Провадження № 33/4808/470/19
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Хоростіль Р. В.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2019 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В., за участі захисника Борсука Д.Я.,

розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 листопада 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та стягнуто судовий збір,

ВСТАНОВИВ :

Оскарженою постановою судді суду першої інстанції встановлено, що 06 жовтня 2019 року о 22 год. 24 хв. по вул. Галицька, 165, в м. Івано-Франківськ водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом HYUNDAI Tucson, номерний знак НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився за допомогою приладу Драгер у встановленому законом порядку в присутності двох свідків. Результат огляду 1,99 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9. а) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно нього на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Вважає постанову судді незаконною та необ`єктивною. Вказує, що в ході розгляду справи не з`ясовано всіх фактичних обставин, не надано вірної правової оцінки відповідним обставинам, рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що справу розглянуто без фактичного та належного повідомлення його про час та місце розгляду справи. Зазначає, що суддя місцевого суду не дослідив всі докази, в тому числі не викликав та не допитав жодних свідків, які повинні були бути присутніми під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння. Наголошує, що з результатом огляду, проведеним на місці за допомогою приладу Драгер, він не був згідний, оскільки є пенсіонером та протягом тривалого часу хворіє на цукровий діабет ІІ типу. Вважає, що дане захворювання може спричиняти зміни в організмі, які могли б спровокувати такий результат огляду. Стверджує, що він про це повідомляв поліцейських, тому вони повинні були запропонувати йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, чого зроблено не було. Вказує, що пояснення свідків не містять відомостей про те, чи був він згідний з результатами огляду на місці зупинки, чи був не згідний. Зазначає, що пояснення свідків записані на заздалегідь заготовлених бланках, що свідчить про упередженість їх показань. Пояснює, що не довіряв поліцейським, бо останні під час зупинки поводились агресивно, не довіряв приладу Драгер, тому вважав правильним проведення огляду в медичному закладі, проте в цьому йому було відмовлено. На йому думку, по даній справі не доведено поза всяким розумним сумнівом факт його перебування в стані алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого порядку, а тому в його діях відсутня подія і склад правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання апеляційного суду з`явився захисник Борсук Д ОСОБА_2 ., якому роз`яснені права, передбачені ст. 271 КК України.

Від нього під час апеляційного розгляду надійшло клопотання про витребування доказів, клопотання задоволено в тій частині, яка необхідна для вирішення апеляційної скарги по суті, відповідні докази витребувано.

Повідомив, що жодних інших заяв та клопотань поштою не направляв, до канцелярії суду не подавав, на адресу електронної пошти суду не надсилав.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце апеляційного розгляду, захисник вказав про можливість розгляду апеляційної скарги у його відсутності, заяв та клопотань від нього до суду апеляційної інстанції не надходило.

Тому, відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП вважаю за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_1 .

Захисник Борсук Д.Я. підтримав доводи апеляційної скарги з мотивів, викладених у ній, просив скасувати постанову судді та закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши доводи захисника Борсука Д.Я., перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, постанову судді місцевого суду - скасувати та прийняти нову постанову.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Під час перегляду справи про адміністративне правопорушення знайшли своє підтвердження доводи апелянта про те, що у судді не було підстав розглядати справу у його відсутність.

За приписами ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Між тим, справа була розглянута у відсутність ОСОБА_1 . Доказів того, що він був своєчасно, у відповідності до ст. 277-2 КУпАП не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, повідомлений про час та місце розгляду справи, матеріали справи не містять.

За таких обставин, ОСОБА_1 був позбавлений в повній мірі можливості реалізувати права, передбачені ст. 268 КУпАП.

Наведене свідчить про порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, гарантованих як Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, так і Конституцією України, зокрема права на захист.

За наведених обставин, керуючись ч.ч. 7,8 ст. 294 КУпАП, вважаю за необхідне скасувати оскаржену постанову та прийняти нову постанову, після дослідження в повному обсязі матеріалів справи про адміністративні правопорушення.

Завданням судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог п. 2.9 а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.

Порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння знайшов своє відображення у ст. 266 КУпАП, приписах Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкції), та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі Порядку).

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- та відеозапису.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, які узгоджуються між собою, оцінивши їх у сукупності, з`ясувавши фактичні обставини справи, доходжу висновку про доведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вважаю встановленим, що 06 жовтня 2019 о 22 год. 24 хв. в м. Івано-Франківську по вул. Галицька, 165, ОСОБА_1 керував транспортним засобом HYUNDAI Tucson, номерний знак НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 а) Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні апеляційного суду доказів, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення від 06 жовтня 2019 року серії ОБ № 196720 (а.с. 1), роздруківкою результатів тесту № 2733 (а.с. 2), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 3), поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 4), даними, що вбачаються з відеофайлів, які містяться на наданому Управлінням патрульної поліції в Івано-Франківській області компакт-диску «DVD-R» (а.с. 5).

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 06 жовтня 2019 року серії ОБ № 196720 (а.с. 1) 06 жовтня 2019 року о 22 год. 24 хв. по вул. Галицька, 165, в м. Івано-Франківськ водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом HYUNDAI Tucson, номерний знак НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився за допомогою приладу «Драгер» в присутності двох свідків, результат огляду - 1,99 проміле. Цим порушив вимоги п. 2.9 а) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений на бланку відповідного зразка, з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП. Протокол підписаний уповноваженою особою та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 .

При складенні протоколу ОСОБА_1 роз`яснювали його права і обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП., що він засвідчив власноручним підписом.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних доказів щодо протиправності дій працівників поліції, зокрема на час складання протоколу, щодо оскарження таких дій та його результатів.

Також, відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

При цьому, інспектор взводу 1 роти 1 батальйону УПП в Івано-Франківській області лейтенантом поліції Никон В.В., який був у складі патрульного екіпажу, є уповноваженою на те посадовою особою підрозділу Національної поліції України, яка має право складати протокол та оформлювати інші докази, які долучаються до нього, а доводи сторони захисту в цій частині непереконливі, не ґрунтуються на нормах закону.

Роздруківка із результатом огляду з використанням спеціального технічного засобу (а.с. 2) засвідчує результат тесту ОСОБА_1 , проведеного за допомогою приладу Drager Alcotest 6810 - 1,99 проміле. Вказана квитанція містить підпис ОСОБА_1

Посилання ОСОБА_5 на те, що він протягом тривалого часу хворіє на цукровий діабет ІІ типу та, відповідно, спричинені зміни в організмі могли вплинути на результат, як на підставу для висновку про помилковість результату огляду голослівне, оскільки результат тесту ОСОБА_1 , проведеного працівниками поліції, а саме - 1,99 проміле більш як в дев`ять разів перевищує гранично допустиму норму (0,2 проміле) та беззаперечно вказує на перебування особи в стані алкогольного сп`яніння, виключаючи можливу технічну похибку.

Не знайшли свого підтвердження доводи сторони захисту про те, що показники електродіагностичного приладу «Alkotest 6810» фірми «Drager» не можуть вважатися допустимим доказом.

Так, згідно з пунктами першим та третім розділу ІІ Інструкції передбачено, що поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, та які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Щодо тверджень про відсутність відомостей про даний прилад у Державному реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення, необхідно зазначити, що перелік спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ України та Держспоживстандартом для проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння міститься в Державному реєстрі затверджених типів засобів вимірювальної техніки, Газоаналізатор Drager Alcotest, втому числі 6810 включений до вказаного переліку.

Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», який набрав чинності 01 січня 2016 року, засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки. До таких засобів вимірювальної техніки відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається. Пунктом 1 статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» встановлено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» не встановлено вимог до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації, пов`язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу, які видавалися Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до 01 січня 2016 року.

Відповідно до листа (який є публічно доступним) заступника директора Українського медичного центру сертифікації МОЗ України № 45 від 18 січня 2018 року на запит Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, використання медичних виробів «Газоаналізатори Alcotest Drager 6810», які були завезені та введені в експлуатацію користувачем протягом терміну дії Свідоцтва та знаходження його у реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення у період з 10 лютого 2010 року по 10 лютого 2015 року, є можливим, за умов додержання вимог щодо повірки (калібрування), що підтверджує вірність результатів вимірювання.

