Справа № 311/4250/19
Провадження № 3/311/915/2019
ПОСТАНОВА

Іменем України

26.11.2019 м. Василівка

Суддя Василівського районного суду Запорізької області Сидоренко Ю.В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Головного управління Держпраці у Запорізькій області (протокол № ЗП3036/573/АВ/П/ПТ від 16.10.2019 року) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Балки Василівського району Запорізької області, одруженого, зі слів має на утриманні неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 працюючого директором ПП «МВСТРОЙ», мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ,

за ч.3 ст.41 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

15 листопада 2019 року до Василівського районного суду Запорізької області з Головного управління Держпраці у Запорізькій області надійшов протокол про адміністративне правопорушення № ЗП3036/573/АВ/П/ПТ від 16 жовтня 2019 року, складений інспектором праці Головного управління Держпраці у Запорізькій області Оселедчик В.В., та в якому зазначається що при проведенні інспекційного відвідування ПП «МВСТРОЙ» (юридична адреса: вул.1 Травня буд.52 с.Балки Василівського району Запорізької області) було складено Акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю за №ЗП 3036/573/АВ від 16.10.2019 року, та яким встановлено, що директор ПП «МВСТРОЙ» ОСОБА_1 , під час виконання посадових обов`язків, маючи організаційно-розпорядчі функції, допустив порушення законодавства про працю, а саме: на підприємстві «МВСТРОЙ» в грудні 2018 року та липні-серпні 2019 року 31 фізичну особу було допущено до роботи без укладення трудового договору, а саме: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 .. ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , що є порушення вимог ч.3 ст.24 КЗпП України «працівник не може бути допущений до роботи без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу. Та у складеному протоколі вказано, що своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги ч.3 ст.24 КЗпП України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.3 ст.41 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП не визнав та пояснив, що трудових договорів між господарством та зазначеними в протоколі особами укладено не було, на цих осіб не було покладено трудових обов`язків працівників підприємства «МВСТРОЙ», вони не підпорядковувались правилам внутрішнього трудового розпорядку цього підприємства та вказує, що дане підприємство, де він є директором, визначених робочих місць немає, за штатним розписом він один. Крім того, ОСОБА_1 зазначив, що на підприємстві склались цивільно-правові відносини із вказаними особами, оскільки їх функції обмежувались виконанням конкретного завдання та вони отримали за це визначену договором винагороду. З висновками інспектора праці не згодний, заперечує порушення інкримінованих йому вимог ч.3 ст.24 КЗпП України, вважає складений відносно нього протокол про адміністративне правопорушення протиправним, оскільки вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП. Також ОСОБА_1 зазначає, що наведені у протоколі дані правопорушення вчинені в грудні 2018 року та в липні-серпні 2019 року, тобто інспектором складено протокол за порушення з часу вчинення яких минуло понад три місяці, та просить провадження у справі в цій частині закрити на підставі ст.38 КУпАП.

Вивчивши протокол про адміністративні правопорушення та додані до нього матеріали, а також вислухавши в судовому засіданні особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та надані ним письмові заперечення з доданими до них матеріалів, суд встановив наступне.

Диспозиція ч.3 ст.41 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність зокрема, за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) .

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається зі змісту складеного протоколу про адміністративне правопорушення № ЗП3036/573/АВ/П/ПТ від 16 жовтня 2019 року, ОСОБА_1 в порушення вимог ч.3 ст.24 КЗпП, на протязі грудня 2018 року та липня-серпня допустив 31 фізичну особу до роботи без укладення трудових договорів, за що передбачена відповідальність за ч. 3 ст.41 КУпАП.

Частиною 3 статті 41 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), допуск до роботи іноземця або особи без громадянства та осіб, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця, на умовах трудового договору (контракту) без дозволу на застосування праці іноземця або особи без громадянства. Тобто, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП, полягає у фактичному допуску до роботи працівника без належного оформлення трудових правовідносин. Принциповою умовою в даному випадку є наявність між особою, яка притягується до адміністративної відповідальності та іншою особою саме трудових правовідносин.

ОСОБА_1 надав суду копії цивільно-правових договорів, укладених між ПП «МВСТРОЙ» та наступними фізичними особами: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , а також копії актів прийому-передачі наданих робіт (послуг), відповідно до зазначених договорів (а.с.57-115).

Відповідно до п.3 ч.1 ст.3 ЦК України передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є свобода договору.

Відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Законодавством України передбачені різні шляхи реалізації цього прав. Виходячи з положень КЗпП України та ЦК України, реалізувати своє право на працю можна шляхом укладення трудового договору, контракту або цивільно-правового договору, зокрема: договору підряду, договору доручення, авторського договору та інших цивільно-правових угод. Усі ці договори регулюють суспільні відносини у сфері трудової діяльності осіб, хоча їх правове регулювання істотно відрізняється.

