Справа № 758/3840/19
3/758/2470/19 Категорія
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2019 року cуддя Подільського районного суду м.Києва Бородій В. М., розглянувши матеріали, які надійшли з ГУ НП в Подільському районі у місті Києві, протокол серії АА 637060, про притягнення до відповідальності за адміністративне правопорушення:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, не працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1,

за ст.212-10 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

На адресу суду надійшов адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.212-10 КУпАП.

Під час ознайомлення з матеріалами адміністративної справи, суд прийшов до висновку, що адміністративна справа відносно ОСОБА_1, за ст.212-10 КУпАП підлягає поверненню до ГУ НП в Подільському районі в місті Києві, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог статті 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

Окрім цього, відповідно до положень КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суддя повинен вжити всіх передбачених законом заходів для повного, всебічного і об'єктивного дослідження доказів у справі та з'ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, як зазначено в частині 2 статті 251 КУпАП, обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Вказане відповідає вимогам Конституції України та практиці ЄСПЛ.

Так, відповідно до вимог ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно вимог ч.2 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування п.2 ст.6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини» (Eur. Court H.R. Kadubec v. Slovakia, Judgment of 2 September 1998. Reports. 1998 VI), представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення, і, отже ст.6 не може бути застосована. Однак Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу. Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку на підставі законно добутих доказів.

Враховуючи викладене, вважаю, що в справі про адміністративне правопорушення підлягає застосуванню положення ст.62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Так, ст.212-10 КУпАП, передбачає відповідальність за здійснення передвиборної агітації особою, участь якої у передвиборній агітації заборонена законом, проведення передвиборної агітації поза строками, встановленими законом чи в місцях, що заборонені законом, здійснення передвиборної агітації у формах і засобами, що суперечать Конституції або законам України, або інше порушення встановлених законом обмежень щодо ведення передвиборної агітації, крім випадків, передбачених статтями 212-9, 212-13 та 212-14 КУпАП, а так само агітація в день проведення референдуму.

Обставини зазначені в протоколі не відповідають вимогам ст.251 КУпАП, оскільки в ньому не конкретизовано, які з конкретних дій передбачених ст.212-10 КУпАП вчинила ОСОБА_1 Не зроблено будь-якого посилання на норму закону, яку порушено.

Посилання, що ОСОБА_1 розповсюджувала недостовірну інформацію ніяким чином не конкретизовано, в чому суть недостовірної інформації не розкрито, що є грубим порушенням права на захист особи.

Під час якого конкретизувати яке з положень ст.212-10 КУпАП порушено, в чому полягає це порушення, який конкретний нормативний акт порушено та якими доказами підтверджується.

На підставі викладеного, оскільки даний адміністративний матеріал не готовий для розгляду в суді, вважаю необхідним адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за ст.212-10 КУпАП - повернути для доопрацювання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 251, 255, 256, 278 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, за ст.212-10 КУпАП повернути до ГУ НП в Подільському районі у місті Києві для доопрацювання.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Бородій