ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/403/19 Доповідач - Тиха І.М.
Категорія - ч.1 ст.130КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2019 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Тиха І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду в місті Тернополі матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - К.Василишин на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.10.2019 року, -

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП України з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 384,20 грн. судового збору.

Згідно постанови районного суду, водій ОСОБА_1 21.09.2019 року приблизно о 23 год 25 хв в м.Тернопіль по вул.Злуки керував транспортним засобом марки Пежо 307 номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп"яніння, а саме, різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, нестійка хода. Від проходження огляду на стан сп"яніння на місці зупинки відмовився, проїхати в медичний заклад для проходження даного тесту відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Василишин К. просить скасувати постанову в частині накладення адміністративного стягнення та на підставі ст.21 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адмінвідповідальності з передачею матералів на розгляд трудового колективу ТОВ «Тіерра» для застосування заходу громадського впливу.

Посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, зазначає, що судом першої інстанції не в повній мірі досліджено та не обґрунтовано характер вчиненого правопорушення, не наведені мотиви та обґрунтування відхилення клопотання роботодавця, проігноровано твердження ОСОБА_1 про те, що для виконання своїх функціональних обов`язків на роботі йому необхідне водійське посвідчення, не взято до уваги особу ОСОБА_1 , зокрема, те, що він є особою молодого віку, позитивно характеризується за місцем праці, впершепритягується до адміністративної відповідальності, є учасником антитерористичної операції на сході України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши апелянта, який підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити, з мотивів викладених у ній, прихожу до наступних висновків.

Згідно із статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується доказами та правопорушником не оспорюється, а отже судом апеляційної інстанції не переглядається.

При цьому, перевіряючи законність прийнятого судового рішення в межах поданої апеляційної скарги, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення клопотання апелянта про передачу матеріалів провадження відносно ОСОБА_1 на розгляд трудового колективу, з врахуванням наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 21 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, крім посадової особи, звільняється від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу. Вказане питання вирішується судом з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника та є правом суду.

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності з метою виховання особи, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, при вирішенні питання щодо виду та розміру адміністративного стягнення, яке має бути призначено ОСОБА_1 , суддя, з врахуванням обставин справи, виходив з того, що він керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, відмовився проходити огляд на стан сп`яніння, а тому вірно визначив стягнення з дотриманням вимог ст.ст. 33-35 КупАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника та визначив стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції і вважає, що з врахуванням наведених обставин, а саме, що ОСОБА_1 керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмовся проходити огляд на стан сп`яніння, таке порушення правил дорожнього руху є грубим та потенційно небезпечним як для самої особи, яка керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, так і для інших учасників дорожнього руху, тяжкість ймовірних наслідків.

При цьому, ОСОБА_1 було призначено адміністративне стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП, що хоч і є суворим проте безальтернативним видом стягнення.

Таким чином, враховуючи фактичні обставини справи та характер вчиненого правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги про необхідність застосування ст.21 КУпАП, не є достатніми підставами для її задоволення та застосування трудовим колективом заходів громадського впливу.

При цьому, будь-яких порушень судом першої інстанції при розгляді даної адміністративної справи, апеляційним судом не встановлено.

Отже, судом першої інстанції в повній мірі враховано вимоги з якими закон пов`язує призначення стягнення, а також ті, на які вказує апелянт у своїй скарзі, а тому його доводи про скасування постанови суду першої інстанції та направлення матеріалів по справі на розгляд трудового колективу для застосування заходів громадського впливу є необґрунтованими.

На підставі наведеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності К.Василишин залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис