Справа № 460/214/19 Головуючий у 1 інстанції: Кондратьєва Н.А.
Провадження № 33/811/139/19 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі судді апеляційного суду Партики І. В., при секретарях Мазур-Іванько Ж. В., Щербаю В. П., за участю ОСОБА_1, захисника ОСОБА_2, представника Мостиського прикордонного загону Державної прикордонної служби України ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Яворівського районного суду Львівської області від 16 січня 2019 року,

встановив:

постановою Яворівського районного суду Львівської області від 16 січня 2019 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, приватного підприємця, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 у дохід держави 384,2 грн. судового збору.

Відповідно до постанови суду, ОСОБА_1, 16.01.2019 близько 09.00 год., перебуваючи у ВППр «Краківець» на території Яворівського району, Львівської області, слідуючи з України до ОСОБА_4, на транспортному засобі марки «Ауді» реєстраційний номер НОМЕР_1, неодноразово проігнорував законну вимогу представника ДПСУ припинити використовувати засоби аудіо-, відеодокументування, які він використовував без дозволу посадової особи складу прикордонних нарядів в ППр та припинити вчиняти дії, які створюють перешкоди для виконання службових обовязків працівників контрольних органів і служб, тобто здійснив злісну непокору законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця ДПСУ, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 185-10 КУпАП.

На зазначену постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просив таку скасувати, а провадження у справі закрити у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що вини у вчиненні адміністративного правопорушення не визнає, жодної відеозйомки не проводив. Покликається на те, що суд першої інстанції під час розгляду справи не досліджував факт наявності на телефоні, який був вилучений працівниками прикордонної служби відеозапису події адміністративного правопорушення. Зазначає, що у матеріалах справи відсутні достатні докази його вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, захисника ОСОБА_2, які підтримали подану апеляцію, представника Мостиського прикордонного загону Державної прикордонної служби України ОСОБА_3, який заперечив проти поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, вважаю, що у її задоволенні слід відмовити.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про державний кордон України», режим у пунктах пропуску через державний кордон України - порядок перебування і пересування всіх осіб і транспортних засобів у межах території прикордонних залізничних і автомобільних станцій, морських і річкових портів, аеропортів і аеродромів, відкритих для міжнародного сполучення, а також здійснення іншої діяльності, пов'язаної з пропуском через державний кордон України осіб, транспортних засобів, вантажів, - визначається згідно з законодавством України Державною прикордонною службою України разом з компетентними органами.

Відповідно до п.6.9 наказу начальника Мостиського прикордонного загону №27 від 15.03.2018 «Про режим в пункті пропуску «Краківець» та зони прикордонного контролю» під час перебування в зоні прикордонного контролю особам, які перетинають державний кордон, забороняється без дозволу або розпорядження посадової особи складу прикордонних нарядів використовувати засоби аудіо-, фото- та відеодокументування.

Ч. 1 ст. 185-10 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення злісної непокори законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обовязків, повязаних з охороною державного кордону, суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи здійсненням прикордонного контролю в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах вїзду-виїзду, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції вину у вчиненому адміністративному правопорушенні не визнав та пояснив, що він із ОСОБА_5 та ще однією особою, імені якої не пригадує, прямуючи з України до ОСОБА_4, на транспортному засобі марки «Ауді» реєстраційний номер НОМЕР_1, близько 08.00 год. 16.01.2019 року прибули до пункту пропуску «Краківець». В процесі проходження прикордонного контролю його автомобіль було скеровано у бокс поглибленого огляду. Зазначає, що між ним, його пасажиром ОСОБА_5 та працівниками прикордонного загону виник конфлікт з приводу тривалого огляду транспортного засобу, в процесі якого працівники прикордонного загону безпідставно звинуватили його та ОСОБА_5 у здійсненні відеофіксації на території пункту пропуску «Краківець» без дозволу посадової особи складу прикордонних нарядів. Вказав, що жодної відеофіксації на території пункту пропуску «Краківець» на мобільний телефон не здійснював, а лише тримав його в руці. Також зазначив, що розгляд справи у суді першої інстанції проводився у відсутності адвоката, що порушило його право на захист.

З метою забезпечення належного права на захист судом апеляційної інстанції розглянуто справу за участю ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2

Незважаючи на невизнання вини ОСОБА_1, його вина у виненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-10 КУпАП, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, зокрема:

-даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №331193 від 16.01.2019 року (а.с. 1);

-поясненнями, даними у судовому засіданні суду першої інстанції представником ДПСУ - начальника групи по роботі з іноземцями та адміністративного провадження ВПС «Краківець І» ОСОБА_6, які він підтримав у суді апеляційної інстанції, про те, що коли ОСОБА_1 16.01.2019 року близько 08.00 год. прибув до пункту пропуску «Краківець», його автомобіль було скеровано у бокс поглибленого огляду. Там ОСОБА_1 разом із своїм пасажиром ОСОБА_5 розпочали зйомку території мобільними телефонами. Коли до них підійшов старший зміни і попередив про адміністративну відповідальність за використання аудіо- та відеодокументування без дозволу, і попросив припинити аудіо- та відеофіксацію та припинити вчиняти дії, які створюють перешкоди для виконання службових обовязків працівників прикордонної служби, вказані особи зухвало відмовилися і продовжували відеозйомку, у звязку з чим було подано команду «Барєр» та їх було доставлено до службового приміщення для складання адміністративно-процеуальних документів;

-відеозаписом, долученим до матеріалів справи, з якого вбачається, що ОСОБА_1 був попереджений про заборону проводити аудіо та відеодокументування на території пункту пропуску «Краківець», проте на неодноразову вимогу працівника Державної прикордонної служби України припинити проводити відеофіксацію та не порушувати встановлений режим у пункті пропуску через державний кордон ОСОБА_1 не реагував, після чого було подано команду «Барєр» та його було затримано.

Твердження ОСОБА_1 про те, що він не здійснював аудіо- та відеодокументування на території пункту пропуску «Краківець», з огляду на відсутність у матеріалах справи будь-яких записів з мобільного телефону, не заслуговує на увагу, оскільки, як зазначив представник Мостиського прикордонного загону Державної прикордонної служби України ОСОБА_3, ОСОБА_1 мав можливість з моменту його затримання до моменту вилучення телефону видалити вказану інформацію з памяті телефону.

Покликання ОСОБА_1 на те, що при розгляді справи у суді першої інстанції порушено його право на захист, вважаю безпідставними, оскільки під час розгляду справи у суді першої інстанціїбув присутній захисник ОСОБА_7 (а.с. 23-24).

Враховуючи вищенаведене, вважаю, що суд, повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи, дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та наклав на нього адміністративне стягнення у межах санкції цієї статті та з урахуванням вимог ст. 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Яворівського районного суду Львівської області від 16 січня 2019 року щодо ОСОБА_1 без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського

апеляційного суду ОСОБА_8