ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження № 33/819/477/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2019 року м. Херсон

Суддя Херсонського апеляційного суду Красновський І.В. за участю захисника Сікози В.О. та скаржника ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 10 жовтня 2019 року у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст.130 КУпАП щодо нього, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 10 жовтня 2019 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме порушення п.2.5 ПДР України відмова від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в встановленому законом порядку та накладено штраф в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік.

Не погоджуючись з вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що суд першої інстанції допустив невідповідність висновку суду встановленим фактам. В мотивування вимог посилається на те, що в матеріалах справи відсутні належні докази його вини, оскільки автомобілем керувала ОСОБА_2 , яка була допитана в ході розгляду справи в суді першої інстанції і надала пояснення, що автомобілем керувала саме вона. З цього приводу у нього виникла конфліктна ситуація з поліцейськими і вони повідомили, що зважаючи на його поведінку будуть складати протокол про керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. Після цього працівники поліції запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, від чого відмовився, так як на вимогу поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння зобов`язаний саме водій автомобіля, а не будь-яка особа, яка лише перебувала в автомобілі. Просить скасувати постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 10 жовтня 2019 року та закрити провадження у справі у зв"язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Перевіривши матеріали адміністративної справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши захисника Сікозу В.О. та скаржника ОСОБА_1 , які вважали, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП - апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 7 КУпАП - провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Разом з тим, на суд покладається обов`язок відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення, сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП - суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху (п.1.3 ПДР України - учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, п. 1.9 ПДР України - особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством).

Суддею апеляційної інстанції встановлено, що відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 250985 від 18.07.2019 року, згідно якого ОСОБА_1 18.07.2019 року о 05:03 годині по вул. Перекопській, 9 в м. Херсоні, керував транспортним засобом марки «Mercedes Benz C 180» д/н НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, що виражалося: різким запахом алкоголю із ротової порожнини рота, не чіткої ходи, невиразної мови, помутнінні очей. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за яке передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 судом першої інстанції повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі доказів наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні, зокрема: протокол про адміністративне правопорушення серіїсерії ДПР18 № 250985 від 18.07.2019 року, складений за порушення вимог п. 2.5 ПДР України, рапорт інспектора поліції від 18.07.2019 року ОСОБА_3 та її пояснення в суді першої інстанції, а також її пояснення щодо про складення відносно ОСОБА_1 постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення ч.2 ст.122 КУпАП (порушення правил зустрічного роз`їзду) та сплачений за це правопорушення ним штраф, відеозапис, наданий працівниками поліції.

Крім того, відповідно до п.2 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху - особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

ОСОБА_1 таким правом не скористався, протокол підписав, пояснень не надав. Не вказав заперечень, зауважень щодо порушень поліцейськими законодавства при складанні протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, невідповідність внесених до протоколу даних. Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції було необ`єктивне ставлення. Заходи забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення в порядку передбаченому ст. 267 КУпАП, а самевідсторонення водіїв від керування транспортними засобами, ним не оскаржувались, а тому у суду першої інстанції та у судді апеляційної інстанції відсутні підстави для визнання необ`єктивними доказів, якими підтверджено вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні апеляційного суду допитана свідок ОСОБА_2 яка підтвердила свої покази, які вона давала в суді першої інстанції. Зокрема те, що автомобілем марки «Mercedes Benz C 180» д/н НОМЕР_2 18.07.2019 року керувала саме вона.

Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні, під час апеляційного розгляду підтвердили, що 18.07.2019 року автомобілем марки «Mercedes Benz C 180» д/н НОМЕР_2 18.07.2019 року керував ОСОБА_1 . Крім того, на нього була винесена постанова про притягнення його за ст. 122 КУпАП за рух по зустрічні полосі. Під час складання протоколу ОСОБА_1 не повідомляв, що автомобілем керувала ОСОБА_2 .

Доводи апеляційної скарги, про те що транспортним засобом керувала ОСОБА_2 не знайшли свого об`єктивного підтвердження в розумінні ст. 251 КУпАП та суперечать дослідженим в судовому засіданні матеріалам справи, доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не з`ясував обставини справи, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не зазначено.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Так, у п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року "Романаускас проти Литви" судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим; У рішенні ЄСПЛ від 21.07. 2011 року по справі "Коробов проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом". Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 судом першої інстанції обґрунтовано оцінено встановлені фактичні обставини правопорушення, досліджено та перевірено докази, постанова суду відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Відповідно до ст. 23 КУпАП - адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно з ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

В рішенні по справі "О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.»; У справі "Ізмайлов проти Росії" п. 38 рішення від 16.10.2008 року, Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціального права) вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Суд першої інстанції обґрунтовано врахував характер вчиненого правопорушення ОСОБА_1 , ступінь його суспільної небезпеки, що дане правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків та призначив адміністративне стягнення в межах санкції ст.130 КУпАП.

Таким чином, при винесенні оскаржуваної постанови суд вірно оцінив зібрані у справі докази та обґрунтовано дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 має місце склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доводи викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду, а отже відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції, підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст.ст. 294, 295 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 10 жовтня 2019 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, якою накладено штраф в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік - без зміни.

Постанова Херсонського апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: І.В. Красновський.