Провадження № 33/824/3521/2019 Доповідач в суді II інстанції - Рудніченко О.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2019 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Рудніченко О.М.

за участю:

особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Тананакіна О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Тананакіна Олександра Валерійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 серпня 2019 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, ІПН НОМЕР_1 ,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого

ч.1 ст.130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Як встановлено судом першої інстанції, 01.08.2019 приблизно о 15 годині 25 хвилин водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_2 , по вул. Миру в м. Вишневе, Києво-Святошинського району, Київської області, з явними ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці очей не реагують на світлі, порушення мови, координації рухів), на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, водій ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідального згідно ч.1 ст.130 КУпАП.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 серпня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Розстрочити ОСОБА_1 виплату штрафу дванадцятьма рівними частинами по 850 гривень 00 коп. протягом дванадцяти місяців. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, адвокат Тананакін О.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 серпня 2019 року щодо ОСОБА_1 та закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_3 зазначає, що судове рішення прийняте з грубим порушенням норм матеріального права, що потягло за собою однобічне та неповне з`ясування судом усіх фактичних обставин справи, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи і що стало наслідком необгрунтованого та незаконного визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення і накладення на нього адміністративного стягнення.

Захисник зазначає, що ні матеріали справи, ні показання свідків, які очевидно написані однією особою, не підтверджують факт того, що ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного або будь-якого іншого сп`яніння. Отже, факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 в стані алкогольного або іншого сп`яніння 01.08.2019 о 15 год. 30 хв. ні матеріалами адміністративної справи, ні належними та допустимими доказами не підтверджено.

Пояснення ОСОБА_1 , який зазначив у судовому засіданні, що його автомобіль перебував біля будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в момент, коли працівники поліції зупинились поряд із даним будинком для того, щоб знайти водія даного авто та запропонувати йому перепаркувати автомобіль в інше місце, оскільки, на думку працівника поліції, він частково загороджує рух автотранспорту по даній вузькій вулиці біля приватного будинку.

ОСОБА_1 вийшов із двору свого будинку та повідомив працівникам поліції, що він мешкає у даному будинку та є власником даного авто, після чого, працівники поліції пред`явили вимогу до ОСОБА_1 надати документи на даний автомобіль та водійське посвідчення.

Після пред`явлення даних документів, працівником поліції, було повідомлено ОСОБА_1 , що він вбачає у останнього підозру на перебування в стані алкогольного сп`яніння та почав вимагати від ОСОБА_1 залишити будинок та їхати із працівниками поліції до закладу охорони здоров`я для проходження медичного огляду.

На дану, очевидно незаконну вимогу. ОСОБА_1 відмовився та пояснив, що він перебуває у себе вдома та автомобілем не керував.

Після чого, працівники поліції викликали «свідків» ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які прибули на автомобілі «Рено Логан», д.н.з. НОМЕР_3 , яка мала спеціальні засоби та напис «департамент охорони». Зазначені особи, на прохання працівників поліції написали ті пояснення, які в подальшому було долучено до матеріалів адміністративної справи та покладено в основу оскаржуваного судового рішення.

Заслухавши доповідь судді,

пояснення захисника Тананакіна О.В., який підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити,

пояснення ОСОБА_1 , який також підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити,

перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

В силу ст.251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку відповідним органом встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, з огляду на положення ст.ст. 251, 252 КУпАП суддя в постанові повинен навести докази наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винності особи у його вчиненні, а також дати належну оцінку цим доказам у їх сукупності.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддею місцевого суду при розгляді справи про адміністративне правопорушення вказаних вимог не дотримано.

Так, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину у справі.

Аналізуючи під час апеляційного розгляду наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, апеляційний суд приходить до переконання, що висновок судді місцевого суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення не підтверджуються зібраними по справі доказами.

Як убачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, 01.08.2019 приблизно о 15 год. 25 хв. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_2 , по вул. Миру в м. Вишневе, Києво-Святошинського району, Київської області, з явними ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці очей не реагують на світлі, порушення мови, координації рухів), на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, водій ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідального згідно ч.1 ст.130 КУпАП..

Так, у відповідності до наданих в суді апеляційної інстанції пояснень ОСОБА_1 , вбачається, що його автомобіль перебував біля будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в момент, коли працівники поліції зупинились поряд із даним будинком для того, щоб знайти водія даного авто та запропонувати йому перепаркувати автомобіль в інше місце, оскільки, на думку працівника поліції, він частково загороджує рух автотранспорту по даній вузькій вулиці біля приватного будинку. ОСОБА_1 вийшов із двору свого будинку та повідомив працівникам поліції, що він мешкає у даному будинку та є власником даного авто, після чого, працівники поліції пред`явили вимогу до ОСОБА_1 надати документи на даний автомобіль та водійське посвідчення. Після пред`явлення даних документів, працівником поліції, було повідомлено ОСОБА_1 , що він вбачає у останнього підозру на перебування в стані алкогольного сп`яніння та почав вимагати від ОСОБА_1 залишити будинок та їхати із працівниками поліції до закладу охорони здоров`я для проходження медичного огляду. На дану вимогу ОСОБА_1 відмовився та пояснив, що він перебуває у себе вдома та автомобілем не керував. Після чого, працівники поліції викликали «свідків» ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які прибули на автомобілі «Рено Логан», д.н.з. НОМЕР_3 , яка мала спеціальні засоби та напис «департамент охорони».

До протоколу про адміністративне правопорушення долучено письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 01 серпня 2019 року, з яких убачається, що у їх присутності водій ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився /а.с.2,3/.

Також, у судовому засіданні під час апеляційного розгляду досліджено відеозапис, на якому зафіксовано процедуру складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно водія транспортного засобу «Volkswagen Transporter» за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. Із даного відеозапису не вбачається того, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції та перебував за кермом вказаного автомобіля.

Окрім того, під час апеляційного розгляду було допитано свідка ОСОБА_6 , яка вказала, що 01.08.2019 приблизно о 15 год. 25 хв. водій ОСОБА_1 знаходився на території свого домоволодіння, та не керував транспортним засобом. Його автомобіль був припаркованим біля будинку. В подальшому, приїхали працівники поліції та почали з`ясовувати кому належить вищевказаний автомобіль, оскільки він, на думку поліцейський, перешкоджав проїзду транспортних засобів по вулиці.

На підставі наведеного, апеляційний суд вважає, що матеріали справи не містять даних, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Так, із початку з`ясування обставин правопорушення, ОСОБА_1 факт керування транспортним засобом заперечувався. Будь-яких доказів, які б цей факт підтверджували працівниками поліції не надано. Із пояснень свідків неможливо зробити висновок про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

Однак, на допущені інспектором поліції порушення при складенні протоколу про адміністративне правопорушення суддя місцевого суду уваги не звернув, належним чином не перевірив обставини справи, які мають суттєве значення для її повного та об`єктивного розгляду, унаслідок чого дійшов передчасного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що суддею місцевого суду не були дотримані вимоги ст.ст.245, 280 КУпАП щодо всебічного, повного й об`єктивного з`ясування обставин справи, до того ж за результатами апеляційного розгляду висновки судді про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не знайшли свого підтвердження.

Враховуючи положення ст. 62 Конституції України, за змістом яких усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь, аналізуючи указані докази, досліджені в судовому засіданні під час апеляційного розгляду вважаю, що пояснення ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції щодо факту керування останнім транспортним засобом, не були спростовані наявними у справі доказами та заслуговують на увагу.

Частина 1 ст.7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення та надані в судовому засіданні докази в їх сукупності, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 - адвоката Тананакіна О.В. є законними та обґрунтованими, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова Києво-Святошинського районного суду міста Києва від 12 серпня 2019 року щодо ОСОБА_1 скасуванню з ухваленням нової постанови.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Тананакіна Олександра Валерійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 серпня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - скасувати.

Адміністративне провадження щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Рудніченко