КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/2894/2019 Постанова винесена суддею Клочко В.М.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Павленко О.П., за участю ОСОБА_1 та захисника ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника на постанову судді Сквирського районного суду Київської області від 29 травня 2019 року в справі про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Іваньки Маньківського району Черкаської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Сквирського районного суду Київської області від 29 травня 2019 року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Як встановив суддя місцевого суду, 16 квітня 2019 року ОСОБА_1 близько 13 години, по вул. Лісовій в с. Пустоварівка Київської області, керував транспортним засобом - моторолером «Сузукі» без державного номерного знаку, в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення процесуального закону, просить скасувати постанову Сквирського районного суду Київської області від 29 травня 2019 року, а справу закрити.

За доводами апелянта суд першої інстанції порушив процедуру розгляду справи та позбавив ОСОБА_1 можливості реалізувати процесуальні права в суді, а саме розглянув справу у відсутність ОСОБА_1 , не повідомив його про дату та місце судового розгляду, оскільки повістка була направлена за адресою: АДРЕСА_1 , за якою ОСОБА_1 ніколи не проживав та не проживає.

Крім того, як стверджує апелянт, висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не відповідають фактичним обставинам провадження та не ґрунтуються на доказах. Зокрема, протокол про адміністративне правопорушення має численні виправлення, дата його складання не збігається з датою вчинення правопорушення, копія протоколу взагалі не вручалася ОСОБА_1 . Інші докази в справі відсутні.

Що стосується обставин складання протоколу, то захисник зазначає про те, що стосовно ОСОБА_1 19 квітня 2019 року поліцейським Чумаком В. О. було складено протокол за ч. 1 ст. 126 КУпАП, бо він керував мопедом без відповідних документів. Під час оформлення документів інший поліцейський з невідомих підстав вирішив, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, тому запропонував йому проїхати в Сквирську ЦРЛ для огляду, на що ОСОБА_1 погодився, оскільки був у тверезому стані. Але далі поліцейський передумав проводити огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння в лікарні, тому склав протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, який ОСОБА_1 , будучи необізнаним з процедурою огляду на стан сп`яніння та з повноваженнями поліцейських, підписав, після чого поїхав на роботу. За вказаних обставин, в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Захисник в апеляційній скарзі також порушив питання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, поважність причин пропуску якого мотивував тим, що судовий розгляд відбувся у відсутність ОСОБА_1 , який не викликався у судове засідання, копія постанови була отримана 25 червня 2019 року у відділі державної виконавчої служби, а апеляційна скарга подана до суду в межах десятиденного строку оскарження від дати отримання постанови.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та захисника ОСОБА_2 на обґрунтування клопотання про поновлення строку оскарження та на підтримку апеляційних вимог, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови пропущений з поважних причин, оскільки судом не були виконані вимоги ст. 277-2, ч. 1 (щодо вручення постанови) ст. 285 КУпАП, а тому він підлягає поновленню, разом з цим апеляційна скарга захисника Соболя Б.В.також підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Розглядаючи справи про адміністративне правопорушення, суддя, як це визначено у ст. 245 КУпАП, повинен всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати всі обставини справи на основі належно досліджених та оцінених в судовому засіданні доказів та вирішити справу в точній відповідності з законом.

Водночас, згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

В силу ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку відповідним органом встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, з огляду на положення ст.ст. 251, 252 КУпАП суддя в постанові повинен навести докази наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винності особи у його вчиненні, а також дати належну оцінку цим доказам у їх сукупності.

Крім того, відповідно до вимог ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Проте, вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримані не були.

Крім того, частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2.9 (а) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

За змістом п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому

ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103 (далі - Порядок).

За положеннями ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, підлягають огляду на стан алкогольного сп`яніння, який проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Зазначені вимоги закону знайшли своє відображення і в п. 7 розділу 1 Інструкції, в якому визначено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП. При цьому в п. 6 Порядку вказано, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я; водночас у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (п. 8 Порядку).

Частиною 5 статті 266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те особами.

Положеннями частин 1 та 2 статті 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 встановлено, що суддя місцевого суду при розгляді цієї справи дотримання поліцейським зазначених вимог закону та підзаконних нормативних актів під час складання протоколу про адміністративне правопорушення не перевірив, а його висновки в постанові про доведеність вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не відповідають фактичним обставинам провадження та не ґрунтуються на доказах.

Як убачається з матеріалів справи, приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що перш за все не узгоджується зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення та вимогами п. 2.5 ПДР України, суддя місцевого суду формально послався в постанові на наявні в матеріалах справи докази, проте належної оцінки таким доказам не надав і взагалі не звернув уваги на те, що поліцейські при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не виконали вимог частин 1, 2 ст. 256 КУпАП.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 080518 від 19 квітня 2019 року (а.с. 1) слідує, що ОСОБА_1 16 квітня 2019 року о 13 годині в с. Пустоварівка, по вул. Лісовій, керував моторолером з явними ознаками алкогольного сп`яніння (мова нечітка, ходьба хитка, з ротової порожнини запах алкоголю), чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України. З інших даних, наявних в справі, вбачається, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння, як це передбачено положеннями ст. 266 КУпАП, не здійснювався, а фактично мала місце відмова від такого огляду, тобто невиконання вимог п. 2.5 ПДР України.

Таким чином, суть адміністративного правопорушення в протоколі вказана не конкретно, оскільки, з огляду на невиконання водієм вимог п. 2.5 ПДР України, на що є посилання в протоколі, відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 пропонувався будь-який огляд на стан сп`яніння (на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу чи в закладі охорони здоров`я, або після відмови від огляду на місці зупинки транспортного засобу в закладі охорони здоров`я) та не вказані його дії щодо ухилення від огляду; відсутні також дані щодо двох свідків, залучення яких у разі відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння було обов`язковим під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відповідно до п. 8 Порядку. Разом з цим, слід зазначити, що законодавець не передбачив відповідальності за керування транспортним засобом особою з ознаками алкогольного сп`яніння, а керування в стані алкогольного сп`яніння є порушенням вимог п. 2.9(а) ПДР України.

Однак вказані обставини залишилися поза увагою судді місцевого суду, який без будь-яких доказів у справі встановив, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, але порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, тобто відмовився від огляду на стан алкогольного сп`яніння.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 пояснив, що 19 квітня 2019 року їхав на роботу, керуючи моторолером, його зупинили поліцейські та у зв`язку з відсутністю документів на моторолер, склали щодо нього протокол про адміністративне правопорушення за ст. 126 КУпАП. Один із поліцейських запідозрив, що начебто він перебуває в стані алкогольного сп`яніння, хоча він був тверезий, запропонував йому огляд на стан сп`яніння, на що він погодився. Але далі працівники поліції сказали, що немає в цьому необхідності, надали документи на підпис, які він підписав, не читаючи, бо поспішав на роботу, та йому дозволили їхати в справах.

Такі пояснення нічим не спростовуються. В матеріалах справи відсутні відомості про проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння за правилами ст. 266 КУпАП, що є обов`язковим, оскільки про перебування водія в стані алкогольного сп`яніння і відповідно настання відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП можуть свідчити лише достовірні дані про перевищення показнику 0,2 проміле алкоголю в крові. Отже в справі відсутні докази щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а безпосередньо він таку обставину заперечує.

Що стосується порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР України, про що вказано в протоколі, тобто наявності вини за відмову від проходження ним, як особою, яка керує транспортним засобом, відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за що також передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП, то як вже зазначалося, протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а тому не може бути доказом вини, свідки під час його складання не залучалися, достовірні дані про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого порядку, а саме, передбаченого ст. 266 КУпАП, Інструкцією та Порядком, у справі відсутні.

За вказаних обставин, враховуючи, що за змістом ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь, а відповідно до вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, вважаю доводи захисника, що ОСОБА_1 не вчиняв жодних дій, які б за викладених у протоколі та встановлених суддею місцевого суду в постанові обставин, утворювали склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, такими, що знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду.

А тому судове рішення від 29 травня 2019 року стосовно ОСОБА_1 , як постановлене з порушенням вимог, передбачених ст.ст. 245, 251, 252, 268, 280 КУпАП, підлягає скасуванню.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки в справі відсутні належні та допустимі докази на підтвердження викладених у протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 обставин невиконання ним вимог п. 2. 5 ПДР України, як і відсутні підстави вважати, що є доведеним факт порушення ним вимог п. 2.9 (а) ПДР України, тобто керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, провадження в справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Сквирського районного суду Київської області від 29 травня 2019 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Сквирського районного суду Київської області від 29 травня 2019 року, якою накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, а також стягнуто судовий збір - скасувати.

Провадження в справі щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду О.П. Павленко