КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 листопада 2019 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду - Дзюбін В.В.,

за участю адвоката - Коваленка Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали справи за апеляційною скаргою адвоката Коваленка Ярослава Олександровича на постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 19 липня 2019 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КпАП України,

у с т а н о в и в:

Цією постановою судді місцевого суду:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 гривень, із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

На підставі ст. 40-1 КпАП України з ОСОБА_1 на користь держави стягнуто судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.

Постановою судді місцевого суду ОСОБА_1 притягнений до адміністративної відповідальності за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Як визнав установленим у постанові суддя місцевого суду, адміністративне правопорушення вчинене за таких обставин.

1 червня 2019 року о 14:45 годині по вул. Садовій, 17-А в м. Києві ОСОБА_1 , керував автомобілем марки "ГАЗ", знак державної реєстрації НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота). На вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд на стан сп`яніння, порушивши вимоги п. 2.5 ПДР України, водій ОСОБА_1 у присутності двох свідків відмовився.

У поданій апеляційній скарзі адвокат Коваленко Я.О., який діє у захист прав і законних інтересів ОСОБА_1 , оспорюючи законність, обгрунтованість та підстави притягнення підзахисного до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КпАП України, просить: поновити строк на апеляційне оскарження; постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 19 липня 2019 року - скасувати та провадження в справі щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України - закрити за відсутністю події і складу даного адміністративного правопорушення.

На обгрунтування апеляційних вимог адвокат Коваленко Я.О. стверджує про те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази фіксації безпосереднього керування ОСОБА_1 транспортним засобом, в тому числі з ознаками алкогольного сп`яніння. Також апелянт звертає увагу й на те, що суддя Подільського районного суду м. Києва не мав належних повноважень розглядати цю адміністративну справу відповідно положень ст. 276 КпАП України.

Особа, яку притягнуто до відповідальності, ОСОБА_1 18.11.2019 року звернувся до Київського апеляційного суду з письмовою заявою, за змістом якої просив розглянути справу без його участі та за участю його захисникам /а. с. 37/.

Заслухавши доповідь судді щодо змісту оскарженої постанови судді місцевого суду та доводів адвоката Коваленка Я.О., викладені в апеляційній скарзі; вислухавши в засіданні апеляційного суду пояснення апелянта, який підтримав апеляційну скаргу за наведених у ній обставин; вивчивши, оцінивши та перевіривши матеріали справи, обміркувавши доводи апелянта, - суд апеляційної інстанції вважає необхідним поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження як пропущений з поважних причин, а апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню з таких підстав.

За змістом ст. ст. 245, 251, 252, 280 КпАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також при розгляді справ про адміністративні правопорушення необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КпАП України, а зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 цього Кодексу. У ній, зокрема, потрібно наводити докази, на яких грунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначати мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Ці вимоги закону при розгляді суддею місцевого суду адміністративної справи щодо ОСОБА_1 , належно не виконані.

Так, справа суддею місцевого суду розглянута у відсутність ОСОБА_1 , який притягається до адміністративної відповідальності, дані про отримання ним своєчасного повідомлення про дату, час і місце її розгляду в матеріалах адміністративної справи відсутні /а. с. 10, 11/, в зв`язку з чим він був позбавлений права: знайомитись з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця в галузі права, у десятиденний строк (ч. 2 ст. 294 КпАП України) оскаржити постанову в справі.

Так, за змістом ч. 1 ст. 130 КпАП України, підставою для притягнення до адміністративної відповідальності є, зокрема, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння (п. 2. 5 ПДР України).

Згідно до положень п. 1.10 ПДР України водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія тощо відповідної категорії.

Отже, керуванням транспортним засобом є виконання певною особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного заходу в рух та зворушення з місця, а під час руху - для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Проте в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б об`єктивно вказували на безпосереднє керування ОСОБА_1 транспортним засобом - автомобілем марки "ГАЗ", знак державної реєстрації НОМЕР_1 , перед його фактичною парковкою на місці огляду поліцейськими.

При цьому п. 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому законом порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння тощо.

Проте вказівки як в мотивувальній частині постанови судді місцевого суду про відмову водія ОСОБА_1 , а саме від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, так і в протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №179328 від 1.06.2019 р. /а. с. 1/, - не міститься.

Між тим, письмового направлення водія ОСОБА_1 на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, порядок якого передбачений п. п. 8-12 розділу ІІ Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 9.11.2015 р. №1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року №1413/27858, матеріали справи не містять.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 265-2, ч. 1 ст. 266 КПК України, у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені, зокрема, частинами 1, 2, 3 і 4 статті 130 цього Кодексу, працівник відповідного підрозділу поліції МВС України, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку (якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху), в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. Про тимчасове затримання робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

Особи, які керують, зокрема, транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані, зокрема, алкогольного сп`яніння, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан такого сп`яніння.

Проте ніяких даних про тимчасове затримання транспортного засобу та відсторонення водія ОСОБА_1 від керування автомобілем марки "ГАЗ", знак державної реєстрації НОМЕР_1 , із вилученням посвідчення водія, тобто належне виконання цих вимог закону, як протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №179328 від 1.06.2019 р., так і матеріали адміністративної справи - не містять.

Натомість, після складення зазначеного протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КпАП України (п. 2.5 ПДР України), водій ОСОБА_1 міг продовжувати керувати транспортним засобом.

До того ж, на порушення п. 6 Розділу ІІ Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 9.11.2015 р. №1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.20015 р. №1413/27858, огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводився поліцейським в присутності двох осіб, які не могли бути залучені як свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , щодо неупередженості яких є сумніви, оскільки вони не могли свідчити про наявність усіх подій, що мали місце, а тільки підписали пояснення, чим засвідчили тільки відмову ОСОБА_1 від такого огляду.

Крім цього, на порушення вимог, ч. 2 ст. 254 КпАП України один із примірників складеного протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КпАП України, протягом двадцяти чотирьох годин ОСОБА_1 під розписку не вручений /а. с. 2/.

До того ж, відповідно до вимог п. 5 Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, затвердженої Наказом МВС України 18.12.2018 року №1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з момента початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних із виникненням у поліцейського особистого приватного становища. У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати і часу.

Між тим, як убачається із долученого до матеріалів справи відеозапису на диску, знятого з бодікамери поліцейського /а. с. 7/, відеозйомка подій безперервно не велася, неодноразово з невідомих причин переривалася, що об`єктивно знеславлює належність та допустимість її як доказу в справі.

За правилами, визначеними ч. 1 та ч. 2 ст. 276 КпАП України, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. При цьому, справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 (коли правопорушення вчинено водієм) цього кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників

У відповідності з рішенням Київської міської Ради від 22.01.2015 року №34/899 "Про затвердження офіційного довідника "Вулиці міста Києва", вулиця 17-та Садова за територіальністю віднесена до Святошинського району м. Києва /а. с. 39-41/.Тому адміністративна справа щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КпАП України повинна була розглядатися за місцем вчинення правопорушення - суддею Святошинського районного суду м. Києва чи за місцем реєстрації та проживання ОСОБА_1 - суддею Монастирищенського районного суду Черкаської області або за місцем обліку транспортного засобу - суддею Дніпровського районного суду м. Києва /а. с. 29/.

За таких обставин, постанова судді місцевого суду не може залишатися в силі та підлягає скасуванню, а провадження в справі щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України - закриттю за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд дійшов остаточного висновку про задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. 294 КпАП України, Київський апеляційний суд -

п о с т а н о в и в:

На підставі ч. 2 ст. 294 КпАП України поновити адвокату Коваленку Ярославу Олександровичу строк на апеляційне оскарження постанови судді Подільського районного суду м. Києва від 19 липня 2019 року щодо ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу адвоката Коваленка Ярослава Олександровича, який діє у захист прав і законних інтересів ОСОБА_1 , - задовольнити.

Постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 19 липня 2019 року щодо ОСОБА_1 - скасувати.

Провадження в справі щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду В. В. Д з ю б і н