Згідно частини першої статті 21 КЗпП України, трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи,передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

За трудовим договором працівник знаходиться із роботодавцем у тривалих відносинах і зобов`язаний виконувати будь-яку роботу в межах своєї професії, спеціальності, кваліфікації і посади. Роботу працівника має організовувати роботодавець, створюючи необхідні умови для виконання роботи, забезпечуючи його всім необхідним. Під час виконання робіт за трудовим договором - роботодавець зобов`язаний забезпечити працівникові умови праці, передбачені чинним законодавством про працю, колективним і трудовим договорами. Працівник має право на охорону праці.

Стаття 626 ЦК України визначає загальне поняття цивільно-правового договору. Відповідно, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Виконавець робіт, на відміну від найманого працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку. Наказ (розпорядження) про прийом на роботу не видається.

Сторони цивільно-правової угоди укладають договір в письмовій формі згідно з вимогами статті 208 ЦК України. Такі угоди застосовуються для виконання конкретної роботи, що спрямована на одержання результатів праці, і у разі досягнення зазначеної мети вважаються виконаними і дія їх припиняється

За цивільно-правовими договорами Виконавець зобов`язується виконати на свій страх і ризик визначену роботу за завданням замовника.

Під час укладання цивільно-правових договорів процес праці виконавця не регламентується. Підрядник сам організовує свою роботу, визначає час початку і закінчення щоденної роботи, розподіляє час роботи і її тривалість на свій розсуд. У випадку виконання завдання за договором цивільного права процес праці та умови її застосування перебувають за межами зобов`язальних правовідносин. Праця слугує тут лише способом виконання зобов`язань.

Натомість, працівник за трудовим договором у процесі виконання трудової функції має дотримуватися правил внутрішнього трудового розпорядку, встановлених на підприємстві, в організації чи установі роботодавця. Тобто працівник зобов`язаний дотримуватися режиму робочого часу, починати роботу у встановлений власником час і закінчувати роботу не раніше часу, зазначеного в правилах внутрішнього трудового розпорядку.

Відповідно до статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення (частина 1 статті 843 ЦК України).

Підрядник, який працює згідно з цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик.

Враховуючи роз`яснення Мінпраці та соціальної політики України від 11.03.2002 року №06/2-4/452 та від 26.12.2003 №067/1-4/2008 основною ознакою, що відрізняє цивільно-правові відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес трудової діяльності, її організація, а за цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою укладання договору підряду є отримання певного матеріального результату. Тобто, за цивільно-правовим договором процес праці не регламентується: працівник не зараховується до штату, не видається наказ про його прийняття на роботу, не вноситься запис до трудової книжки і на нього не поширюється дія внутрішнього трудового розпорядку. Цивільно-правовий договір завжди оформляється письмово, з вказівкою конкретної роботи, завдання, замовлення

Основною ознакою, що відрізняє підрядні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

Трудовий договір це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання, трудова діяльність не припиняється.

Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

Так, з наданих ОСОБА_1 копій цивільно-правових договорів вбачається, що на Виконавця не розповсюджуються правила внутрішнього трудового розпорядку Замовника. Виконавець самостійно й на власний ризик організує виконання договору у відповідності до його умов та вимог цивільного законодавства. Підставою для підписання документа, який підтверджує виконання робіт Виконавцем за договором, є підписаний Акт приймання-передачі наданих робіт (послуг). Згідно з актами прийому виконаних робіт до цивільно-правового договору передбачена винагорода за виконану роботу, а не заробітна плата.

З огляду на викладене, судом встановлено, що вказані у протоколі особи перебували саме в цивільно-правових відносинах з ПП «МВСТРОЙ»», а не в трудових відносинах.

Доказів протилежного матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.

З огляду на вказане, між ОСОБА_1 та особами, зазначеними інспектором у протоколі № ЗП3036/573/АВ/П/ПТ від 16.10.2019 року, склалися цивільно-правові відносини, які за своєю правовою природою виключають можливість існування трудових відносин, а тому порушення, яке полягало у допущенні останніх до виконання обов`язків без оформлення трудових відносин, не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_1 , як директором ПП «МВСТРОЙ» не порушено вимог законодавства про працю та про охорону праці, цивільно-правові договори укладені з дотриманням норм Цивільного кодексу України та не суперечать чинному законодавству України.

У відповідності до ст.62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За вмщенаведених підстав, суд приходить до висновку, що з протоколу про адміністративне правопорушення і доданих до нього документів, не вбачається сукупності доказів, передбачених ст.251 КУпАП України, які б свідчили про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.41 КУпАП.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Оскільки судом не встановлено в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП, а тому провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі ч.1 ст.247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ч.3 ст.41, п.1 ч.1 ст.247 КпАП України, суддя -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч.3 ст.41 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Василівський районний суд Запорізької області в десятиденний строк з моменту винесення.

Суддя

Василівського районного суду

Запорізької області Ю. В. СИДОРЕНКО