Дата документу Справа № 320/6574/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №320/6574/19 Головуючий в 1 інст. Колодіна Л.В.
Провадження №33/807/544/19 Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2019 року місто Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., за участю: ОСОБА_3 та його представника адвоката Медвідь Є.М. в режимі відеоконференції з Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області, розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 15 серпня 2019 року, якою :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір.

Згідно з оскаржуваної постановою, 10.08.2019 року о 05 годині 35 хвилин гр-н ОСОБА_3 на площі Перемоги в м. Мелітополі керував автомобілем Daewoo Lanos д/н НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з рота, нестійка хода). Від проходження медичного огляду для встановлення стану алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу Drager Alcotest та в закладі охорони здоров`я відмовився в присутності двох свідків. Від керування був відсторонений.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції ОСОБА_3 , звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що дане рішення суду прийнято без урахування всіх фактичних обставин справи, а зібрані по справі та досліджені в ході судового засідання докази не є достатніми для визнання його вини у вчиненні зазначеного правопорушення. Вказує, що суд про розгляд справи його не повідомляв, його підпис в протоколі відсутній, а тому суд фактично позбавив його можливості надати докази невинуватості. Зазначає, що дійсно 10.08.2019 року знаходився на площі Перемоги в м. Мелітополі разом з ОСОБА_4 біля припаркованого автомобіля, працівники поліції заблокували автомобіль та висунули звинувачення, що він керував транспортним засобом, хоча при цьому він за кермом не перебував. В подальшому працівники поліції склали адміністративний протокол, вилучили у нього посвідчення водія та поїхали. Стверджує, що працівниками поліції до медичного закладу його не доставляли та від проходження медичного огляду в лікарні він не відмовлявся.

Крім того, в протоколі не сформульовано, який саме огляд мав пройти на вимогу поліцейського (на стан алкогольного сп`яніння чи наркотичного) та у який спосіб (на місці із застосуванням спеціальних засобів чи в найближчому закладі охорони здоров`я). Зауважує, що у матеріалах справи відсутнє направлення, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння. Просить постанову судді скасувати, а провадження по справі закрити.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_3 та його представника адвоката Медвідь Є.М. на підтримку доводів апеляції, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Так, відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, в тому числі, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Разом з тим, зазначені вимоги закону судом першої інстанції під час розгляду справи щодо ОСОБА_3 виконані не були.

Так, в обґрунтування свого висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд послався на протокол про адміністративне правопорушення БД № 380951 від 10 серпня 2019 року та висновок щодо результатів медичного огляду від 10 березня 2019 року, згідно з якого ОСОБА_3 відмовився проходить медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння, що вказує на те що суд свої висновки, викладені у постанові належним чином не вмотивував.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 надав пояснення, в яких не заперечував факту перебування у стані алкогольного сп`яніння, пояснив, що працівники поліції попросили його перегнати автомобіль, він попросив почекати через свій стан, оскільки чекав товариша ОСОБА_5 , який повинен був відвезти їх додому, однак працівники поліції наполягали на швидкому виконанні вимоги, пояснюючи це проведенням святкових заходів та необхідністю встановлювати певні споруди. Після чого, він перегнав свій автомобіль на іншу сторону площі, проїхавши при цьому не більше 5-7 метрів, а працівники поліції складали на нього протокол.

Покази ОСОБА_3 відповідають даним відеозапису, наданим суду Мелітопольським ВП ГУНП в Запорізької області та показам свідка ОСОБА_5 , який був допитаний апеляційною інстанцією, та пояснив що дійсно до нього 10 серпня 2019 року приблизно о 5 годині зателефонував ОСОБА_3 та попрохав приїхати на площу Перемоги в м. Мелітополі для того щоб відвезти його на його автомобілі додому, так як він святкував «день міста» та був у нетверезому стані, коли він приїхав то ОСОБА_3 розповів йому, що працівники поліції вилучили у нього права за нібито керування автомобілем в нетверезому стані.

Відповідно до вимог п. 1, 2 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про Національну поліцію" завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави.

Згідно з вимогами п.1, 2, 3, 4, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Проте в ході апеляційного розгляду встановлено, що працівники поліції під час складання вказаного протоколу не дотримались вищезазначених вимог закону.

Зокрема, згідно відеозапису на якому зафіксовано адміністративне правопорушення та дії працівників поліції, вбачається, що двоє чоловіків підходять та сідають в автомобіль синього кольору, сидять в автомобілі, не рухаючи його, до їх автомобіля під`їхав патрульний автомобіль, проходить спілкування між особами, які перебувають в автомобілі и працівниками поліції, через деякий час патрульний автомобіль від`їжджає на невелику відстань. Після чого, автомобіль синього кольору починає рух, перетинає дорогу і стає на протилежну сторону, після чого водій виходить із автомобілю, а працівник поліції йде йому назустріч, чоловіки довго спілкуються біля автомобілю.

Отже, досліджені у судовому засіданні докази в повної мірі підтверджують доводи ОСОБА_3 про події, за яких було відносно нього складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На переконання апеляційного суду, працівник поліції, достовірно знаючі про те, що ОСОБА_3 перебував у нетверезому стані, наказав йому перепаркувати транспортний засіб, тим самим спровокував ОСОБА_3 до вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки останній здійснив рух транспортного засобу на вимогу працівника поліції, який заздалегідь знав, що ОСОБА_3 перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, вищезазначена дія працівників поліції була спрямована не на усунення та припинення майбутнього адміністративного правопорушення ОСОБА_3 , як того вимагають вимоги Закону України «Про Національну поліцію», а навпаки, на підбурювання його до вчинення адміністративного правопорушення, та у подальшому складанням на нього протоколу про адміністративне правопорушення, що засвідчує штучність створеної ситуації.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що відбулась провокація з боку працівників поліції стосовно вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі "Раманаускас проти Литви" зазначив, що підбурювання з боку міліції має місце тоді, коли відповідні працівники правоохоронних органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним переслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений, для того, щоб можна було встановити факт злочину, тобто отримати докази і розпочати кримінальне переслідування.

Згідно ст.1 КУпАП завданням цього Кодексу є серед інших й запобігання правопорушенням, а не провокація громадян на їх вчинення.

Отже враховуючи, що з боку працівників поліції була провокація у вигляді спонукання особи до вчинення адміністративного правопорушення, суд приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу ОСОБА_3 необхідно задовольнити, а постанову судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 15 серпня 2019 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, провадження по справі закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 15 серпня 2019 року, якою ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду М.С. Тютюник