Справа № 638/1047/19
Провадження № 3/638/606/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2019 року суддя Дзержинського районного суду міста Харкова Семіряд І.В., за участі правопорушника ОСОБА_1, розглянувши адміністративний матеріал відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який поживає АДРЕСА_1,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 статтею 130 КУпАП,-

встановив:

28.01.2019 до Дзержинського райсуду м. Харкова надійшов адміністративний матеріал у відношенні ОСОБА_1 по факту скоєння правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, в якому зазначено, що 11.01.2019 о 09-16 год. у м. Харкові на м-ні Конституції, 24 в місті Харкові ОСОБА_1, керував автомобілем Lexus Ls 460, державний номер НОМЕР_1, з ознаками алкогольного спяніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови, порушення координації рухів. Огляд на стан спяніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер» 6820 в присутності двох свідків, результат огляду 0.89 %о, чим порушив вимоги п. 2.9а, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч 1 ст. 130 КУпАП України.

Правопорушник ОСОБА_1, в судовому засіданні провину свою не визнав, пояснив, що його перевірку на стан алкогольного спяніння проведено за допомогою невідомого приладу, який значиться в протоколі як «драгер» 6820», , що не дає можливості встановити назву приладу , за допомогою якого здійснено вимірювання, та чи дозволено його застосування на території України, а тому результати огляду вказаним приладом не можна вважати допустимими доказами, крім того правопорушник звернув увагу, що в чеку «драгер» щодо результатів огляду, зазначена температура +10, в той час як 11.01.2019 температура значилась як -2, а тому цей факт на його думку. Вказує на несправність вимірювального приладу «драгер». Крім того, правопорушник ОСОБА_1, зазначив про те, що він чітко висловив свою незгоду з результатом огляду, про що свідчить запис в протоколі, проте саме після незгоди з результатами огляду, йому не було запропоновано пройти огляд на стан спяніння в закладі охорони здоровя. Таким чином, він вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, а тому провадження у адміністративній справі слід закрити.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що вина ОСОБА_1, у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП не знайшла своє підтвердження, тому провадження у справі підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення виходячи з наступних підстав.

Відповідно до приписів ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком ) визнається протиправна та лише винна (умисна або необережна ) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст.ст. 245, 251, 252 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст.ст. 279, 280 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення суддею проводиться в межах тих обставин, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Згідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України « Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті » від 23.12.2005 звертається увага суддів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Відповідно до приписів ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються його права і обов'язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

З дослідженого в судовому засіданні протоколу про вчинення адміністративного правопорушення серії БД № 073015, складеного 11.01.2019 інспектором взводу № 1 роти №6 батальйону № 2 УПП в Харківські йобласті ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_2, про вчинення ОСОБА_1, правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, вбачається, що зазначений протоком було складено у звязку з тим, що результат огляду на стан спяніння складав 0.89%о. ( а.с. 1 ).

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП України передбачена у зв'язку з керуванням транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.9 (а) ПДР України передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного спяніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до пункту 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі Інструкція), огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану.

Огляд на стан сп'яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров'я (пункт 6 розділу І Інструкції).

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Інструкції, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан спяніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Однак, в протоколі зазначено що вимірювання здійснювалось за допомогою «драгера 6820», що не дає можливості встановити повну назву приладу, за допомогою якого здійснено вимірювання, а отже не можливо визначити, чи входить зазначений прилад в перелік дозволених для застосування на території України медичних виробів «Газоаналізатори Drager Alcotest» відомості про які містяться в державному реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення, а отже результати такого огляду не можуть прийняті які допустимі докази.

Крім того, суд звертає увагу на те, що в акті огляду на стан спяніння відсутній підпис правопорушника. З переглянутого в судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери поліцейського встановлено, що підпис відсутній у вязку з відмовою правопорушника від підпису акту, оскільки він не згоден з результатами огляду на місці. Однак запис про те, що ОСОБА_1, від такого підпису відмовився, в акті огляду відсутній.

Відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоровя. Перелік закладів охорони здоровя, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоровя місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Відповідно до ч. 5 цієї статті огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Отже, оскільки правопорушник не згодний з результатами огляду за допомогою спеціальних технічних засобів, про що він також зазначив в протоколі про адміністративне правопорушення, поліцейський повинен запропонувати пройти такий огляд в закладі охорони здоровя, та у разі відмови від проходження такого огляду, зробити відповідний запис про це в протоколі про адміністративне правопорушення. Однак, поліцейським не було виконано зазначених вимог закону, а тому такий огляд вважається не дійсним.

Окрім того, відповідно до вимог ст.7 Закону України «Про національну поліцію» під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Згідно ст.18 Закону Поліцейський зобов'язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Це повністю узгоджується з вимогами ст.19 Конституції України.

Згідно з частиною першою ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Право на правову допомогу гарантовано ст.59 Конституції України.

Вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

З протоколу серія БД №073015 вбачається, що у графі «Громадянину розяснено його права та обовязки» зазначені прізвище та ініціали ОСОБА_1, однак з переглянутого відео з нагрудної камери поліцейського вбачається, що права були розясненні під час розгляду справи поліцейським на місці за результатами якої поліцейським винесено постанову про накладення штрафу на ОСОБА_1, за невиконання вимог дорожнього знаку 3.2., однак під час складання протоколу серія БД №073015 такі права ОСОБА_1. розясненні не були.

Тобто, суд приходить до висновку, що співробітниками поліції було порушено право на захист, яке гарантоване Конституцією України.

Зазначені порушення при складанні протоколу про адміністративне правопорушення є суттєвими, тому суд вважає, що вказаний протокол про вчинення адміністративного правопорушення, складено з грубим порушенням приписів ст. 256 КУпАП.

При таких обставинах справи, суд вважає, що в матеріалах адміністративної справи відсутні докази, з точки зору їх допустимості, достовірності та достатності, які б підтверджували скоєння ОСОБА_1, правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов'язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумція факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа « Коробов проти України » № 39598/03 від 21.07.2011 ), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Крім того, Європейський суд з прав людини поширює стандарти , які встановлює Крніенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.Так, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011р., заява № 16347/02, «Малофеєва проти Росії (заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016. При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті,становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитись в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючи статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22 жовтня 2010 року № 23-рп/2010 зазначив (п. 4), що Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпція, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

З урахуванням цього, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За таких обставин, вважаю, що в судовому засіданні не доведено факт керування ОСОБА_1, транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, у звязку з чим відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1, до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП, тому провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, так як, відповідно до приписів зазначеної статті, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 245, 247, 251-252, 256, 266, 279-280 КУпАП суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, - закрити, у звязку з відсутністю в її діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд міста Харкова протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Семіряд І.В.