Житомирський апеляційний суд
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Ляшук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2019 року м.Житомир

Суддя судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду Ляшук В.В., за участю: секретаря судового засідання Кусковської Т.А., захисника ОСОБА_1 розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого у ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого монтажником на ПП «Анастасія»,

встановив:

Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 24.01.2019 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь держави в особі ДСА України судовий збір у розмірі 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 копійок.

Згідно постанови, 21.12.2018 року о 03 годині 47 хвилин ОСОБА_2 у м. Житомирі по вул. Покровській, 92, керував транспортним засобом ВАЗ 2101, реєстраційний номер НОМЕР_1, у стані алкогольного спяніння.

Не погоджуючись з постановою суду, захисник ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити, у зв'язку з недоведеністю його вини та порушенням процесуальних норм.

Вважає, що вказана постанова суду є незаконною, необґрунтованою та винесена без повного та всебічного дослідження обставин справи. Зазначає, що суд розглянув справу упереджено та не об'єктивно, порушивши його право на захист, оскільки розгляд справи відбувся без його участі, а про дату, час та місце розгляду справи його повідомлено не було.

Вказує, що суд при встановленні вини ОСОБА_2 посилається на дані результатів тестування на алкоголь №380, проведеного сертифікованим приладом алкотестер «Drager 6810» з результатом 1,31 проміле. Проте вказаний алкотестер станом на час складання протоколу не сертифікований в Україні, оскільки його сертифікація закінчилася 10.02.2015.

Зазначає, що відеозапис не відображає повноти обставин складання протоколу відносно ОСОБА_2, оскільки він є вибірковий та представлений суду нарізками.

Звертає увагу суду, що автомобіль використовується ОСОБА_2 у робочих цілях і позбавлення права керувати ним ставить його у дуже скрутне становище, він не має можливості іншого способу заробітку для існування.

Стверджує, що судом копія зазначеної постанови правопорушнику ОСОБА_2 надіслана не була, а він, як представник дізнався про існування цієї постанови та отримав її копію лише 11.02.2019 року, тому вважає строк на її оскарження пропущеним з поважних причин.

Заслухавши пояснення адвоката ОСОБА_1 на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Апеляційний суд вважає за можливе поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови суду, оскільки справа була розглянута без його участі, копію постанови його представник отримав лише 11.02.2019 року.

Згідно ч.1 ст. 130 КУпАП відповідальність особи, яка керує транспортним засобом, настає при керуванні транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд першої інстанції при розгляді даної справи всебічно та повно дослідив всі наявні у справі докази, дав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винність ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується, доказами, які досліджувались в суді першої інстанції, а зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 437431 від 21.12.2018 (а.с.1); поясненнями ОСОБА_2, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, відповідно до яких він вину визнав; розпискою в якій зобов'язався не керувати транспортним засобом до повного витверезіння (а.с.6); актом огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.3), поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, з яких вбачається, що ОСОБА_2 в їх присутності було запропоновано пройти тест для визначення стану алкогольного спяніння за допомогою приладу, на що останній погодився (а.с.4-5); чек тестом № 380 Alkotest Drager 6820 відповідно до якого цифровий покажчик становить 1,31 ‰ алкоголю (а.с.2); відеозаписом з нагрудної камери патрульного поліцейського.

З результатами огляду ОСОБА_2 був ознайомлений, про що свідчать його власноручні підписи у чек-тесті, у акті огляду на стан сп'яніння, заперечень не висловлював.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає, що огляд на стан сп'яніння проводився у відповідності до вимог закону, а протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.ст. 254-256 КУпАП.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_2 в керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_2 не було належним чином повідомлено про розгляд справи, є необґрунтованими, оскільки, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 було повідомлено, що матеріали справи щодо нього будуть розглянуті Корольовським районним судом м. Житомира 09.01.2019 року о 10-00 год., про що свідчить його власноручний підпис.

Також, в матеріалах справи є рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_2 02.01.2019 р. з інформацією про розгляд його справи судом 24.01.2019 року. (а.с.12)

Доводи адвоката ОСОБА_1 про недопустимість такого доказу як результат тесту, з підстав відсутності у вимірювального приладу Алкотестер «Drager 6810» реєстрації в Україні та не проходження ним повірки у встановлений інструкцією строк є безпідставними.

Так, з чек-тесту слідує, що огляд на стан спяніння було проведено приладом алкотестер «Drager 6820», а не «Drager 6810» про що вказує захист, який пройшов повірку 03.10.2018 року, а тому підстав вважати вказаний огляд недійсним апеляційний суд не знаходить.

Вимірювальний прилад алкотестер «Drager 6820» внесений до Державного реєстру України засобів вимірювальної техніки, має свідоцтво державної реєстрацію МОЗ України, комплектується свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки (останнє періодично видається після процедури калібрування та повірки терміном дії 1 рік).

Таким чином, вимірювальний прилад, за допомогою якого провадився огляд ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння відповідає вимогам закону, тому його показники не викликають сумнівів.

При накладенні стягнення на ОСОБА_2 суд першої інстанції дотримався меж санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

За таких обставин, суд першої інстанції при розгляді даної справи всебічно та повно дослідив всі наявні у справі докази, дав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винність ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На переконання апеляційного суду, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування чи зміни відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

Поновити захиснику ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Богунського районного суду м. Житомира від 24 січня 2019 року щодо ОСОБА_2 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили після її винесення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя судової палати у кримінальних справах

Житомирського апеляційного суду ОСОБА_5