ПОСТАНОВА

06.12.2019 р. м. Жмеринка

Суддя Жмеринського міськрайонного суду

Вінницької області Шепель К.А.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 4 Жмеринського міськрайонного суду справу відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 130 КУпАП, -

у с т а н о в и в :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №203854, 23 вересня 2019 року о 21-10 год по вул. Магістральна в м. Жмеринка ОСОБА_1 керував мотоблоком "Вітязь" без державного номерного знаку з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків.

Постановою від 17 жовтня 2018 року на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124, частиною першою статті 130 КУпАП у виді штрафу в сумі 10200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Відповідно до статті 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому не визнав, пояснив, що мотоблок "Вітязь" не є транспортним засобом.

Постановою від 30 жовтня 2019 року було призначено по справі судову автотехнічну експертизу, на вирішення якої було поставлено питання : чи є мотоблок "Вітязь", належний ОСОБА_1 , транспортним засобом, тобто пристроєм, призначеним для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів?

12 листопада 2019 року з Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру надійшов висновок експерта від 7 листопада 2019 року №680, відповідно до якого вирішення даного питання виходить за межі компетенції експерта автотехніка.

Відповідно до абзацу 81 пункту 1.10 Правил дорожнього руху України транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Учасник дорожнього руху - особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин, велосипедист, а також особа, яка рухається в кріслі колісному (абзац 86 цього ж пункту).

Абзацом 23 цього ж пункту визначено, що водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Згідно з абзацом 50 цього ж пункту, механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

Загальновідомо, що мотоблок - це універсальний мобільний енергетичний засіб на базі одновісного шасі, різновид малогабаритного трактора. Мотоблоки застосовуються для суцільної та міжрядної обробки ґрунту на невеликих ділянках (сади, теплиці, клумби), для скошування трави, прибирання снігу, приводу стаціонарних машин, а також для перевезення вантажів на невеликі відстані з використанням буксованих напівпричепів (внутрішньозаводські перевезення, перевезення на присадибних ділянках). Широко розповсюдженим змінним знаряддям для мотоблока є вантажний візок. Однак слід мати на увазі, що мотоблок, агрегатований з причепом, не дозволяється використовувати на дорогах загального користування, про що вказано в його інструкції з використання.

Системний аналіз вищевказаних положень закону та очевидних фактів дає підставу вважати, що мотоблок з причепом, який приводиться в рух двигуном внутрішнього згорання та має чотири колеса, є в даному випадку механічним транспортним засобом. При цьому законність його переобладнання не є предметом судового дослідження, оскільки справа розглядається в межах складеного протоколу за частиною другою статті 130 КУпАП. Не є предметом судового дослідження і законність його руху по дорозі загального користування. Але, оскільки такий транспортний засіб рухається по дорозі загального користування, він є учасником дорожнього руху згідно з положеннями пункту 1.10 Правил дорожнього руху.

Що стосується поширення терміну "водій" на ОСОБА_1 , вважаю, що в даному конкретному випадку він не водієм в розумінні вкзаного вище в Правилах дорожнього руху терміну, оскільки хоча і керував транспортним засобом, але без посвідчення водія. Про наявність такого посвідчення взагалі в протоколі про адміністративне правопорушення не вказано.

Тому на підставі вищевикладеного вважаю, що своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 130 КУпАП - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вчинене повторно протягом року. В контексті цієї статті він є "іншою особою", на яку може бути накладене адміністративне стягнення у виді штрафу з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Не зважаючи на невизнання вини, вина ОСОБА_1 підтверджується достатніми, належними та допустимими доказами по справі, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в присутності двох свідків, письмовими поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та двох свідків, а також відео з нагрудної камери поліцейського.

Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких суперечностей, вважаю вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого частиною другою статті 130 КУпАП, доведеною повністю, оскільки останній порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого він повинен був на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При обранні виду адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 можливості врахування характеру вчиненого правопорушення, ступеня вини ОСОБА_1 , а також пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність обставин немає, оскільки частиною другою статті 130 КУпАП не перебачені альтернативні види адміністративного стягнення.

Враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, з метою дотримання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, доходжу висновку, що необхідним та достатнім є вид адміністративного стягнення у виді накладення штрафу без оплатного вилучення транспортного засобу.

Керуючись статтями 130, 280, 283 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 20400 (давдцять тисяч чотириста) грн без оплатного вилученням транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн 20 коп.

Штраф має бути сплачений не пізніш як через 15 днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови-не пізніш як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту прокурора без задоволення.

Відповідно до статті 308 КУпАП України у разі несплати штрафу у строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, а також витрати на облік вчиненого правопорушення.

На постанову може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів через Жмеринський міськрайонний суд.

Постанова підлягає зверненню до виконання протягом 3-х місяців з дня її винесення або з дня вирішення скарги в апеляційному порядку.

Суддя Костянтин Шепель