Справа № 404/1789/19
Номер провадження 3/404/560/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2019 року суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда Поступайло Володимир Васильович, за участю прокурора Солопова В.Ю., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, громадянина України, працюючого до 03.01.2019 року поліцейським взводу охорони об'єктів та публічної безпеки батальйону УПО в Кіровоградській області ДПО НПУ, проживаючого по АДРЕСА_1,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИВ :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення наказом Управління поліції охорони в Кіровоградській області ДПО НПУ №2 від 03.01.2019 року ОСОБА_1 було звільнено з Національної поліції України на підставі пункту 7 статті 77 Закону України «Про національну поліцію».

Відповідно до частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпункті «а» пункту 2 частини 1 статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями. Згідно з частиною 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 є суб'єктом декларування та відповідно особою, яку законом зобов'язано подавати декларацію.

Згідно з частинами 2 та 3 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення. День звільнення вважається останнім днем служби.

Відповідно до підпункту 2 пункту 5 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції №3 від 10 червня 2016 року, яке 15 липня 2016 року зареєстроване в Міністерстві юстиції України за №959/29089, декларація суб'єкта декларування, який припиняє діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається не пізніше дня такого припинення. Якщо припинення зазначених функцій відбулося з ініціативи роботодавця, декларація подається не пізніше двадцяти робочих днів з дня, коли суб'єкт декларування дізнався чи повинен був дізнатися про таке припинення. Декларація суб'єкта декларування, який припиняє діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, охоплює період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими таким суб'єктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду. Останнім днем такого періоду є день, що передує дню подання декларації. Під раніше поданими деклараціями розуміються як декларації, що були подані до Реєстру відповідно до Закону, так і декларації, що були подані відповідно до Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Згідно з інформацією, яка опублікована на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції https://рublic.nаzk.gov.ua ОСОБА_1 4 січня 2019 року подав декларацію суб'єкта декларування, який припиняє діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування (перед звільненням).

У порушення вимог частини другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», підпункту другого частини 5 Розділу 11 Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції №3 від 10 червня 2016 року, ОСОБА_1, будучи зобов'язаним подавати декларацію суб'єкта декларування, який припиняє діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування станом на останній день такого припинення, тобто станом на 04.01.2019 року о 00:00:00, вчинив протиправну, винну, умисну бездіяльність (не подав без поважних причин у визначений законодавством термін декларацію), яка посягає на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність за ч.1 ст.172-6 КУпАП. Вчинене адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією ОСОБА_1 має формальний склад за відсутності настання шкідливих матеріальних наслідків.

ОСОБА_1 фактично здійснив подачу декларації суб'єкта декларування, який припиняє діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, лише 4 січня 2019 року, котрий належним чином проінформований та ознайомлений з правилами подачі декларацій та правилами роботи в електронній системі, що фактично підтверджується отриманням останнім доступу до заповнення декларації в електронній системі на сайті Національного агентства з питань запобігання корупції та додатково вказує на умисну форму вини.

Таким чином за твердженням протоколу про адміністративне правопорушення з урахуванням викладеного, положень зазначених законодавчих та підзаконних актів в сукупності, а також встановлених обставин, сержант поліції ОСОБА_1, будучи 03.01.2019 року звільненим з посади поліцейського взводу охорони об'єктів та публічної безпеки батальйону управління поліції охорони в Кіровоградській області Департаменту поліції охорони Національної поліції України, несвоєчасно, без поважних причин, подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У суді ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування (далі за текстом декларація) подав 04.01.2019 року у зв'язку із тим, що з об'єктивних причин не зміг подати її раніше до кінця дня 03.01.2019 року.

Так, працюючи поліцейським взводу охорони об'єктів та публічної безпеки батальйону УПО в Кіровоградській області він 20.12.2018 року подав рапорт про звільнення зі служби в поліції за власним бажанням. Спочатку йому повідомили, що його мають звільнити приблизно у період з 02 по 04 січня 2019 року, але точно дату не зазначали. Надалі 02.01.2019 року йому кадровий працівник повідомив, що 03.01.2019 року його мають звільнити та попередив про необхідність подання до кінця дня 03.01.2019 року відповідної декларації.

03.01.2019 року приблизно в обідню пору йому довели до відома наказ №2 о/с від 03.01.2019 року, долучений до справи, згідно з яким його цього ж дня було звільнено на підставі раніше поданого рапорту. Після ознайомлення із наказом він вирішив, що наявні підстави подавати декларацію, що і мав намір одразу зробити, але з'ясував, що у нього завершився термін дії попереднього електронного цифрового підпису, тому він одразу звернувся до органів фіскальної служби у м.Кропивницькому, де отримав новий сертифікат ЕЦП та знову невідкладно спробував своєчасно подати відповідну декларацію. Проте, за допомогою нового ЕЦП він не зміг зайти до особистого кабінету Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, оскільки він не працював із попередньо зареєстрованою ним електронною поштою, до якої він не зміг зайти. При цьому як вирішити проблему він не розумів. Він неодноразово здійснював спроби зайти до особистого кабінету майже до 22 години, намагався до вказаного часу з'ясувати як використовувати новий ЕЦП на роботі, але йому відповідальні за декларування працівники не могли нічого роз'яснити та порадили лише звернутися до органу фіскальної служби, в якому він отримав сертифікат ЕЦП. Фактично таку можливість він отримав наступного дня у зв'язку із завершенням робочого часу, що і зробив 04.01.2019 року, де йому працівник органу фіскальної служби роз'яснив необхідність та порядок звернення до служби технічної підтримки Єдиного державного реєстру декларацій осіб для заміни раніше зареєстрованої адреси електронної пошти. За наслідками листування електронною поштою служба технічної підтримки змінила йому скриньку електронної пошти, після чого він отримав можливість подати відповідну декларацію, що невідкладно зробив 04.01.2019 року.

Стверджує, що не мав жодного умислу та намірів порушувати вимоги фінансового контролю, а навпаки намагався подати декларацію у необхідний строк як тільки дізнався про своє звільнення, але не зміг зробити це з об'єктивних та поважних причин, про які зазначено раніше.

На обґрунтування власних пояснень ОСОБА_1 під час судового розгляду долучено до справи та досліджено судом відомості акредитованого центру сертифікації ключів інформаційно-довідкового департаменту ДФС, згідно з якими сертифікат ЕЦП ним було отримано 03.01.2019 року (а.с.53-54), а також дані листування зі скриньки електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_2, які підтверджують листування ОСОБА_1 04.01.2019 року зі службою технічної підтримки Реєстру, якою було проведено зміну електронної поштової адреси цього дня (а.с.54).

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, крім протоколу про адміністративне правопорушення долучено такі докази, зміст яких також розкрито в раніше викладених обставинах:

- протокол №14/19 про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією від 11.03.2019 року (а.с.1-4);

- письмові пояснення ОСОБА_1, відповідно до яких він був звільнений з посади 03.01.2019 року, але декларацію подав на наступний день - 04.01.2019 року, оскільки у зв'язку із отриманням нового електронного цифрового підпису не працювала його попередня електронна пошта, яку він був вимушений замінити (а.с.5);

- копію листа Департаменту перевірки декларацій та моніторингу способу життя Національного агентства з питань запобігання корупції №44-05/8996/19 від 08.02.2019 року, який надійшов до Управління внутрішньої безпеки в Кіровоградській області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України 13.02.2019 року, в якому повідомлено про несвоєчасне подання ОСОБА_1 декларації як особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування із врахуванням положень ч.1 ст.255 КУпАП, до якого долучено копію повідомлення начальника УПО в Кіровоградській області ДПО про факт несвоєчасного подання декларації ОСОБА_1 з послідовністю дій з ІТС Реєстр (а.с.6, 7, 8-14);

- витяг з наказу №40 о/с від 28.02.2018 року, відповідно до якого 01.03.2018 року ОСОБА_1 призначено поліцейським взводу охорони об'єктів та публічної безпеки батальйону УПП в Кіровоградській області (а.с.17);

- витяг з наказу №2 о/с від 03.01.2019 року, відповідно до якого 03.01.2019 року ОСОБА_1 звільнено з посади поліцейського взводу охорони об'єктів та публічної безпеки батальйону УПП в Кіровоградській області за власним бажанням (а.с.18);

- копію послужного списку №0107779 на ОСОБА_1, згідно з яким з 01.03.2018 року по 03.01.2019 року він працював поліцейським взводу охорони об'єктів та публічної безпеки батальйону УПП в Кіровоградській області та був звільнений за власним бажанням (а.с.19-29);

- копію пам'ятки про ознайомлення зі ст.12 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», з якою ОСОБА_1 був ознайомлений 03.01.2019 року (а.с.30);

- копію підписки від 03.01.2019 року, відповідно до якої ОСОБА_1 при звільненні був повідомлений про відповідальність за розголошення державної таємниці і таємних відомостей (а.с.31);

- копію заяви ОСОБА_1 про використання форменого одягу, отримання документів та відсутність претензій до ВКЗ УПО Кіровоградської області (а.с.32);

- копію посадової інструкції поліцейського взводу охорони об'єктів та публічної безпеки батальйону Управління поліції охорони Кіровоградської області, з якою був ознайомлений ОСОБА_1 (а.с.33-38).

Дослідивши протокол та усі надані докази у справі про адміністративне правопорушення, суд вважає, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, у зв'язку із відсутністю достатніх доказів його вини, виходячи з такого.

Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ч.2 ст.251 КУпАП обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Із врахуванням положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Таким чином судом досліджено усі докази, які були направлені до суду разом із матеріалами справи, а також долучені учасниками під час судового розгляду. При цьому, зважаючи на раніше викладені правові положення, суд вважає неможливим збирати докази у справі на користь будь-якої із сторін з власної ініціативи, а тому розглядає справу на підставі наданих доказів.

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що правопорушення було вчинено і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є винною у вчиненні адміністративного правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об'єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб'єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов'язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії, викладеній у протоколі про адміністративне правопорушення. Наявність таких обставин, які свідчать про можливість іншої версії події, аніж викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку вказано у протоколі про адміністративне правопорушення, має бути спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною згідно з протоколом про адміністративне правопорушення.

Положеннями ч.1 ст.172-6 КУпАП визначено відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що і ставиться в провину особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

Абзацом першим частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено обов'язок, згідно з яким особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Відповідно до підпункту 2 пункту 5 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції №3 від 10 червня 2016 року, яке 15 липня 2016 року зареєстроване в Міністерстві юстиції України за № 959/29089 (далі за текстом Порядок), декларація суб'єкта декларування, визначеного в абзаці першому частини другої статті 45 Закону, який припиняє діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається не пізніше дня такого припинення. Якщо припинення зазначених функцій відбулося з ініціативи роботодавця, декларація подається не пізніше двадцяти робочих днів з дня, коли суб'єкт декларування дізнався чи повинен був дізнатися про таке припинення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, як суб'єкт декларування, звільнившись із посади поліцейського взводу охорони об'єктів та публічної безпеки батальйону управління поліції охорони в Кіровоградській області Департаменту поліції охорони Національної поліції України 03.01.2019 року, будучи ознайомленим із наказом про звільнення цього ж дня, діючи з метою та намірами на подання у цей же день декларації за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, внаслідок необхідності отримання нового сертифікату ЕЦП, неможливості використання попередньої адреси електронної пошти та проведення її заміни за допомогою відповідної служби технічної служби підтримки реєстру, подав декларацію наступного дня - 04.01.2019 року.

Наведене підтверджується як послідовними поясненнями ОСОБА_1, так і долученими копією наказу про звільнення, а також відомостями акредитованого центру сертифікації ключів інформаційно-довідкового департаменту ДФС (а.с.53-54) та даними листування зі скриньки електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.54).

Також із фактичних обставин безумовно встановлено, що із достовірністю про день звільнення саме 03.01.2019 року ОСОБА_1 стало відомо в цей же день 03.01.2019 року під час ознайомлення із відповідним наказом та об'єктивно вживаючи усі можливі заходи, пов'язані із необхідністю подання відповідної декларації у строки, передбачені Порядком, він цього ж дня отримав новий сертифікат ЕЦП та не зміг його використати для подання декларації, у зв'язку із необхідністю проведення заміни адреси попередньої електронної пошти, оскільки він не міг на той час її використовувати. Наведене, як і порядок заміни адреси електронної пошти ОСОБА_1 на роботі не змогли роз'яснити, тому, у зв'язку із завершенням робочого часу, він звернувся в робочий час наступного дня за відповідними роз'ясненнями до органу фіскальної служби, де отримував сертифікат ЕЦП. Тільки після цього він отримав можливість подати та одразу подав відповідну декларацію із запізненням на 1 день.

Крім раніше вказаних доказів, такі обставини і пояснення ОСОБА_1 у суді підтверджуються копією пам'ятки про ознайомлення ОСОБА_1 03.01.2019 року (тобто у день звільнення) з положеннями ст.12 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», які уже протягом тривалого часу втратили свою чинність (а.с.30). Фактично наведене підтверджує очевидні помилки при ознайомленні ОСОБА_1 з положеннями чинного законодавства за місцем роботи.

Встановлені судом обставини та дії, вчинені ОСОБА_1, об'єктивно вказують на те, що останній вживав заходи, спрямовані на дотримання вимог фінансового контролю, не мав намірів порушувати положення абзацу першого ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» та не порушив його положення, оскільки у цьому Законі не передбачено строки подання відповідної декларації, передбаченої у цьому абзаці, проте допустив раніше вказані помилки, які призвели до порушення строків подання відповідної декларації, передбачені раніше зазначеним Порядком.

Главою 13-А КУпАП правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП, віднесено до правопорушень, пов'язаних із корупцією.

Відповідно до п.10 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, пов'язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Таким чином для кваліфікації діяння за ч.1 ст.172-6 КУпАП як адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, необхідним є встановлення несвоєчасності подання декларації поза строком, визначеним Законом України «Про запобігання корупції» (тобто діяння, що порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження). Відсутність законодавчо визначеного терміну подання декларації в разі припинення діяльності унеможливлює безумовну констатацію несвоєчасності такого подання.

Норма закону має бути сформульована з достатньою чіткістю, щоб громадянин міг регулювати свою поведінку: він повинен мати можливість (за необхідності й за належної правової допомоги) передбачити наслідки, до яких може призвести певна подія (п.108 Рішення ЄСПЛ у справі «Салов проти України» від 06.09.2005 року).

У рішенні «Щокін проти України» (Заяви № 23759/03 та № 37943/06) від 14 жовтня 2010 року Європейський суд з прав людини зазначив, що в разі, коли норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів допускають неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов'язків людини або контролюючих органів, рішення приймається на користь людини.

Відповідно до рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Вєренцов проти України» від 11 квітня 2013 року відповідальність за порушення встановленого порядку не може наступати, якщо зазначений порядок не було достатньо чітко встановлено внутрішнім законодавством. У разі браку чітких та передбачуваних законів, що встановлюють певні правила, покарання осіб за порушення неіснуючого порядку, суперечить принципу «ніякого покарання без закону», що закріплений у ст.7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Одним із основоположних аспектів права особи на справедливий судовий розгляд, закріплений в ст. 6 Конвенції, є принцип правової визначеності, основу якого утворює концепція передбачуваності. Згідно з нею люди повинні мати змогу планувати свої дії із впевненістю, що знають про їх правові наслідки.

Згідно з ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Із врахуванням загального визначення поняття адміністративного правопорушення обов'язковою ознакою будь-якого адміністративного правопорушення є вина особи у його вчиненні (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).

Отже, обов'язковою ознакою суб'єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, на переконання суду є вина суб'єкта правопорушення, який має свідомо порушувати відповідні вимоги фінансового контролю. Таке тлумачення узгоджується із твердженнями, наведеними у інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією» №223-943/0/4-17 від 22 травня 2017 року.

Раніше вказані досліджені безпосередньо у суді докази та з'ясовані обставини ставлять під обґрунтований та розумний сумнів наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення у формі прямого чи непрямого умислу, намірів та свідомого порушення вимог абзацу першого ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», яким чітко не визначено строки подання декларації суб'єктом декларування, який припиняє діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування. Навпаки, докази вказують про вчинення ОСОБА_1 дій, спрямованих на своєчасне виконання вимог фінансового контролю та наявність об'єктивних і поважних причин, пов'язаних із поданням відповідної декларації з порушенням граничного строку, передбаченого раніше вказаним Порядком, на 1 день.

Відтак, встановлені судом факти вказують на відсутність в діях ОСОБА_1 умислу та фактичне порушення вимог абзацу першого ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», а також недоведення перед судом достатніми та допустимими доказами поза розумним сумнівом ознак суб'єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, та форми вини ОСОБА_1 у його вчиненні в будь-якій формі.

За викладених встановлених судом обставин, враховуючи відповідні визначення Закону України «Про запобігання корупції», принцип законності, витлумачивши усі сумніви на користь особи, яка притягається до відповідальності, суд вважає вину ОСОБА_1 не доведеною достатніми та беззаперечними доказами, а тому провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п.1 ст.247, п.3 ч.1 та ч.2 ст.284 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 172-6 ч.1, 247 п.1, 283, 284, 285 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв'язку із відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення через Кіровський районний суд м.Кіровограда.

Суддя Кіровського районного

суду м. Кіровограда В.В. Поступайло