амбулаторному лікуванні з 31.05.2018 по 02.06.2018, не може свідчити про поважність причини несвоєчасної подачі декларації, оскільки це захворювання не являлось тяжким та не потребувало стаціонарного лікування.

Стосовно доводів ОСОБА_1 про те, що датами виявлення скоєного ним правопорушення могли бути: 03.06.2018, 08.06.2018, 19.11.2018, 10.12.201, то вони не заслуговують на увагу, оскільки датою виявлення цього правопорушення є дата складання протоколу № 42 про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією , щодо нього 22.02.2019, коли була закінчена перевірка його діяльності, повязаної з несвоєчасною подачею декларації, і йому було висунуто обвинувачення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Строки накладення адміністративного стягнення, що передбачені ч. 3 ст. 38 КУпАП, за цим законом у даному випадку не збігли.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП, уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції) мають право складати протоколи, зокрема, за ст. ст. 172-4 - 172-9 КУпАП. Тому оперуповноважений Дніпропетровського управління ДВБ Національної поліції України мав процесуальні повноваження на складання вищезгаданого протоколу № 42 від 22.02.2019 щодо ОСОБА_1

Решта його доводів про те, що строк подачі декларації особою, яка припиняє свою діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування не встановлений та те, що Національне агентство з питань запобігання корупції письмово не повідомило його про факт неподання декларації, є безпідставними, оскільки вони суперечать дослідженим в судовому засіданні доказам, які є належними, достатніми та допустимими, а також вимогам антикорупційного законодавства.

Оцінюючи ці докази в судовому засіданні в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації при припиненні діяльності, повязаної з виконанням функцій держави, доведена повністю.

Його дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП за ознакою несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави.

При накладенні на нього стягнення суд керується положеннями ст.ст. 33-35 КУпАП та враховує характер вчиненого правопорушення, його особу, ступінь вини та майновий стан.

За відсутності помякшуючих та обтяжуючих відповідальність обставин, суд вважає, що необхідним й достатнім стягненням для ОСОБА_1 стане штраф в межах санкції ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Згідно з ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення, у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст. 40-1, ч. 1 ст. 172-6, ст. ст. 283-285, 287, КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Визнати ОСОБА_1 винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Накласти на нього стягнення за цим законом у виді штрафу в розмірі пятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот пятдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в особі Державної судової адміністрації України в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.

Постанова може бути оскаржена ОСОБА_1 та його захисником в апеляційному порядку на протязі десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Криворізький районний суд Дніпропетровської області.

Відповідно до ст. 305 КУпАП питання, звязані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішується органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через пятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через пятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у вище вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Повний текст складено 22.03.2019.

Суддя: