Справа № 681/294/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" березня 2019 р. Суддя Полонського районного суду Хмельницької області Дідек М.Б., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління Укртрансбезпеки у Хмельницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2,

- за ч.1 ст.164 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу № 0000654 від 14.02.2019 року ОСОБА_1, 14.02..2019 року о 09год. 20 хв. в м. Полонне на а/с надавав послуги з перевезення пасажирів автобусом JЕLCZ д.р.н.OOL700 без наявності ліцензії, чим порушено вимоги ст.39 Закону України «Про автомобільний транспорт».

В судове засідання ОСОБА_1 не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, а також надав суду письмові пояснення в якій вказав. Що рухаючись автобусом був зупинений працівниками поліції, які наказали їхати на автостанцію м. Полонне. Коли їм відмовив, один з працівників поліції сказав відкрити двері автобуса, після чого останній зайшов всередину автобуса і наказав показати посвідчення водія, які вихватили з рук. Після таких дій працівників поліції повідомив власника автобуса та передзвонив на «102» зі скаргою на дії працівників, після чого було повернуто посвідчення водія. Будьякого протоколу у його присутності ніхто не складав, пояснень не відбирав та прав не розяснював. Вважає, що протокол сфальсифікований, оскільки не має місця складання, не зазначено свідків ()хоча людей поряд було багато) і копію його отримав по пошті, тому просив провадження закрити у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення потрібно з'ясувати чи було вчинене правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від протоколу № 0000654 від 14.02.2019 року ОСОБА_1, 14.02..2019 року о 09год. 20 хв. в м. Полонне на а/с надавав послуги з перевезення пасажирів автобусом JЕLCZ д.р.н.OOL700 без наявності ліцензії, чим порушено вимоги ст.39 Закону України «Про автомобільний транспорт», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Відповідальність за ч.1 ст.164 КУпАП настає за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Норма ст. 164 КУпАП носить бланкетний характер, оскільки у наведеній диспозиції відсилає до закону, що регулює певні види господарської діяльності, що потребує ліцензування або державну реєстрацію суб'єкта господарювання.

При цьому, як зазначено в ч.2 ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП і не може бути перекладений на суд.

Згідно вимог ч.2 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування п.2 ст.6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини» (Eur. Court H.R. Kadubec v. Slovakia, Judgment of 2 September 1998. Reports. 1998 VI), представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення, і, отже ст.6 не може бути застосована. Однак Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу. Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку на підставі законно добутих доказів.

Відповідно до ст. 3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарський кодекс України визначає, що така діяльність повинна бути систематичною.

Відповідно до правової позиції, визначеної у постанові Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» систематичною вважається діяльність у разі, коли надання послуг з метою отримання прибутку здійснюється протягом календарного року не менш ніж три рази. У такому випадку громадяни зобов'язані зареєструватись як суб'єкти підприємництва. При невиконанні останньої вимоги настає відповідальність за ст.164 КУпАП.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення в справі містяться: протокол про адміністративне правопорушення серії № 0000654 від 14.02.2019 року, фототаблиці, на яких зображений загальний вигляд транспортного засобу, технічний паспорт транспортного засобу і протокол №681 від 29.01.2019року складений щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.164 КУпАП.

Оцінюючи зазначені докази, суд вважає, що вони не доводять здійснення ОСОБА_1 господарської діяльності по перевезенню пасажирів, оскільки відсутні будь-які відомості, що свідчать про отримання ним прибутку від перевезення пасажирів чи систематичність перевезення пасажирів з метою отримання прибутку.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в справі про адміністративне правопорушення підлягає застосуванню положення ст.62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зважаючи на вищевикладене, за відсутності доказів щодо надання ОСОБА_1 платних послуг з перевезення пасажирів, провадження по даній справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП у звязку з відсутністю події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 164, 247, 294, КУпАП, суд, -

постановив:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя М.Б. Дідек