Провадження № 33/4820/325/19
Справа № 681/683/19 Головуюча в 1-й інстанції Дідек М. Б.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Бондар В. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі: головуючої-судді Бондар В.В., з участю секретаря судового засідання Габая А.В., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисника Кушнірука В.М., розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку в м. Хмельницькому справу за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Полонського районного суду Хмельницької області від 4 червня 2019 року,-

В с т а н о в и в :

Постановою Полонського районного суду Хмельницької області від 4 червня 2019 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканку АДРЕСА_1 , громадянку України, працює у Новоселицькому НВК,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено штраф в розмірі 10 200 грн., що становить шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 384 грн. 20 коп. судового збору.

ОСОБА_1 визнано винною у тому, що вона 23 квітня 2019 року о 04 год. 15 хв. в м. Полонному по вул. Ак. Герасимчука Полонського району Хмельницької області, керувала автомобілем «ВАЗ 2100930», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я, а саме в Полонській ЦРЛ у встановленому законом порядку відмовилася в присутності двох свідків, чим порушила п.2.5 Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі, як видно з її змісту, ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції щодо неї скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Вважає, що постанова суду винесена з порушенням вимог ст. 268, 280 КУпАП. Суд порушив право на захист, оскільки не з`ясував обставин щодо можливості скористатись правовою допомогою. Заперечує вчинення нею будь-яких порушень правил дорожнього руху та вчинення адміністративного правопорушення, в матеріалах справи відсутні докази вчинення ОСОБА_1 інкримінованого правопорушення. Вказує, що суд першої інстанції не викликав в судове засідання водія, який безпосередньо керував автомобілем.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її захисника адвоката Кушнірука В.М., які підтримували подану апеляційну скаргу, дослідивши зібрані по справі докази, допитавши свідка ОСОБА_2 , перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Твердження апелянта, що суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не можуть бути прийнятими до уваги з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за викладених в постанові обставин, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на зібраних в провадженні та досліджених судом першої інстанції доказах, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення, який о 04 год. 50 хв. 23 квітня 2019 року був складений інспектором СРПП Полонського ВП ГУНП старшим лейтенантом поліції Огойком А.В., того ж дня, о 04 год. 15 хв. в м. Полонному по вул. Ак. Герасимчука Полонського району Хмельницької області, ОСОБА_1 керувала автомобілем «ВАЗ 2100930», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовилася в присутності двох свідків, чим порушила п.2.5 Правил дорожнього руху та такі її дії кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Підстав вважати протокол про адміністративне правопорушення недопустимим доказом апелянт не наводить, не встановлено таких і апеляційним судом. В складеному протоколі вказано, що апелянт відмовилася від проходження огляду у встановленому законом порядку, що підтверджується зібраними та дослідженими судом доказами.

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння підтверджується даними акту огляду, в якому відображено відмову від проходження огляду (а.с.2); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ; даними рапорту працівника поліції та відеозаписом фіксування вчинення правопорушення.

Даними запису відеофіксування вчинення правопорушення зафіксовано, що ОСОБА_5 вийшла з автомобіля з водійського місця, поліцейським повідомила, що то її транспортний засіб та надала документи на вимогу працівників поліції, які також повідомляли про порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху (про причину зупинки транспортного засобу) зупинка на перехресті. На пропозицію поліцейського в присутності двох свідків відмовлялась проходити огляд на стан сп`яніння, категорично заперечувала від проходження огляду в медичному закладі. Також апелянт не оспорювала факту наявності в неї ознак вживання алкогольних напоїв, на які звертав увагу поліцейський. На відео зафіксовано, що в ході розмови з працівниками поліції свідок, яка перебувала разом з ОСОБА_1 , вказувала, що водійка випила пляшку пива. На той час ОСОБА_1 не оспорювала того факту, що вона керувала автомобілем, також апелянт не виказувала жодних заперечень з приводу тих обставин, що автомобілем вона не керувала. За таких обставин доводи апелянта в апеляційному суді, що вона не керувала автомобілем, а автомобілем керував її чоловік, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, відтак суд першої інстанції обґрунтовано відхилив такі суперечливі доводи апелянта та показання свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , прийнявши до уваги показання свідка працівника поліції ОСОБА_6 , які узгоджуються з даними відеозапису.

Апеляційний суд також зауважує, що як видно з даних переглянутого відеозапису видно, що в ході спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 жодного разу не вказувала, що за кермом її автомобіля був її чоловік.

З цих підстав апеляційний суд не приймає до уваги показання свідка ОСОБА_2 (чоловіка апелянта), що автомобілем керував він, позаяк такі його показання суперечать сукупності досліджених доказів, які підтверджують, що автомобілем керувала ОСОБА_1 .

За змістом п.п. 2, 4 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року за № 1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають в стані сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, які були зазначені поліцейськими в складених документах (а.с. 1, 2).

Під час апеляційного розгляду не встановлено порушень в діях поліцейських вимог «Інструкції про порядок виявлення в водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

З врахуванням викладеного, підстав вважати покладені в основу доведеності вини ОСОБА_5 докази недопустимими доказами, про що вказує апелянт в своїй скарзі, апеляційним судом не встановлено.

Судом першої інстанції ретельно перевірялись доводи апелянта про те, що вона транспортним засобом не керувала. Суд, спростовуючи такі твердження апелянта, навів в постанові суду обґрунтування своїх висновків, з якими погоджується апеляційний суд. Доводи апелянта, що в той день 23 квітня 2019 року за кермом транспортного засобу вона не була, а був її чоловік, спростовуються показаннями допитаного в суді першої інстанції свідка працівника поліції ОСОБА_6 (підстави сумніватись в яких відсутні), при цьому, критично оцінюючи показання свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які в судовому засіданні змінили свої покази, ніж в поясненнях доданих до протоколу, навів обґрунтування таких своїх висновків, з якими погоджується апеляційний суд. Суд першої інстанції визнав пояснення цих свідків в суді недостовірними і такими, що спрямовані на уникнення відповідальності ОСОБА_1 . Доводи апеляційної скарги таких висновків суду не спростовують.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції позбавив її права на захист, оскільки суд першої інстанції не роз`яснив ОСОБА_1 таке право, на увагу не заслуговують. Апеляційний суд зауважує, що таке право ОСОБА_1 було роз`яснено судом першої інстанції в судовому засіданні від 14 травня 2019 року, що підтверджується журналом судового засідання та записом фіксування судового засідання технічними засобами (а.с. 12-13, 22).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння, відмовилася від проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до встановленого законодавством порядку. Вказані обставини підтверджуються даними протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.1), даними акту огляду (а.с. 2), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.3,4), даними рапорту (а.с. 6) та даними відеозапису (а.с.20).

В суду першої інстанції були відсутні підстави для закриття провадження в справі з підстав, заявлених апелянтом, а невизнання вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення не вказує, що судом постановлено рішення без дотримання вимог ст.ст. 268, 280 КУпАП.

При розгляді справи щодо ОСОБА_1 порушень процесуального закону, що могли б стати підставою для скасування постанови суду з наведених апелянтом в апеляційній скарзі та в апеляційному суді мотивів, допущено не було.

Суд приходить до висновку, що місцевий суд дійшов правомірного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Погоджуючись з обраним видом та розміром стягнення, апеляційний суд враховує всі обставини справи та вважає, що судом обґрунтовано призначене стягнення в виді штрафу в розмірі 10200грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Призначене місцевим судом стягнення є достатнім для виховання ОСОБА_1 та попередження вчинення нею нових правопорушень.

Підстави для скасування чи зміни постанови місцевого суду відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П о с т а н о в и в :

Постанову Полонського районного суду Хмельницької області від 4 червня 2019 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя