Справа № 151/354/19
Провадження № 33/801/928/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Моцний В. С.
Доповідач: Береговий О. Ю.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Берегового О.Ю., за участю представника ОСОБА_1 адвоката Снітка В.А.,

розглянувши апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Снітка Віктора Анатолійовича на постанову Чечельницького районного суду Вінницької області від 21 жовтня 2019 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 362514 від 07 травня 2019 року, водій ОСОБА_1 о 17 год. 35 хв. в смт.Чечельник по вул.Сонячній, Вінницької області керував автомобілем ГАЗ-2410, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота), від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу "Драгер Alkotest" в присутності двох свідків відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Постановою Чечельницького районного суду Вінницької області від 21 жовтня 2019 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Адміністративне провадження відносно ОСОБА_1 по ч.1 ст. 130 КУпАП закрито у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення передбаченого ст.38 КУпАП.

Не погоджуючись з такою постановою в частині визнання винним ОСОБА_1 , його представник адвокат Снітко В.А. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив оскаржуване рішення в цій частині скасувати та ухвалити нове, яким ОСОБА_1 визнати невинним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

До апеляційної скарги заявник додав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке мотивоване тим, що повний текст оскаржуваного судового рішення ним було отримано лише 30 жовтня 2019 року.

Відповідно до ст. 294 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Враховуючи те, що повний текст постанови Чечельницького районного суду Вінницької області від 21 жовтня 2019 року був отриманий заявником 30 жовтня 2019 року, що підтверджується матеріалами справи, приходжу до висновку, що наявні підстави для поновлення строку на її апеляційне оскарження.

Разом з тим, з огляду на те, що постанова Чечельницького районного суду Вінницької області від 21 жовтня 2019 року оскаржена лише в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, в іншій частині апеляційним судом вона не перевіряється

Дослідивши матеріали адміністративної справи, вивчивши апеляційну скаргу, апеляційний суд приходить до висновків, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Вирішуючи питання про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності суд першої інстанції дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю, у зв`язку із закінченням граничного строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого статтею 38 цього Кодексу, при цьому ним визнано останню винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Однак, визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

При цьому наведена норма не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, прийняття яких в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За правилами статті 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

Наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення. Таким чином, вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається.

Таким чином, при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, першочерговим є встановлення судом дотримання строку накладення адміністративного стягнення, за умови закінчення якого суд або уповноважений орган взагалі позбавлені можливості досліджувати та вирішувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного проступку.

Отже, при спливі строку накладення адміністративного стягнення, питання про наявність в діях особи вини вирішенню не підлягає.

На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов до невірного висновку про наявність підстав для визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанова Чечельницького районного суду Вінницької області від 21 жовтня 2019 року зміні, шляхом виключення з неї посилань на визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 38, 247, 294 КУпАП, суд,

постановив:

Клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Снітка Віктора Анатолійовича про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити представнику ОСОБА_1 адвокату Снітку Віктору Анатолійовичу строк на апеляційне оскарження постанови Чечельницького районного суду Вінницької області від 21 жовтня 2019 року.

Постанову Чечельницького районного суду Вінницької області від 21 жовтня 2019 року змінити.

Виключити з мотивувальної та резолютивної частин постанови посилання про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В решті постанову Чечельницького районного суду Вінницької області від 21 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: