ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 року суддя Селидівського міського суду Донецької області Черкова В.Г., розглянувши матеріали, які надійшли від Селидівського ВП Покровського відділу поліції ГУ НП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючої, мешкає за адресою: Донецька область, м.Гірник, пр..Котовського, 33/5,

- за ст. 184 ч.1 КУпАП , -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ГП № 221291 від 14.03.2019 року, ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 184 КУпАП, а саме:06.03.2019 р. о 10.00 годині ухилилась від передбачених законодавством батьківських обовязків відносно своєї дитини - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка пішла з дому та з 28.02.2019 р. не знаходилась за місцем мешкання та пропустила заняття в учбовому закладі.

Суддя, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення приходить до таких висновків.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, протоколом про вилучення речей і документів, акти закупки, тощо, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.

У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Враховуючи вищевикладене суд не може належним чином дати оцінку діям правопорушника, оскільки суду не надано доказів, на підставі яких можливо встановити наявність адміністративного правопорушення, а також інших матеріалів, що мають значення для правильного вирішення справи.

До складеного протоколу про адміністративне правопорушення не долучено відповідних доказів, що відображають обєктивну сторону правопорушення.

Так, наприклад, суд не може прийняти як доказ протокол про адміністративне правопорушення, оскільки він складений з порушенням норм КУпАП, а саме: у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено склад адміністративного правопорушення ухилення ОСОБА_1 від виконання батьківських обовязків відносно доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2. Проте, у поясненнях до протоколу правопорушник ОСОБА_1 зазначила, що ухилилася від виховання свого сина ОСОБА_3, що виразилося у допущенні пропусків відвідування учбового закладу. Тобто особа, щодо якої складений протокол про адміністративне правопорушення, надала письмове пояснення не по суті правопорушення, що викладена у протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім того, до протоколу додані матеріали щодо зникнення особи безвіти, виявлення невідомої дитини та заява про припинення розгляду заяви ОСОБА_1 щодо зникнення дитини.

Доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП суду не надано.

З урахуванням вказаного вищевикладеного суд вважає, що фабула адміністративного протоколу не відповідає обставинам справи, усунення цих недоліків призведе до порушення ст. 6 Конвенції, тому провадження у справі підлягає закриттю в зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 256, 283 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 тетяни Олегівни за ч. 1 ст. 184 КУпАП провадженням закрити в зв'язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Скарга на постанову суду до Донецького апеляційного суду може бути подано через Селидівський міський суд протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя