Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/37/19 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції ОСОБА_2.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2019 м. Кропивницький

Суддя судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду Ремез П.М., за участі секретаря судового засідання Волошиної Н.С., особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу останнього на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11.12.2018, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11.12.2018 ОСОБА_3 визнаний винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 2 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення за ст. 124 КУпАП у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 грн; за ч. 2 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі тисячу двісті неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 20 400 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки. На підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП ОСОБА_3 призначено стягнення в межах санкції встановленої за більш серйозне правопорушення у виді штрафу у розмірі тисячу двісті неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 20400 (двадцять тисяч чотириста) грн. із позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки. Стягнуто з ОСОБА_3 у дохід держави судовий збір у сумі 352 грн 40 коп.

Згідно постанови суду ОСОБА_3 визнаний винним в тому, що 27.09.2018 о 16 год 00 хв він керував автомобілем Chevrolet Aveo, державний номерний знак НОМЕР_2, в м. Кропивницький по вул. Попова, 9-В, в стані алкогольного спяніння, що підтверджується висновком КЗ «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер» № 388 від 27.09.2018 року, чим порушив вимоги п.2.9 (а) Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.130 КУпАП.

Також, ОСОБА_3 27.09.2018 о 16 год 00 хв, керував автомобілем Chevrolet Aveo, державний номерний знак НОМЕР_2, в м. Кропивницький по вул. Попова, 9-В, не був уважним, не впорався із керуванням та здійснив наїзд на перешкоду, а саме: двері магазину Watsons. Внаслідок ДТП автомобіль та двері магазину отримали механічні пошкодження, чим ОСОБА_3 порушив вимоги п.2.3 (б), п.12.3 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить постанову суду стосовно нього скасувати, а провадження по справі закрити у звязку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ч. 2 ст. 38 КУпАП. Своє прохання апелянт мотивує тим, що справа про адміністративне правопорушення, всупереч вимогам ст. 268 КУпАП, розглянута за відсутності апелянта, що в свою чергу потягнуло грубе порушення його права на захист. Так, апелянт вказує, що судом грубо порушено його право на отримання ксерокопій матеріалів справи, а також участі у судовому засіданні, оскільки суд належним чином не повідомив його про розгляд справи, який відбувся 11.12.2018.

Вислухавши ОСОБА_3, який підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та просив постанову суду стосовно нього змінити, зменшивши розмір штрафу те не позбавляти його права керування транспортними засобами, заслухавши пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, переглянувши відеозапис подій, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, зваживши доводи апеляційної скарги, вважаю, що її необхідно задовольнити частково, виходячи з таких підстав.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_3 надав пояснення, відповідно до яких, 27.09.2018 близько 16 години його автомобіль був припаркований на зупинці. Помилково, не знявши на нейтральне положення коробки передач, у той час як була увімкнена перша передача, завів двигун і автомобіль рушив уперед та вїхав у двері магазину. Матеріальна шкода, яка була завдана власникам магазину відшкодована, претензій до нього не мають. Після ДТП приїхали працівники поліції та запропонували йому пройти огляд на місці з метою визначення стану алкогольного спяніння, від проходження якого він відмовився, але виявив бажання пройти такий огляд у закладі охорони здоровя. Приїхавши до медичного закладу разом із працівниками поліції він пройшов медичний огляд, результат якого виявився позитивним, після чого працівники поліції склали протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП. Копію висновку за результатами проведеного огляду та копію протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП працівники поліції не надавали. Також, зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП складався у той час, коли він проходив медичний огляд, що на його думку, є грубим порушенням. Окрім цього, зазначив, що на його утриманні є троє дітей, двоє неповнолітні. Молодша донька постійно хворіє, а син отримав черепно-мозкову травму, а відтак йому необхідно постійно возити дітей до лікарні на процедури, через що просив не позбавляти права керувати транспортними засобами.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні апеляційного суду пояснила, що 27.09.2018 близько 16 години вона знаходилась на своєму робочому місці в магазині «Watsons», який розташований в м. Кропивницькому по вул. Попова, 9-В. У цей час вона почула як в магазині розбилось скло та їй повідомили, що автомобіль вїхав у магазин. Підійшовши до вхідних дверей магазину побачила, що від дверей тамбура відїжджає автомобіль. Коли свідок підійшла до автомобіля, із-за керма вийшов ОСОБА_3, який перебував у стані алкогольного спяніння, оскільки у нього була порушена мова та координація рухів. Вона сказала водію, що викликала поліцію і попросила дочекатись приїзду поліцейських. На це водій нічого не відповів, однак приїзду поліції дочекався. Коли приїхали працівники поліції, вони опитали управляючу та в подальшому, у присутності свідка, запропонували ОСОБА_3 пройти на місці огляд на визначення стану алкогольного спяніння, на що він відмовився, але виявив бажання пройти такий огляд у закладі охорони здоровя.

ОСОБА_5, будучи допитаним апеляційним судом в якості свідка, надав пояснення, відповідно до яких 27.09.2018 близько 16 години він повертався з роботи та побачив біля магазину «Watsons» скупчення людей. Підійшовши ближче, побачив автомобіль ОСОБА_3, який стояв біля магазину, в якого були розбиті двері. У подальшому приїхали працівники поліції та у його присутності запропонували ОСОБА_3 пройти на місці огляд на визначення стану алкогольного спяніння, на що він відмовився, але виявив бажання пройти такий огляд у закладі охорони здоровя.

Апеляційний суд не знаходить порушення права ОСОБА_3 на захист через розгляд справи за його відсутності, виходячи з такого.

Згідно ч. 1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення може бути розглянута під час відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням п.1 ст.6 даної Конвенції.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

Як встановлено матеріалами справи, судові засідання у даній справі призначались на 26.10, 23.11, 11.12.2018. При цьому, судовий розгляд кожного разу відкладався за клопотанням ОСОБА_3, а саме через необхідність ознайомлення із матеріалами справи (надіслання копій запитуваних документів) (а.с. 35). Водночас, необхідно зауважити, що судом першої інстанції направлялась на адресу ОСОБА_3 відповідь на його клопотання про направлення копій матеріалів справи, в якій зазначено про право на ознайомлення із матеріалами справи (а.с. 43).

Окрім цього, розгляд справи також відкладався за клопотанням ОСОБА_3 у звязку із його перебуванням на лікарняному (а.с. 41-42) та на лікуванні у санаторії (а.с. 45-46).

Про судове засідання, яке відбулось 11.12.2018 ОСОБА_3 був завчасно повідомлений та знав про час і дату розгляду справи, про що свідчить його клопотання про відкладення справи від 10.12.2018 (а.с. 45).

З огляду на те, що ОСОБА_3 належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що свідчить про забезпечення судом його права бути присутніми при розгляді справи про адміністративне правопорушення, йому надано достатньо часу для ознайомлення з матеріалами, надання особистих пояснень, бути заслуханими судом, надати докази, що доводять невинуватість ОСОБА_3, апеляційний суд не вбачає обставин, які б порушували права ОСОБА_3 на захист, через розгляд справи за його відсутності.

Також, необхідно звернути увагу на те, що в матеріалах справи міститься довіреність, якою ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_6 представляти його інтереси, з-поміж іншого і в судових установах, тобто фактично скористався своїм правом на захист.

Окрім цього, викликає сумніви достовірність перебування ОСОБА_3 на санаторному лікуванні в м. Трускавець Львівської області відповідно до наданої суду першої інстанції копії зворотного талону до санаторо-курортної путівки серії КП № 048731 (а.с. 46), а саме з 10.12.2018 по 29.12.2018, оскільки як убачається із поштового конверту, яким направлено апеляційну скаргу на постанову суду, вказана скарга направлялась особисто ОСОБА_3 20.12.2018 з місця свого проживання АДРЕСА_2 (а.с. 55).

За наведених обставин, доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 щодо порушення його прав, визначених ст. 268 КУпАП, під час розгляду справи судом першої інстанції, є безпідставними.

Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_3 не заперечив фактичні обставини, які встановлені протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 051236 від 27.09.2018 та визнані судом першої інстанції доведеними. Із висновками суду з приводу наявності в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та доведеності його вини, погоджується апеляційний суд.

Посилання ОСОБА_3 на те, що вказаний протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП складений у той час, як він знаходився на огляді у медичному закладі, на переконання суду, жодним чином не впливає на доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не становить порушення вимог ст. 256 КУпАП, яка регулює питання повязані із складанням та змістом протоколу про адміністративне правопорушення, а тому судом визнаються безпідставними та такими, що не можуть слугувати підставою для скасування постанови суду та закриття провадження у справі. Водночас, необхідно звернути увагу, що із вказаним протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 був ознайомлений у день його складення та отримав його копію, що підтверджується підписами особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, які наявні у протоколі про адміністративне правопорушення.

Що стосується висновків суду першої інстанції з приводу визнання ОСОБА_3 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд зазначає наступне.

Так, диспозицією частини другої статті 130 КУпАП встановлено, що відповідальність за вказаною нормою настає у разі повторного протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті,

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідальність за даною нормою закону настає у разі, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, або під впливом лікарських препаратів що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого спяніння , чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, або що до вживання лікарських препаратів що, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте, як убачається із постанови суду першої інстанції, суд, встановивши фактичні обставини справи, а саме порушення ОСОБА_3 вимог п. 2.9 «а» ПДР України, однак не вказавши на вчинення даного правопорушення повторно, як це передбачає ч. 2 ст. 130 КУпАП, помилково визнав його винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право змінити постанову.

Оскільки суд апеляційної інстанції позбавлений можливості погіршувати становище особи під час апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення, а залишення такої постанови суду без змін, за умови допущеного судом першої інстанції вказаного порушення становитиме порушення прав ОСОБА_3, постанову суду необхідно змінити, в частині визнання ОСОБА_3 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 051277 від 27.09.2018, в якому викладені обставини вчинення адміністративного правопорушення (а.с.1); висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 388 (далі - ВИСНОВОК) від 27.09.2018, відповідно до якого ОСОБА_3 перебуває у стані алкогольного спяніння (а.с.3); поясненнями ОСОБА_3, наданих ним під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, від 27.09.2018, відповідно до яких він підтвердив факт пропонування працівниками поліції пройти огляд на встановлення стану алкогольного спяніння на місці ДТП, від якого він відмовився, при цьому погодився пройти відповідний огляд у закладі охорони здоровя. У закладі охорони здоровя освідування відбувалось без участі свідків, у звязку із чим на нього був здійснений психологічний тиск (а.с. 4); поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які є аналогічними за своїм змістом та надавалися 27.09.2018 працівникам поліції, згідно яких, 27.09.2018 близько 16 год 45 хв вони були запрошені в якості свідків під час проведення працівниками поліції огляду ОСОБА_3 на визначення стану алкогольного спяніння. В присутності свідків ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на визначення стану спяніння на місці та виявив бажання пройти такий огляд у закладі охорони здоровя (а.с. 6, 7) відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, на якому зафіксовано факт відмови ОСОБА_3 від проходження огляду на визначення стану алкогольного спяніння на місці ДТП та проходження ним медичного огляду.

Пунктом 2.9 «а» ПДР України передбачено заборону для водіїв керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. Перелік закладів охорони здоров'я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров'я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших

закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров'я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров'я.

Згідно з вимогами п.п 6, 7 Розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ від 09.11.2015 № 1452/735 (далі по тексту Інструкція № 1452/735), огляд на стан спяніння проводиться:

-поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

-лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Пунктом 6 Розділу 2 Інструкції 1452/735 встановлено, що огляд на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Із аналізу наведених вимог законодавчих актів слід зробити висновок, що положення ст. 266 КУпАП не вимагають присутності двох свідків при проведенні огляду особи на визначення стану алкогольного спяніння в закладі охорони здоровя, у такому випадку огляд проводиться виключно у присутності поліцейського. Водночас, наведені вище нормативно-правові акти не містять застереження, з приводу того, що огляд водія на визначення стану алкогольного спяніння в закладі охорони здоровя, повинен проводитись у присутності свідків.

Таким чином, необхідно вважати, що працівниками поліції було дотримано процедуру проведення огляду на визначення перебування особи, яка керує транспортним засобом, в стані алкогольного спяніння, оскільки ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного спяніння на місці ДТП у присутності двох свідків, однак пройшов такий огляд в закладі охорони здоровя, у присутності працівника поліції та за направленням останнього, яким встановлено факт перебування ОСОБА_3 у стані алкогольного спяніння. Факт добровільності проходження медичного огляду засвідчив сам ОСОБА_3

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України, адже керував транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, за що передбачена відповідальність за ст. 130 КУпАП.

Враховуючи те, що санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП є безальтернативною, тобто визначає лише один вид та розмір стягнення, а саме штраф у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, апеляційний суд, хоча і враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, однак не може призначити інший вид або розмір стягнення, ніж те, що передбачене санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 36 КУпАП, стягнення ОСОБА_3 необхідно призначити в межах санкції за більш серйозне правопорушення, тобто стягнення передбачене за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на викладене, апеляційний суд уважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково, а постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11.12.2018 стосовно нього змінити в частині визнання винуватим за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Керуючись п. 4 ч. 8 ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11.12.2018 стосовно ОСОБА_3 за ст. 124, ч. 2 ст. 130 КУпАП, змінити в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначити стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Вважати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП, призначити йому стягнення в межах санкції за більш серйозне правопорушення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду ОСОБА_2

.