Житомирський апеляційний суд
Категорія ст. 130 ч.1 КУпАП Доповідач Кіянова С. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2019 року Житомирський апеляційний суд

в складі:

судді судової палати у кримінальних справах Кіянової С.В.,

за участю:

особи, яка притягнута до адміністративної

відповідальності ОСОБА_1 ,

адвоката Ткачука В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду в м. Житомирі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Богунського районного суду м. Житомира від 01 листопада 2019 року, -

в с т а н о в и в :

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою : АДРЕСА_2 , -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 384,20 грн.

Згідно постанови суду, 14.10.2019 року о 09 годині у м. Житомирі по проспекту Незалежності, 10-В, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Audi 100 д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення. Вважає постанову суду незаконною та необґрунтованою, постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права без повного та всебічного з`ясування обставин справи. Зазначає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам по справі, а також не врахував, що в матеріалах справи відсутній відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, що унеможливлює перевірку обставин зазначених у протоколі. Вказує, що працівники поліції порушили порядок огляду на стан сп`яніння, оскільки не виписали йому направлення до найближчого медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння. Стверджує, що доказом того, що в його діях відсутній склад злочину, є той факт, що працівники поліції не відсторонили його від керування транспортним засобом. Посилається на те, що копію оскаржуваної постанови від 01.11.2019 року він отримав лише 18.11.2019 року, а тому вважає строк на її оскарження пропущеним з поважних причин.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його адвокат Ткачук В.В. погодили позицію та просили суворо не карати ОСОБА_1 . Разом з цим, адвокат Ткачук В.В. просив передати матеріали справи на розгляд громадської організації «Соціально-правової допомоги «ПРАВОЗАХИСТ», членом якої є ОСОБА_1 .

Апеляційний суд вважає за можливе поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови суду, який пропущений з поважних причин, оскільки копію постанови суду від 01.11.2019 року він отримав 18.11.2019 року, а апеляційну скаргу подав 19.11.2019 року.

Заслухавши доповідача, пояснення особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його адвоката Ткачука В.В. в підтримання апеляційної скарги з урахуванням змінених вимог, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Апеляційний перегляд справи відбувається за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який в судовому засіданні апеляційного суду надав пояснення та підтримав доводи своєї апеляційної скарги з урахуванням змінених вимог, тим саме скориставшись своїм правом, яке передбачене ст.268 КУпАП - дати пояснення, користуватися юридичною допомогою. Клопотання щодо виклику свідків не заявляв.

Відповідно до положень ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також іншими документами.

Згідно з вимогами ст.252 КУпАП орган, посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №202979 від 14.10.2019 року, складеного поліцейським роти №4 БУПП в Житомирській області капралом поліції Коловим Д.С. вбачається, що 14.10.2019 року о 09 годині у м. Житомирі по проспекту Незалежності, 10-В, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Audi 100 д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.1).

ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційного суду підтвердив, що дії працівників поліції за вказаним фактом не оскаржував. Будь-яких зауважень щодо складання протоколу та дій працівників поліції ОСОБА_1 в даному протоколі не зазначив.

Наведені у вказаному протоколі про адміністративне правопорушення обставини підтверджуються:

- копією постанови серії ЕАК №1621892 від 14.10.2019 року щодо ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП, згідно якого він керував транспортним засобом 14.10.2019р. о 09 год. (а.с.2);

- даними результатів чек-тесту №656, проведеного 14.10.2019 року о 09 год. 12 хв. сертифікованим приладом Drager Alcotest 6810, яким у присутності двох свідків встановлено стан алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 0,90‰ алкоголю (а.с. 3);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 4);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про те, що 14.10.2019 року вони були присутні, під час проходженням водієм ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. Показник технічного приладу 0,90 ‰ (а.с. 5,6);

- рапортом поліцейського роти №4 БУПП в Житомирській області капрала поліції Бондара В.М. від 14.10.2019 року (а.с.7).

Апеляційний суд вважає, що відповідно до вимог закону вказані письмові докази є належними та допустимими.

Згідно ч.1 ст. 130 КУпАП відповідальність особи, яка керує транспортним засобом, настає при керуванні транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у вказаному в постанові суду місці та час підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення власноручно підписаним правопорушником, копією постанови серії ЕАК №1621892 від 14.10.2019 року та рапортом поліцейського Бондара В.М.. Крім того, в апеляційній скарзі та судовому засіданні ОСОБА_1 даний факт не заперечував.

Перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння підтверджується даними результатів чек-тесту №656, проведеного 14.10.2019 року о 09 год. 12 хв. сертифікованим приладом Drager Alcotest 6810, яким у присутності двох свідків встановлено стан алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 0,90‰ алкоголю, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а також письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

З результатами огляду ОСОБА_1 був ознайомлений, про що свідчать його власноручні підписи у чек-тесті та акті огляду на стан сп`яніння. Заперечення в протоколі про адміністративне правопорушення та акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів ОСОБА_1 не надавав. Для проходження додаткового медичного огляду, після проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу, не звертався. Вказане свідчить про те, що з результатами він погодився.

Отже, апеляційний суд вважає, що огляд на стан сп`яніння проводився у відповідності до вимог закону, а протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.ст. 254-256 КУпАП.

За таких обставин, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за зазначених у постанові суду обставинах, ґрунтується на зібраних у справі та перевірених судом доказах.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 пояснив, що у нього були сумніви в показнику «Драгера», оскільки він вживав алкогольні напої ввечері, а керував транспортним засобом зранку 14.10.2019р., тому просився після проходження огляду на місці зупинки відвезти його в лікарню для проходження огляду на стан сп`яніння, а йому відмовили.

Проте, зазначені доводи апелянта щодо незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, апеляційний суд вважає необгрунтованими, оскільки акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та чек-тест від 14.10.2019 року підписані ОСОБА_1 без зауважень, що свідчить про те, що він погодився з показниками приладу, тому підстав для направлення його до медичного закладу не було відповідно до п.7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року N 1452/735.

Доводи апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення є недопустимим доказом, у зв`язку з непроведенням відеофіксації правопорушення, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки проведення відеофіксації правопорушення не є обов`язковим, а обставини зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення повністю підтверджуються дослідженими судом першої інстанції та апеляційним судом доказами. Крім того, вказаний протокол власноручно був підписаний ОСОБА_1 без заперечень і в ньому стоїть відмітка про роз`яснення йому прав та обов`язків, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Твердження апелянта про те, що поліцейськими було порушено процедуру огляду, оскільки вони не виписали йому направлення для проходження огляду в медичному закладі не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, оскільки ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу у встановленому законом порядку, за допомогою пристрою «Драгер» та в присутності двох свідків.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 також не впливають на правильність висновків суду першої інстанції.

Клопотання адвоката Ткачука В.В. про передачу матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП на розгляд громадської організації соціально правової допомоги «Правозахист», апеляційний суд вважає таким, що не підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, в розумінні практики Європейського суду з прав людини адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП не є незначним.

Крім того, слід зауважити, що для розгляду питання щодо застосування положень ст.21 КУпАП до правопорушника, громадською організацією до суду не надано протоколу зборів громадської організації.

Разом з цим, відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі. Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Положеннями ч. 1 ст. 21 КУпАП законодавець передбачив можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу, в той же час за змістом закону це є правом суду, а не обов`язком.

З матеріалів провадження вбачається, що суддя місцевого суду при обранні виду та міри адміністративного стягнення, врахував характер вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та, не знайшовши обставин, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність останнього згідно зі ст.ст. 34, 35 КУпАП, застосував до ОСОБА_1 передбачене санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП стягнення у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами, за відсутності інших, визначених законом, альтернативних стягнень, отже правильно застосував норми матеріального права.

Доводи адвоката Ткачука В.В. про те, що громадська організація «Соціально-правової допомоги «ПРАВОЗАХИСТ» не заперечує проти передачи справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП на її розгляд, позитивну характеристику, наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей та відсутність інших адміністративних правопорушень, що, на думку адвоката, є підставою для застосування положень ч. 1 ст. 21 КУпАП, апеляційний суд вважає непереконливими, з огляду на те, що вчинене ОСОБА_1 порушення ПДР України є грубим та має підвищену суспільну небезпеку. Крім того, враховуючи фактичні обставинами справи, відповідно до яких результати тестування ОСОБА_1 спеціальним технічним засобом «Драгер», показник якого становив 0,90 %, тобто значно перевищив допустиму норму вмісту алкоголю в крові - 0,2 %, характер вчиненого правопорушення, навіть з огляду на виключно позитивні дані щодо нього, апеляційний суд вважає, що це не свідчить про доцільність застосування до нього лише заходу громадського впливу, бо, на переконання суду, в такому випадку не буде досягнуто мети, передбаченої ст. 23 КУпАП.

Посилання ОСОБА_1 на те, що він буде позбавлений можливості забезпечувати свою родину, внаслідок позбавлення його права керування транспортними засобами, не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості щодо працевлаштування правопорушника саме за спеціальністю водія.

Отже, перевіряючи доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апелянтом не наведені такі обставини, за яких можливо було б звільнити його від адміністративної відповідальності за дії, передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП, та обмежитись лише застосуванням заходу громадського впливу.

Враховуючи наведене, всупереч доводів апелянта, за своїм змістом постанова судді місцевого суду щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Богунського районного суду м. Житомира від 01 листопада 2019 року

Апеляційну скаргу особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Богунського районного суду м. Житомира від 01 листопада 2019 року щодо ОСОБА_1 без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя судової палати у кримінальних справах

Житомирського апеляційного суду С.В. Кіянова