Єдиний унікальний номер 243/9871/18 Номер провадження 33/804/198/19

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2019 року м. Бахмут

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду ОСОБА_1, при секретарі Долі В.В., за участю прокурора Філонова О.О., особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції її апеляційну скаргу на постанову судді Словянського міськрайонного суду Донецької області від 23 січня 2019 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, працюючу начальником відділу освіти Волноваської РДА, зареєстровану та мешкаючу за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-4 КУпАП та закрито провадження по справі у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови судді, ОСОБА_2, в порушення вимог ч. 1 ст. 25 Закону України «Про запобігання корупції», будучи головним спеціалістом відділу освіти Волноваської РДА, згідно п. п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», є субєктом відповідальності за правопорушення, повязані з корупцією, з 25.05.2017 року по 11.07.2017 року (точний час не встановлений), надала послуги з договором № 246640 від 23.05.2017, укладеним за адресою Донецького регіонального центру оцінювання в якості освіти: Донецька область, м. Словянськ, вул. Добровольського, 1, а саме прийняла участь в проведенні незалежного оцінювання в якості уповноваженої особи, після надання яких 14.07.2017 року отримала дохід в розмірі 332 грн. 31 коп., чим порушили встановлені обмеження щодо сумісництва та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-4 КУпАП.

На вказане рішення ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі. Зазначає, що вона є педагогічним працівником, а саме вчителем біології та хімії за фахом та приймала участь у ЗНО, що є педагогічним тестуванням, що фактично є викладацькою діяльністю, тобто в її діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-4 КУпАП. Звертає увагу, що в порушення ч. 1 ст. 256 КУпАП протокол відносно неї не містить місця та часу вчинення правопорушення та направлений до суду з порушенням ч. 2 ст. 257 КУпАП, оскільки місцем вчинення правопорушення є м. Волноваха, тобто адміністративна справа відносно неї мала розглядатись саме у Волноваському суді. Також посилається на висновок НКР при ВАСУ та зазначає, що приписи п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП виключають провадження у справі по строкам, а тому суддя безпідставно закриваючи провадження у звязку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення визнав її винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши учасників процесу, слід зазначити наступне.

Факт порушення ОСОБА_2 вимог ч. 1 ст. 25 Закону України «Про запобігання корупції», а відтак вчинення нею адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-4 КУпАП підтверджений даними, що містить протокол про адміністративне правопорушення, наказом про призначення ОСОБА_2 на посаду головного спеціаліста відділу освіти Волноваської РДА, договором про надання нею послуг Донецькому регіональному центру оцінювання якості освіти, в якості уповноваженої особи у пункті проведення ЗНО, витягом зведеної відомості сум для зарахування на картрахунок ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 332,31 за надані послуги та положенням про уповноважену особу Українського центру якості освіти.

Сам факт, перебування ОСОБА_2 на посаді державної служби, на яку поширюються обмеження щодо сумісництва, надання нею послуг Донецькому регіональному центру оцінювання якості освіти, як уповноваженої особи та отримання нею грошових коштів за виконану роботу ніким не оскаржується, а тому відповідно до ст. 294 КУпАП не перевіряється.

Фактично апелянт зазначає, що виконувала роботу, яка за своїм видом є викладацькою діяльністю, що в даному випадку викликано невірним тлумаченням Закону України «Про освіту» та положення про уповноважену особу Українського центру якості освіти.

Так, згідно п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про освіту», викладацькою діяльністю є діяльність, яка спрямована на формування знань, інших компетентностей, світогляду, розвиток інтелектуальних і творчих здібностей, емоційно-вольових та/або фізичних якостей здобувачів освіти (лекція, семінар, тренінг, курси, майстер-клас, вебінар тощо) та яка провадиться педагогічним (науково-педагогічним) працівником, самозайнятою особою (крім осіб, яким така форма викладацької діяльності заборонена законом) або іншою фізичною особою на основі відповідного трудового або цивільно-правового договору.

Тобто, викладацька діяльність передусім має бути спрямована на розвиток особистості шляхом її навчання, особою, яка відповідно до своїх компетенції та фаху здатна надати необхідний обсяг інформації.

При цьому, наведений законодавцем перелік осіб, що можуть провадити викладацьку діяльність, жодним чином не свідчить про те, що будь - яка вчинена цими особами діяльність є викладацькою.

Таким чином, наявність чи відсутність вищевизначених ознак викладацької діяльності в діях певної особи має вирішуватись в кожному конкретному випадку відповідно до вчинених нею дій.

Так, з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_2 була залучена до проведення зовнішнього незалежного оцінювання в якості уповноваженої особи.

Відповідно до п. 8 Положення про уповноважену особу Українського центру оцінювання якості освіти, уповноважена особа зобовязана: координувати роботу пункту зовнішнього оцінювання з відповідним регіональним центром; ідентифікувати під час наради старших інструкторів, інструкторів та чергових за документами, що посвідчують особу; розподіляти старших інструкторів та інструкторів за аудиторіями, чергових за місцями чергування; здійснювати заміну працівників пункту зовнішнього оцінювання (в разі потреби); проводити інструктаж для громадських спостерігачів; засвідчувати факт проходження учасниками зовнішнього оцінювання певного навчального предмета шляхом проставлення відміток у Сертифікатах зовнішнього незалежного оцінювання; здійснювати контроль за проведенням зовнішнього оцінювання; приймати рішення щодо розвязання питань, які можуть виникнути в пункті зовнішнього оцінювання при нестандартних ситуаціях; вивчати обставини, повязані з фактами, зазначеними в апеляційних заявах щодо порушення процедури проведення зовнішнього незалежного оцінювання; завіряти документи пункту зовнішнього оцінювання; здійснювати контроль за підготовкою до відправлення контейнера з матеріалами зовнішнього оцінювання до пункту обробки, опломбування його (їх) номерною печаткою Українського центру.

Тобто, діяльність уповноваженої особи Українського центру оцінювання якості освіти жодним чином не спрямована на формування знань інших компетентностей, світогляду, розвиток інтелектуальних і творчих здібностей, емоційно-вольових та/або фізичних якостей здобувачів освіти (лекція, семінар, тренінг, курси, майстер-клас, вебінар тощо), а отже дійсно не є викладацькою.

Таким чином, в діях ОСОБА_2 безумовно наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-4 КУпАП.

Також слід зазначити, що в даному випадку місце та час вчинення правопорушення у протоколі визначені вірно, оскільки саме при укладанні договору у м. Словянську, ОСОБА_2 надала свою згоду на надання послуг, що підпадають під обмеження встановлені ч. 1 ст. 25 Закону України «Про запобігання корупції», а отже і вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-4 КУпАП, що свідчить про відсутність вказаних апелянтом порушень вимог ст. ст. 256 ,257 КУпАП.

Що стосується посилання автора апеляції на висновок Науково - консультативної Ради при Вищому адміністративному суді України, то в даному випадку він не може служити законною підставою для закриття провадження без дослідження обставин справи.

Так, вказівка законодавця у п. 7 ст. 247 КУпАП «на момент розгляду справи» дійсно означає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, якщо на початок розгляду справи закінчилися строки, встановлені ст. 38 КУпАП.

Разом з тим, сам розгляд справи про адміністративне правопорушення та його закінчення не обтяжений строками, визначеними ст. 38 КУпАП, а передбачений ст. 277 КУпАП, що є гарантією всебічного, об'єктивного і повного з'ясування всіх обставин, які мають значення для вирішення справи.

Тобто, справа про адміністративне правопорушення може бути закрита, в звязку з закінченням строків, визначених ст. 38 КУпАП, тільки у випадку, якщо вона надійшла до суду вже після їх фактичного спливу.

Натомість, якщо вказані строки закінчились вже під час розгляду справи, то суд зобовязаний дослідити всі обставини справи та вирішити питання щодо винуватості особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Так, згідно з вимогами ч. 3 ст. 38 адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, повязаного з корупцією може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Як встановлено з матеріалів справи, адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_2, було виявлене 27 вересня 2018 року, та вже 09 жовтня 2018 року надійшло для розгляду до суду, тобто в межах накладення адміністративного стягнення.

Таким чином, суд дійшов правильного висновку про необхідність закінчення розгляду справи відносно ОСОБА_2 з дослідженням всіх істотних обставин та в подальшому вирішив питання щодо її винуватості і наявності в її діях складу інкримінованого правопорушення.

Враховуючи викладене, постанова судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою. Підстави для її скасування відсутні.

На підставі викладеного, та керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Постанову судді Словянського міськрайонного суду Донецької області від 23 січня 2019 року відносно ОСОБА_2 залишити без змін, а її апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя