ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" листопада 2019 р. Київський районний суд м. Харкова у складі: судді - Божко В.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Київського ВП ГУ НП в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи: відсутній), мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,
за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, -
Дії ОСОБА_1 кваліфіковано як вчинення правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч.1 КУпАП, тобто вчинення домашнього насильства стосовно дружини.
У судовому засіданні ОСОБА_1 заперечував проти обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, посилаючись на те, що дійсно між ним та його дружиною ОСОБА_2 склались неприязні стосунки, він звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Останній час між ними відбуваються сварки та конфлікти щодо продажу їх сумісно придбаного будинку. Також зазначив, що сварки провокуються його дружиною. Так саме 14.11.2019 його дружина вчинили з ним сварку. Дійсно від інспектора Київського ВП він отримав заборонений припис. Але він має намір його оскаржувати. Крім того, ніяких заборон, зазначених у приписі, він не порушував. Просив суд закрити провадження в справі , у зв`язку з відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення. Письмові заперечення долучені до матеріалів справи.
Вислухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 його дружини, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження в зазначеній справі з наступних підстав.
Кодексом України про адміністративні правопорушення визначено форму і основні елементи змісту протоколу про адміністративне правопорушення. В ньому, зокрема, повинно бути викладені всі обставини вчинення правопорушення, встановлені на підставі сукупності досліджених доказів, які наведені на обґрунтування наявності складу правопорушення і правильності його юридичної кваліфікації.
У відповідності до ст. 245 КУпАП, суд має повно, всебічно і об`єктивно з`ясувати обставини кожної справи, вирішуючи її в точній відповідності до вимог чинного законодавства.
Відповідно до ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
Статтею 173-2 ч. 1 КУпАП України передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений.
Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.
Об`єктивна сторона правопорушення виражається в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконанні захисного припису особою, стосовно якої він винесений, непроходженні корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї (матеріальний склад).
Відповідно до Закону України "Про попередження насильства в сім`ї" насильство в сім`ї - це будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї стосовно іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю.
Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.
Але у вище вказаному протоколі не зазначено у чому саме виразилося вчинення домашнього насильства ОСОБА_1 відносно дружини ОСОБА_2 , тобто не відображена об`єктивна сторона даного правопорушення.
Так, матеріали справи не містять доказів та належного обґрунтування об`єктивної сторони правопорушення, що не відповідає принципам законності, та суперечить ст. 7,9 КУпАП.
Із пояснень в судовому засіданні ОСОБА_1 та його дружини ОСОБА_3 випливає, що між подружжям виникли неприязні відносини, пов`язані зі спільним побутом та користування сумісно придбаним будинком, що є підставою їх сварок та конфліктів.
Крім того, матеріали справи не містять обґрунтувань щодо невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений.
Суд звертає увагу, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого відповідною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).
Так, ч.1 ст. 6 Конвенції передбачено, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Висновки викладені Європейським судом справедливості у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є одним з джерел національного права, а отже є обов`язковими до виконання державною Україна.
Таким чином, суд прийшов до висновку, що обставини, викладені в протоколі серії АПР18 № 610627 від 14.11.2019 року не відображають всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.
Необхідно зазначити, що у ч. 3 ст. 62 Конституції України закріплено основний принцип допустимості доказів, який полягає у тому, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом.
Всі сумніви, які маються в матеріалах справи, відповідно до ст. 62 Конституції України, трактуються на користь особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, тобто ОСОБА_1 .
Отже, суд, дослідивши матеріали справи та письмові докази, дійшов висновку, про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
У відповідності до ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст. 173-2, ст. ст. 9, 247, 268, 283-285 КУпАП України, суддя -
П О С Т А Н О В И В :
Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ст. 173-2 ч. 1 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Харківського Апеляційного суду протягом десяти днів, апеляція на яку подається через районний суд.

СУДДЯ