Справа № 759/604/19 Головуючий в суді І інстанції - Оздоба М.О.
Провадження № 33/824/1247/2019 Доповідач в суді II інстанції - Свінціцька О.П.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі:

судді судової палати з розгляду кримінальних справ Свінціцької О.П., в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3, захисника Біди О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 07 лютого 2019 року,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 07 лютого 2019 року

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 384 грн.20 коп.

ОСОБА_3 притягнуто до відповідальності за те, що він, 23 грудня 2018 року приблизно о 02 годині 40 хвилин , на а/д М06 Київ-Чоп 19 км КП «Сосновий Бір», керував автомобілем «Опель», номерний знак КМО 532, з ознаками наркотичного сп'яніння. Від проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР.

У апеляційній скарзі ОСОБА_3 указав на незаконність постанови судді та необхідність її скасування. В обґрунтування доводів апеляційної скарги послався на те, що постанова винесена із порушенням норм чинного законодавства, обставини справи з'ясовані неповно, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Указав, що як вбачається зі змісту протоколу, він був складений працівниками поліції 23.12.2018 о 03 годині 15 хвилин, однак в описовій частині даного протоку зазначено, що події мали місце 23.12.2018 о 02 годині 40 хвилин. Вказані розбіжності, на думку апелянта, свідчать про те, що даний протокол є сфальсифікований. Окрім того зазначив, що даний протокол не може бути допустимим доказом, оскільки він не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП. Додатково указав на те, що на місці зупинки його автомобіля працівниками поліції було викликано слідчу оперативну групу, які проводили огляд даного автомобіля на предмет наявності наркотичних засобів, однак вказаний огляд проводився без його згоди та без складання протоколу. Вказані факти були залишені поза увагою суду першої інстанції. Окрім того, зазначив, що свідків, які були вказані в протоколі він не бачив. Зокрема вказав, що він був зупинений працівниками поліції 22.12.2018 о 23.00, а огляд на стан наркотичного сп'яніння працівники поліції хотіли здійснити в закладі охорони здоров'я вже після спливу трьох годин з моменту зупинки його транспортного засобу, а тому він відмовся від його проходження, оскільки вони діяли в порушення вимог ст. 266 КУпАП. Просив постанову судді скасувати та визнати його невинним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Вислухавши пояснення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3, його захисника, які подану апеляційну скаргу підтримали, підтвердили її доводи та просили її задовольнити;

вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Висновки судді місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_3 у порушенні ним вимог п.2.5 ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованими.

Такий висновок підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення від 23.12.2018, в якому викладені обставини вчинення правопорушення та містяться пояснення ОСОБА_3 про те, що він дійсно відмовився проходити лікаря, відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, відповідно до якого водій ОСОБА_3 в присутності двох свідків відмовився пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння, письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 23.12.2018р., відповідно до яких він вказав, що йому працівниками поліції було запропоновано пройти огляд у лікаря нарколога, однак він відмовився, іншими доказами.

Дослідивши вказані докази суддя місцевого суду дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст. 130 КУпАП, необхідності накладення на нього стягнення та на законних підставах, із дотриманням вимог ст. 23 і 33 КУпАП наклав на нього стягнення у межах санкції, передбаченої ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 щодо неповноти дослідження обставин справи не ґрунтуються на матеріалах справи, із яких вбачається, що усі обставини справи суддею були досліджені всебічно, повно і об'єктивно, висновки судді ґрунтуються як на матеріалах справи, так і на вимогах закону.

Не ґрунтуються на вимогах як матеріалів справи, так і нормативних документів доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 в частині порушення поліцейським порядку огляду на стан сп'яніння. Так, відповідно до п.12 розділу ІІ Інструкції про прядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан наркотичного сп'яніння проводиться виключно у закладі охорони здоров'я, що вказує на відсутність порушень із боку поліцейського під час проведення огляду. Так, з переглянутого в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що ОСОБА_3 працівниками поліції в присутності двох свідків було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння в медичному закладі, на що останній відмовився. Вказана відмова від проходження огляду в медичному закладі також підтверджується власноручним записом ОСОБА_3 в протоколі про адміністративне правопорушення та письмовими поясненнями ОСОБА_3, що додані до протоколу.

Також з вказаного відеозапису вбачається, що факт відмови ОСОБА_3 від проходження огляду на стан сп'яніння зафіксовано за участю двох свідків, будь - яких зауважень з приводу складеного протоколу, до якого занесені дані щодо двох свідків, ОСОБА_3 не заявлялось, а тому доводи про відсутність свідків на місці складання протоколу також є безпідставними.

Не ґрунтуються на вимогах закону і доводи апелянта про те, що належним доказом додержання процедури огляду на предмет сп'яніння є відповідний акт. За змістом вказаних вище нормативних документів, акт огляду складається поліцейським у випадку проведення огляду на стан сп'яніння та до вказаного акту заносяться результати огляду. Враховуючи те, що ОСОБА_3 відмовився від проведення огляду, підстави для складання акту огляду у працівників поліції були відсутні.

Доводи ОСОБА_3 про те, що інспектором патрульної поліції його не було відсторонено від керування транспортним засобом, що ставить під сумнів правомірність дій працівників поліції, та що огляд його автомобіля було проведено без його згоди та без складання відповідного протоколу не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо необхідності притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп»яніння.

Доводи апелянта щодо фальсифікації протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього, а саме, складання протоколу про адміністративне правопорушення через значний період часу із моменту його зупинки працівниками поліції, та розбіжності між фактичним часом зупинки його працівниками поліції та часом складання щодо нього протоколу за ч.1 ст. 130 КУпАП апеляційний суд вважає безпідставними.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 погодився пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння в закладі охорони здоров'я, однак після того як був доставлений туди працівниками поліції- відмовився проходити огляд. За фактом відмови та у відповідності до вимог закону, працівниками поліції був складений прокол про вчинення ним адміністративного правопорушення серії ОБ № 201726.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що в суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 не заперечував того факту, що всі ці події відбувались безперервно протягом тривалого часу з моменту його зупинки працівниками поліції до моменту складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення.

Посилання ОСОБА_3 на ту обставину, що огляд працівники поліції намагались провести по спливу більше як трьох годин з моменту зупинки його автомобіля також не спростовують правильність висновків суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_3 у порушенні ним вимог п.2.5 ПДР України та необхідності притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП. При цьому суд звертає увагу, що у випадку згоди ОСОБА_3 на проведення медичного огляду на стан сп»яніння, результати огляду, проведеного після спливу двох годин з моменту виявлення відповідних підстав, можуть бути визнані недійсними.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що розгляд цієї справи суддею місцевого суду проведений відповідно до вимог закону, при її розгляді та ухваленні рішення суддею дотримані вимоги ст. 23, 245, 280 КУпАП, рішення про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності із накладенням стягнення є обґрунтованим і належним чином мотивоване. Підстав для скасування чи зміни постанови судді Святошинського районного суду м. Києва від 07 лютого 2019 року щодо ОСОБА_3 суд не вбачає, у зв'язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 07 лютого 2019 року щодо ОСОБА_3 залишити без змін

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Свінціцька