Окрім того, згідно з наказом Державної служби України з лікарських засобів від 29 грудня 2014 року № 1529 «Про державну реєстрацію медичних виробів» Газоаналізатори Drager Alcotest мають свідоцтво про державну реєстрацію № 14455/2014, у якого необмежений строк дії.

Апелянтом не наведено переконливих доводів щодо неможливості застосування приладу Драгер 6810, або заборони використання його на території України, за умови правомірності введення такого в експлуатацію на час дії дозвільних документів та своєчасного проходження відповідного калібрування.

З роздруківки результату технічного приладу Drager Alcotest 6810, застосованого працівниками поліції для перевірки стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 вбачається, що вказаний технічний засіб пройшов повірку 14 листопада 2018 року (а.с. 2).

З витребуваної під час апеляційного розгляду копії свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки газоаналізатору Alcotest 6810 вбачається, що таке чинне до 14 листопада 2019 року.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 № 1747, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01 листопада 2016 року за № 1417/29547 «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями» встановлені міжповірочні інтервали законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями, а саме для Газоаналізаторів - один рік.

Таким чином, вважаю, що поліцейськими правомірно був застосований під час огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 газоаналізатор Drager Alcotest 6810 та його показники є допустимими доказами.

Як вбачається з акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 4), огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками - нечітка вимова, нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, за допомогою приладу «Драгер». Результат огляду на стан сп`яніння позитивний - 1,99 проміле. Те, що з результатами згоден, ОСОБА_1 засвідчив власноручним підписом. Обставини огляду, викладені у акті, своїми підписами засвідчили в ньому свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

З письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 4) вбачається, що 06 жовтня 2019 року в м. Івано- АДРЕСА_2 по вул АДРЕСА_3 , 165, вони були запрошені співробітниками патрульної поліції в якості свідків. В їх присутності водій ОСОБА_1 погодився у встановленому законом порядку пройти перевірку для визначення стану сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», результат тесту 1,99 проміле.

Посилання на відсутність вказівки в поясненнях свідків на згоду ОСОБА_1 з результатами огляду поведеного поліцейськими не є слушними, оскільки вимог щодо змісту пояснень свідків закон не містить, а висновки, щодо обставин, які підлягають доказуванню по справі про адміністративне правопорушення, встановлюються на підставі аналізу та оцінки всіх наявних доказів.

Доводи про те, що пояснення свідків містяться на бланку «Пояснення» не є підставою для сумніву в об`єктивності викладених ними свідчень з огляду на зміст цих пояснень та тієї інформації щодо події адміністративного правопорушення, що міститься в них. Порушень при їх відібрані не встановлено.

Сумнівів у зацікавленості чи упередженості свідків немає, пояснення засвідчені їхніми власноручними підписами. При цьому відсутні відомості про те, що з певних причин вони надавали працівнику поліції неправдиві пояснення, або що такі ними засвідчено під примусом.

Апеляційним судом досліджено відеозаписи, які міститься на компакт-диску «DVD-R» в матеріалах справи, на яких відображено та безсторонньо зафіксовані нагрудними відеокамерами (відеореєстраторами) інспекторів патрульної поліції деякі обставини події, а саме: процес зупинки водія; як поліцейський представляється, повідомляє причини зупинки; процес перевірки документів, встановлення особи водія; роз`яснення поліцейським прав та обов`язків згідно з ст. 68 Конституції України та ст. 268 КУпАП водію; процес складення постанови; як поліцейський виявляє у водія ознаки алкогольного сп`яніння та пропонує пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», пояснює, що також може пройти огляд в медичному закладі; водій погоджується проходити огляд на стан сп`яніння на місці зупинки; процес залучення свідків; процес проходження огляду на місці зупинки в присутності свідків; як поліцейський пояснює порядок застосування приладу; водій продуває у трубку, вкладену у прилад; поліцейський демонструє та оголошує результат на стан сп`яніння - 1,99 проміле; поліцейський з`ясовує у водія, чи згідний він з результатами огляду; відсутність заперечень з результатами огляду з боку водія; процес оголошення поліцейськими змісту постанови, протоколу, вручення документів.

Відомостей про те, що порушено ст. 266 КУпАП, приписи Інструкції та Порядку не здобуто під час апеляційного розгляду.

Докази по справі про адміністративне правопорушення у своїй сукупності та взаємозв`язку вказують на те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, у нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, він погодився на пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу, за наявності двох свідків пройшов такий тест, за результатами огляду перебував у стані алкогольного сп`яніння, погодився з його результатами, відповідно, поліцейський мав всі підстави скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Зміст відеозаписів свідчить про те, що поліцейські пояснювали ОСОБА_1 , що огляд на стан алкогольного сп`яніння може бути проведений також в закладі охорони здоров`я, з`ясовували те, чи погоджується ОСОБА_1 з результатами тесту на стан алкогольного сп`яніння, проведеного на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, будь-яких заперечень останній не висловлював. Також ОСОБА_1 в акті огляду засвідчив свою згоду з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу, засвідчив своїм підписом роздруківку із результатом огляду з використанням спеціального технічного засобу, ознайомився з протоколом, що засвідчив своїм підписом у протоколі.

Переконливих доводів з посиланням на докази, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 не погодився з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеного поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу, сторона захисту не наводить.

Оскільки ОСОБА_1 погодився з результатами огляду на алкогольного сп`яніння, проведеного поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу, доходжу висновку, що відсутні об`єктивні підстави вважати, що поліцейським необхідно було направляти його для проведення огляду в заклад охорони здоров`я.

Під час апеляційного розгляду не встановлено обставин, які свідчили про те, що існували перешкоди в реалізації ОСОБА_1 права на проходження огляду в закладі охорони здоров`я, що виникає у разі відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу на місці зупинки транспортного засобу або у разі незгоди з його результатами.

Міркування про те, що для повного та всебічного з`ясування обставин даної справи необхідно допитати свідків та поліцейського безпосередньо в судовому засіданні не ґрунтується на вимогах закону, оскільки письмові докази в повній мірі дозволяють встановити обставини, які мають значення для розгляду даної справи, а переконливих підстав для сумнівів з приводу обставин, які наведено у письмових доказах, не встановлено.

При цьому, обставини того, чи був він відсторонений ОСОБА_1 від керування автомобілем, чи був його транспортний засіб переданий іншій особі для керування, щодо доставки автомобіля для зберігання на штрафний майданчик, як і її подальші дії, в тому числі стосовно автомобіля, після складення протоколу, не підлягають встановленню, оскільки предметом доказування в межах даної справи є саме фактичні дані щодо керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та ці відомості не свідчать про незаконність вимог чи дій працівників поліції відносно порядку огляду, недійсність протоколу та жодним чином не впливають на висновок про винуватість цієї особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи сторони захисту щодо невинуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення

Перевіривши сукупність доказів по справі, вважаю, що викладеними матеріалами справи поза всяким розумним сумнівом доведено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, переглядаючи справу, дослідивши докази у справі, шляхом співставлення фактично досліджених по справі обставин зі змістом обставин, що ставляться особі у вину згідно з протоколом про адміністративне правопорушення та з диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП, іншими нормами чинного законодавства, доходжу висновку, що дії ОСОБА_1 містять ознаки саме такого правопорушення, та його дії необхідно кваліфікувати саме за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно з ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

При цьому, щодо наведених обставин, то такі враховуються, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП.

Об`єктом правопорушень, передбачених статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і є саме суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Вважаю за необхідне обрати ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Крім того, санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачено альтернативних видів покарання як адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до норм діючого законодавства, зокрема ст. 40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тому, судовий збір у такому розмірі підлягає стягненню з ОСОБА_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 листопада 2019 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати та прийняти нову постанову.

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у сумі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло