Провадження № 33/812/126/19 Категорія: ст. 130 ч.1 КУпАП
Головуючий суду першої інстанції: ОСОБА_1 Головуючий апеляційної інстанції ОСОБА_2

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі судді Міняйла М.П., за участі: секретаря судового засідання Клімової Л.В., особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Корабельного районного суду м. Миколаєва від 26.02.2019р., якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

- притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 384,20 грн.

в с т а н о в и в :

Як вбачається з постанови суду, 18 грудня 2018 року близько 19 год. 15 хв. ОСОБА_3 керував транспортним засобом автомобілем марки «CHERY QQ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись в Корабельному районі м. Миколаєва по вулиці Торговій в районі будинку № 141, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова. На місці зупинки водію було запропоновано пройти медичний огляд в установленому законом порядку, на що ОСОБА_3 відмовився в присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати постанову суду, провадження закрити.

Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення було складено безпідставно та з порушенням порядку проходження огляду водіїв на стан спяніння, оскільки він на той момент автомобілем не керував. Зі складеним протоколом не погоджувався, від підпису в протоколі відмовився.

Вважає, висновок суду про те, що в його діях є склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не грунтується на повному, всебічному дослідженні обставин справи та є помилковим.

Вказує на недопустимість доказів показань свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, оскільки вважає, що існують сумніви стосовно їх неупередженості. Вважає, що огляд на стан алкогольного чи наркотичного спяніння проведено з порушенням вимог Закону.

Стверджує, що зазначені свідки підтверджують лише факт відмови від проходження огляду на стан спяніння, а не факт керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння. При цьому наголошує, що показання свідка ОСОБА_4 про те, що автомобіль рухався заднім ходом є надуманими з метою обговорення.

Твердить, що він не керував автомобілем в цей день, а відеозапис на який послався у рішенні суд першої інстанції є неналежним та недопустимим доказом.

Зазначає, що судом не були допитані свідки, яких він в цей день просив забрати його з магазину через перебування в стані алкогольного спяніння.

Заслухавши пояснення особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 на підтримку апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, переглянувши відеозапис, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як слідує із протоколу про адміністративне правопорушення, серія БД № 280286, від 18 грудня 2018 року, який, враховуючи положення статті 251 КУпАП, є доказом того, що цього ж дня о 19 годині 15 хвилин в м. Миколаєві по вулиці Торговій в районі будинку № 141, водій ОСОБА_3 керував транспортним засобом марки «CHERY QQ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова . Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку за допомогою алкотестеру «Драгер» та в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху.

Згідно пункту 2.5. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Тобто, ОСОБА_3 обвинувачується у відмові, як особа, яка керувала транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного спяніння.

Відповідно до ч.2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. Згідно ч.3 зазначеної статті, у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоровя.

Згідно з порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, огляд на стан спяніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоровя.

З письмових пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 18 грудня 2018 року вбачається, що 18 грудня 2018 року о 19 год. 15 хв. біля будинку № 141 на вулиці Торговій в місті Миколаєві водій ОСОБА_3 на пропозицію працівників патрульної поліції пройти огляд на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі відмовився. Окрім того, свідки зазначили, що правопорушник мав ознаки алкогольного спяніння (а.с. 3-4).

Крім того, в окремих письмових поясненнях вказані свідки пояснили, що автомобіль рухався заднім ходом, і інших осіб, крім водія, у салоні автомобілю не було (а.с. 5-6).

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні першої інстанції вказала, що вона працює продавцем в магазині. До події ОСОБА_3 не знала. Пояснила, що магазин розміщений за адресою: вулиця Торгова, 143, ріг вулиці Леваневського. Дату події вона не пам'ятає. ОСОБА_3 прийшов до магазину приблизно о 17-18 год., придбав пляшку пива та пішов. Пояснила, що о 19 год. 00 хв. вона закрила магазин, а вийшла з магазину приблизно о 19 год. 30 хв. Йдучи додому, вона побачила ОСОБА_3, який розмовляв з працівником патрульної поліції.

З оглянутого в суді апеляційної інстанції відеозапису з нагрудної камери поліцейського, який знаходиться в матеріалах справи, видно, що при наближенні до автомобіля ОСОБА_3 двигун увімкнений і працює. Правопорушник ОСОБА_3 поводився не адекватно, не реагував на питання працівника патрульної поліції щодо його прізвища, дати народження та місця проживання, весь час дзвонив дружині та іншим особам. Після того, як працівник патрульної поліції неодноразово пропонував йому пройти огляд на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу, а також в закладі охорони здоровя, правопорушник не реагував та продовжував набирати номери в телефоні. Після чого працівниками поліції обгрунтовано така поведінка ОСОБА_3 була розцінена як відмова від проходження медичного огляду на стан сп'янінння як на місці зупинки так і в медичному закладі.

Весь час ОСОБА_3 стверджував, що не керував транспортним засобом і намагався по телефону викликати тестя, який нібито керував транспортним засобом і залишив його. Однак, вказаний правопорушником свідок так і не зявився.

Зазначені докази свідчать про те, що водій ОСОБА_3, як особа, яка керувала транспортним засобом, відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного спяніння, тобто суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_3, складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Отже, доводи ОСОБА_3 відносно того, що вищенаведені докази є недопустимими є надуманими та не підтверджуються матеріалами справи

Факт керування ОСОБА_3 транспортним засобом підтверджували свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які на місці події ( як видно з відеозапису) вказали, що 18.12.2018 року близько 19 години 15 хвили бачили, як біля їх будинку ( вул.Торгова,141) стоїть автомобіль марки «CHERY QQ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з увімкненим двигуном, за кермом якого знаходився ОСОБА_3 Пояснили, що потім автомобіль почав рух заднім ходом, виїхавши з прилеглої території їх будинку та поїхав по вул. Торговій в напрямку проспекту Богоявленського, зупинився біля будинку 137 по вул. Торгова, декілька хвилин стояв там, потім вийшов з автомобіля та направився в бік їх будинку. Свідки вказали, що після зазначеного вони викликали поліцію, оскільки поведінка водія на їх думку була неадекватною.

Зазначене спростовує доводи апелянта відносно того, що він взагалі не керував в день ДТП транспортним засобом.

Доводи апелянта стосовно того, що відеозапис не являється доказом, є безпідставними, оскільки, статтею 251 КУпАП встановлено, що дані технічного засобу, що має функції фото- і кінозйомки, відеозапису, являються доказами в справі про адміністративне правопорушення.

Доводи апелянта відносно показань свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 щодо особистої зацікавленості у притягненні його до відповідальності не заслуговують на увагу, оскільки не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Твердження ОСОБА_3 про те, що суд першої інстанції не допитав свідків, яких він в день події просив забрати його з магазину через перебування в стані алкогольного спяніння є необґрунтованими, оскільки як вбачається з матеріалів провадження інших свідків події крім ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не було.

Істотних порушень місцевим судом норм матеріального права або порушень норм процесуального права, норм Європейської конвенції чи Конституції України та інших нормативних актів, у тому числі на які вказує апелянт, та які б були безумовною підставою для скасування постанови судді місцевого суду, при апеляційному перегляді не встановлено, судове рішення є законним та обґрунтованим, належним чином умотивованим.

Суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, зясував обставини, що підлягали зясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, ухвалив законну та обґрунтовану постанову про вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Зважаючи на викладене, а також на відповідність судового розгляду та постанови місцевого суду вимогам КУпАП, ОСОБА_3 обґрунтовано притягнуто до відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу особи, притягнутої до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову судді

Корабельного районного суду м. Миколаєва від 26 лютого 2019 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду ОСОБА_2