Провадження № 3/760/5151/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2019 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Зелінська М.Б., за участі ОСОБА_1 , представника ОСОБА_1 - адвоката Теслі Андрія Віталійовича, розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Головного управління ДФС у м. Києві відносно ОСОБА_1 , громадянина України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за фактом вчинення правопорушення передбаченого за ч. 1 ст. 164 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 22.05.2019 року № 100/1, ОСОБА_1 здійснював підприємницьку діяльність без державної реєстрації під час будівництва та продажу об`єктів нерухомого майна та не забезпечував ведення обліку результатів своєї підприємницької діяльності, чим порушив ст. 58, ч. 6 ст. 128 Господарського кодексу України, не подав державному реєстратору документів для державної реєстрації ФОП, чим порушив ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань».

Дії ОСОБА_1 , кваліфіковано за ч. 1 ст. 164 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, не визнав.

До цього ж, адвокат Тесля А.В. подав до суду клопотання про закриття провадження к справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, посилаючись на ту обставину, що ОСОБА_1 на підставі п. 56.1 ст. 56 Податкового кодексу України оскаржив протокол про адміністративне правопорушення від 22.05.2019 року № 100/1 та акт від 15.05.2019р. № 1054/26-15-42-05/ НОМЕР_1 про результати документальної позапланової невиїзної перевірки, в зв`язку з чим до закінчення процедури оскарження факт порушення не є встановленим, а тому відсутні підстави для притягнення до відповідальності.

Суд, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що спричиняють вчиненню адміністративний правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно п. 56.15 ст. 56 Податкового кодексу України скарга подана із дотриманням строків, визначених п. 56.3 ст. 56 ПКУ, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження. Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується не надсилаються, а сума грошових зобов`язань, що оскаржується вважаються неузгодженою.

Як вбачається з матеріалів справи та доданої копії скарги від 10.07.2019 року до клопотання про закриття провадження к справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, ОСОБА_1 не погоджуючись із протоколом від 22.05.2019 року № 100/1 та складеним Актом від 15.05.2019р. № 1054/26-15-42-05/ НОМЕР_1 про результати документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013р. по 31.12.2018р. і вказаний Акт перевірки та винесені на його підставі рішення контролюючого органу оскаржив згідно п. 56.1 ст. 56 Податкового кодексу України.

За таких обставин, протокол №100/1 від 22.05.2019 року про адміністративне правопорушення та акт перевірки не є доказами вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, так як до закінчення процедури оскарження факт порушення не є встановленим, і відповідно, не можуть бути підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, склад правопорушення, що інкримінується ОСОБА_1 . 5 ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення не відповідає диспозиції даної статті, а тому його відповідальність за діяння, зазначене в протоколі, на підставі ч. 1 ст. 164 КУпАП виключається.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за діяння, яке на момент його вчинення не є правопорушенням.

Накладення стягнення на особу без відповідного закону не допускається.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп / 2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям Європейського Суду з прав людини, практика якого при розгляді справ судами в обов`язковому порядку використовується як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини ».

До цього ж, в рішенні від 21.07.2011 року у справі "Коробов проти України" Європейський суд з прав людини висловив позицію, що суд має право обгрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають з співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто, таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення "поза розумним сумнівом".

Крім цього, Європейський суд з прав людини підкреслив, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці данні встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення та іншими документами.

Тому, приймаючи до уваги зазначене вище, вважаю, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є достатнім доказом з`ясування дійсних обставин справи.

Виходячи з цього, оскільки склад зазначеного в протоколі та, відповідно, інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, не відповідає складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто правопорушенням не являється, а дана особа не може бути піддана адміністративному стягненню на підставі зазначеної норми.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, вважаю, що ОСОБА_1 звільняється від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а провадження у справі закривається в зв`язку з недоведеністю наявності в діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст. 247, 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП - закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з моменту винесення до Київського апеляційного суду через районний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: М.Б. Зелінська