ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/7696/19Головуючий у 1-й інстанції Ромазан В.В.
Провадження № 33/817/263/19 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ст.122-2, ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2019 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. з участю захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Строценя Т.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду в місті Тернополі матеріали справи за апеляційною скаргою захисника Строценя Т.О. на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 червня 2019 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130, ст.122-2 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Також стягнуто з нього судовий збір в розмірі 384,20 грн.

Згідно постанови, 22 березня 2019 року о 22 год. 00 хв., в місті Тернополі по вул.Шептицького, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Nissan Sunny», д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки із застосуванням технічного приладу газоаналізатора Drager Alcotest 6810 (повірка дійсна до 29.05.2019 року) та огляду в медичному закладі, водій відмовився,чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Крім цього, 22 березня 2019 року о 22 год.17 хв. в м.Тернополі по вул.Микулинецька, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «Nissan Sunny», д.н.з. НОМЕР_1 на вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу, завчасно подану за допомогою проблискових маячків червоного та синього кольору, а також спеціальних звукових сигналів не зупинився та був затриманий шляхом переслідування на патрульному автомобілі на вул.Микулинецька у м.Тернополі, чим порушив вимоги п.2.4 ПДР України.

В апеляційній скарзі захисник просить провадження у цій справі закрити. Вказує, що судом першої інстанції було порушено права ОСОБА_1 , що передбачені ст.268 КУпАП, і розглянуто справу незважаючи на клопотання про її відкладення. Зазначає, що за день до судового розгляду подав до суду відповідне клопотання про відкладення розгляду через хворобу ОСОБА_1 , яку суд проігнорував і безпідставно прийшов до висновку про відсутність доказів поважності причин неявки. Станом на той час ОСОБА_1 не міг надати таких підтверджень тому, що листок непрацездатності видається пацієнту лише після закінчення лікування. Вважає, що таким чином судом було порушено право на захист. Додатково наголошує, що судом не було розглянуто всі обставини, які підлягають з`ясуванню. Так, поза увагою суду залишились доводи сторони захисту про те, що до огляду ОСОБА_1 були залучені свідками працівники АЗС, з яким у нього перед цим виник конфлікт, а тому вони були заінтересованими особами. Також, у протоколі про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП місцем його вчинення вказано вул АДРЕСА_1 , а місцем складання вул.Микулинецьку. Таким чином, протокол було складено та доведено до відома ОСОБА_1 у відсутності свідків, що є порушенням порядку оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення. Суд першої інстанції на це уваги не звернув і залишив без задоволення клопотання захисника про повернення протоколу для належного оформлення. Щодо притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст.122-2 КУпАП, то він такого порушення не вчиняв, під час руху слідкував за дорожньою обстановкою і звернув уваги, що працівники поліції вимагають його зупинки.

Заслухавши доводи захисника, який пояснив, що ОСОБА_1 відомо про час та місце розгляду апеляційної скарги і він просив провести судове засідання без його участі, а також просив задовольнити апеляційну скаргу з викладених у ній підстав та закрити провадження, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

В даному випадку суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону та з дотриманням положень ст.280 КУпАП належним чином з`ясував усі обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ст.122-2, ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтується на даних, що містяться в протоколах про адміністративне правопорушення серії БД №198169 від 22.03.2019 року, серії БД №423778 від 22.03.2019 року, постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №642646 від 22.03.2019 року, згідно якої 22.03.2019 року о 22 год.00 хв. в м.Тернополі по вул.Шептицького, 32, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «Nissan Sunny», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зупинку транспортним засобом безпосередньо в місці виїзду з прилеглої території, чим порушив вимоги п.15.9 ПДР України; поясненнях свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , які містяться в матеріалах справи та з яких вбачається, що 22.03.2019 року близько 22 год. в м.Тернополі по вул.Шептицького вони були запрошені у якості очевидців того, як водій ОСОБА_1 в їх присутності відмовився від огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора та огляду в медичному закладі.

Наведені в апеляційній скарзі відомості про те, що ці свідки є працівниками АЗС, один з яких викликав працівників поліції через неправомірну поведінку ОСОБА_1 не є достатніми для висновку, що вказані свідки були зацікавлені в результатах огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння. Відомості про наявність між свідками і ОСОБА_1 особистого конфліктну і неприязних відносин на час огляду в матеріалах справи відсутні.

Крім того, доводи про сумніви в неупередженості вказаних свідків суд першої інстанції належним чином перевірив і спростував, зазначивши, що їх письмові пояснення повністю узгоджуються із даними відеозаписів нагрудних камер працівників поліції, дослідженням яких встановлено, що водій транспортного засобу марки «Nissan Sunny», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 , 22.03.2019 року о 22 год. після вчинення ним порушення п.15.9 ПДР України, а саме зупинки транспортного засобу по вул.Шептицького, 32 у м.Тернополі безпосередньо в місці виїзду із прилеглої території, на вимогу працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки із застосуванням технічного приладу газоаналізатора Drager Alcotest 6810 та огляду в медичному закладі, у присутності двох свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 відмовився. Також, зазначеними відеозаписами зафіксовано у водія ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння - нечітка мова і поведінка, що не відповідає обстановці.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не вчиняв правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП, спростовуються даними протоколу про адміністративне правопорушення та долучених до відеозаписів, якими зафіксовано, що відмовившись від проходження огляду на стан сп`яніння водій ОСОБА_1 на власному транспортному засобі покинув місце події на вул.Шептицького. В подальшому не зупинявся на вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу, завчасно подану за допомогою проблискових маячків червоного та синього кольору, а також спеціальних звукових сигналів, та був затриманий шляхом переслідування на патрульному автомобілі на вул.Микулинецька у м.Тернополі, а також скоїв дорожньо-транспортну пригоду.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ст.122-2, ч.1 ст.130 КУпАП, доведена належним чином дослідженими та оціненими в судовому засіданні доказами і адміністративне стягнення накладено судом згідно ст.36 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про порушення працівниками поліції порядку оформлення протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, яке на думку захисника полягає у тому, що його складено та доведено до відома ОСОБА_1 не на місці зупинки, де йому пропонувалось пройти огляд на стан сп`яніння, є безпідставними з огляду на конкретні обставини даної справи, а саме те, що ОСОБА_1 до складання протоколу самовільно покинув місце огляду і був зупинений шляхом його переслідування на патрульному автомобілі.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції порушено право ОСОБА_1 на участь в судовому розгляді і позбавлено можливості виступити перед судом, подати докази та спростувати інкриміноване йому правопорушення також є безпідставними, оскільки з матеріалів справи вбачається, що розгляд справи відносно ОСОБА_1 призначався судом неодноразово і відкладався з ініціативи сторони захисту.

Так, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення 22 березня 2019 року ОСОБА_1 було під розпис повідомлено про розгляд цього протоколу Тернопільським міськрайонним судом 09 квітня 2019 року. Копію цього протоколу вручено ОСОБА_1 (а.с.1). Однак, це судове засідання було відкладено за його клопотанням, яке він подав до суду в день судового розгляду 09 квітня 2019 року і заявив, що при розгляді справи бажає користуватися правовою допомогою адвоката. При цьому, будь-яких відомостей про обставини, які перешкодили йому залучити адвоката в період з 22 березня по 09 квітня 2019 року він не навів і в матеріалах справи такі відсутні (а.с.14).

За день до наступного судового засідання, яке мало відбутися 25 квітня 2019 року, захисник ОСОБА_4 М. - адвокат Строцень Т.О. подав клопотання про його відкладення у зв`язку з відрядженням. Будь-яких доказів перебування 25 квітня 2019 року у відрядженні адвокат не надав (а.с.15).

Наступне судове засідання було призначено судом на 22 травня 2019 року (а.с.26).

Однак, за день до цього захисник Строцень Т.О. виявив бажання ознайомитися з матеріалами справи і з цієї підстави просив відкласти розгляд на іншу дату для підготовки своєї правової позиції. При цьому, захисник не навів будь-яких обставин, які перешкоджали йому ознайомитися з матеріалами справи протягом цілого місяця перед цим, а саме в період з моменту видачі ним ордера 24 квітня 2019 року і до дня, на який за його ж клопотанням було відкладено судовий розгляд 22 травня 2019 року (а.с.16,26,27).

В подальшому судовий розгляд було відкладено на 21 червня 2019 року, про що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений, однак до суду не з`явився, як не з`являвся жодного разу в попередні судові засідання протягом квітня-травня 2019 року (а.с.29,31,34).

Також, 20 червня 2019 року захисник Строцень Т.О. подав до суду клопотання про чергове відкладення судового розгляду мотивуючи тим, що ОСОБА_1 захворів ОРВІ (а.с.36). Однак, до цього клопотання знову не було додано жодних доказів, які би підтверджували поважність чергової неявки ОСОБА_1 в судове засідання. Сам захисник також в судове засідання не з`явився і про причини своєї неявки не повідомив, а тому суд першої інстанції розглянув справу без їх участі.

Наведені обставини в сукупності вказують на те, що сторона захисту зловживала наданими їй процесуальними правами з метою затягування судового розгляду і закінчення тримісячного строку накладення адміністративного стягнення.

Передбачене ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" від 07.07.1989).

В даному випадку, ОСОБА_1 було відомо про здійснення судом провадження у справі про адміністративне правопорушення, однак він та його захисник в судове засідання 21 червня 2019 року черговий раз не з`явились і на той день не надали суду доказів існування обставин, що об`єктивно перешкоджають кожному з них взяти участь в судовому розгляді.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не міг 20 червня 2019 року надати суду листок непрацездатності, який видається після закінчення лікування, не спростовують правильність висновків суду першої інстанції про відсутність на час судового розгляду доказів поважності причин неявки в судове засідання ОСОБА_1 та його захисника. Також, факт звернення за медичною допомогою міг бути підтверджений будь-якими фактичними даними, а не лише листком непрацездатності, як про це стверджується в апеляційній скарзі.

Крім того, в судове засідання для розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 також не з`явився, хоча знав про час і місце її розгляду апеляційним судом, що свідчить про відсутність у нього реального бажання особисто реалізувати право на участь в судовому розгляді та скористатися іншими правами, що передбачені ст.268 КУпАП.

Враховуючи наведене апеляційний суд приходить до переконання, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і за доводами, що викладені в апеляційній скарзі, скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Строценя Т.О. залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 червня 2019 року відносно ОСОБА_1 за ст.122-2, ч.1 ст.130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис