Провадження № 33/4808/397/19
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Зеленко О. В.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2019 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , захисника Винника Ю.Г.,

розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 вересня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та стягнуто судовий збір,

ВСТАНОВИВ :

Оскарженою постановою судді суду першої інстанції встановлено, що 10 серпня 2019 року о 22 год. 20 хв. в м. Івано-Франківську на вул. Пасічна, 43, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Renault Megane Scenic», номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вважає, що постанова судді суду першої інстанції постановлена з грубими порушеннями норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова є незаконною, необґрунтованою. Пояснює, що, бажаючи у повній мірі скористатись наданими йому процесуальними правами, подав суду клопотання про надання права на захист, в подальшому про ознайомлення з матеріалами справи, що мало забезпечити реалізацію його законних прав та інтересів, зокрема в частині участі у розгляді справи, надання відповідних доказів, що можуть вплинути на рішення суду, а також надало б можливість скористатись правовою допомогою. Ним було укладено договір про надання правової допомоги від 13 вересня 2019 року з адвокатом Винником Ю.Г. Вказані клопотання судом розглянуті, однак розгляд справи відбувався за відсутності його та захисника, постанова йому не оголошувалась. Пояснює, що після ознайомлення з матеріалами справи 03 вересня 2019 року йому був необхідний час для перегляду великої кількості відеофайлів, ознайомлення з доказами. Не зміг з`явитися в судове засідання 05 вересня 2019 року в засідання у зв`язку з тим, що протягом тижня перебував за межами міста. Повістку про виклик до суду на 19 вересня 2019 року отримала 86-річна бабуся його дружини, але у зв`язку з його відсутністю за місцем проживання, повідомила про це несвоєчасно, що позбавило можливості його та захисника прибути на засідання суду. Заперечує посилання судді на затягування розгляду справи. Мотивує також тим, що на відеозаписах з нагрудних камер працівників поліції не зафіксовано факту керування ним транспортним засобом, відсутні записи з відеореєстратора службового автомобіля, які б могли підтвердити такі обставини, свідки по справі не бачили керування ним автомобілем та не були допитані в судовому засіданні. Зауважує, що в письмових поясненнях свідків відсутні будь-які фактичні дані про те, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а лише є відомості про відмову від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку. Зазначає, що він заперечував факт керування транспортним засобом, про що є його пояснення у протоколі в частині невизнання вини та незгоди з його змістом. Вказує, що згідно з відеозаписами він лише перебував у своєму припаркованому автомобілі, керувала ним його дружина. Вважає суперечливими дані рапорту, який є внутрішнім документом правоохоронного органу і не може слугувати доказом винуватості особи у розумінні ст. 251 КУпАП. Також наголошує, що в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд.

В судове засідання апеляційного суду з`явились особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , якому роз`ясненні права, передбачені ст. 268 КУпАП, та його захисник Винник Ю.Г., якому роз`яснені права, передбачені ст. 271 КУпАП України.

В судовому засіданні апеляційного суду клопотань не заявляли.

ОСОБА_1 та його захисник Винник Ю.Г. підтримали доводи апеляційної скарги з мотивів, викладених у них, просили скасувати постанову судді та прийняти нову постанову, якою закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , доводи його захисника Винника Ю.Г. , перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги, вважаю, що необхідно відмовити в її задоволенні з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Під час апеляційного розгляду не знайшли свого підтвердження доводи ОСОБА_1 про порушення права на захист у зв`язку з проведенням судового засідання без його участі.

Так, суддя суду першої інстанції прийняла рішення по справі 19 вересня 2019 року у відсутність ОСОБА_1

За змістом рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення - повістки про виклик до суду на 19 вересня 2019 року, відправлення вручено за довіреністю 11 вересня 2019 року , підпис - Брик (а.с. 16).

Апелянт пояснює, що поштове відправлення отримано 86-річнною бабусею його дружини, але у зв`язку з його відсутністю за місцем проживання, про це повідомлено несвоєчасно, що позбавило можливості його та захисника прибути на засідання суду.

Проте, вважаю, що ОСОБА_1 був своєчасно повідомлений про час та місце розгляду 19 вересня 2019 року.

Приймаючи до уваги, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним, враховую положення кримінального процесуального кодексу про те, що судова повістка може бути вручена дорослому члену сім`ї особи, чи іншій особі, яка з нею проживає, на кого покладається обов`язок вручити повістку особі без зволікання.

Більш того, будь-яких доказів відсутності ОСОБА_1 за місцем проживання або переконливих доводів про відсутність можливості члену сім`ї вручити йому повістку не надано.

Крім того, відповідно до вимог ст. 129 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності можливість дізнатись про визначений час розгляду справи.

Також враховую, що Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

Дійсно, ОСОБА_1 має право бути присутнім під час розгляду справи щодо нього.

Так, особи, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, розпоряджаються своїми правами на власний розсуд, однак користуватися ними повинні сумлінно в межах процесуального закону відповідно до їх призначення і тією мірою і в тих формах, які необхідні для досягнення мети провадження у справі.

Тому, оскільки ОСОБА_1 знав про розгляд справи щодо нього в Івано-Франківському міському суді Івано-Франківської області, йому було роз`яснено права, передбачені ст. 268 КУпАП, він ознайомлювався з матеріалами справи, розгляд справи неодноразово відкладався за його клопотаннями, він був своєчасно сповіщений про місце та час розгляду справи 19 вересня 2019 року, не повідомляв про причини неявки або про відсутність можливості бути присутнім в судовому засіданні, не вживав будь-яких заходів, які б свідчили, що він бажає подати докази, давати пояснення, залучити захисника, вважаю, що судом забезпечено в повній мірі дотримання його прав, передбачених ст. 268 КУпАП України, і завершення розгляду справи у його відсутність, не призвело до їх порушення.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається із матеріалів справи, суддею суду першої інстанції з урахуванням вказаних вище вимог закону з`ясовані обставини, що свідчать про наявність або відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого сп`яніння є адміністративним правопорушенням і тягне за собою відповідальність аналогічно, як і за керування транспортним засобом у стані сп`яніння.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння знайшов своє відображення у ст. 266 КУпАП, приписах Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкції), та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі - Порядку).

Вважаю, що висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується дослідженими у судовому засіданні та викладеними у постанові доказами, що узгоджуються між собою, та яким суддя дав належний аналіз та оцінив їх у сукупності, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення від 10 серпня 2019 року серії ОБ № 196818 (а.с. 1), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 2, 3), рапортом поліцейського (а.с. 4), даними, що вбачаються з відеофайлів, які містяться на наданому Управлінням патрульної поліції в Івано-Франківській області компакт-диску «DVD-R» (а.с. 5).

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 10 серпня 2019 року серії ОБ № 196818 (а.с. 1) 10 серпня 2019 року о 22 год. 20 хв. в м. Івано-Франківську на вул. Пасічна, 43, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Renault Megane Scenic», номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків. Цим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою - інспектором взводу 1 роти 2 батальйону УПП в Івано-Франківській області лейтенантом поліції Романюком М.Б., встановлених ст. 256 КУпАП, підписаний ним, свідками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , містить їх адреси.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних доказів щодо протиправності дій працівників поліції, зокрема на час складання протоколу, щодо оскарження таких дій та його результатів. Також, відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

З письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 2, 3) від 10 серпня 2019 року (а.с. 2, 3) вбачається, що 10 серпня 2019 року о 22 годині 30 хвилин в м. Івано-Франківську по вул. Пасічна, 43, вони були запрошені поліцейськими бути присутніми під час освідування водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, проте останній в їх присутності відмовився проходити огляд на місці за допомогою пристрою Драгер та в закладі охорони здоров`я.

Доводів про зацікавленість чи упередженість свідків, зазначених у протоколі, письмові пояснення яких є в матеріалах справи, апелянтом не наведено.

У рапорті від 10 серпня 2019 року (а.с. 4) інспектор взводу 1 роти 2 батальйону УПП в Івано-Франківській області лейтенантом поліції Романюк М.Б. доповідає про те, що 10 серпня 2019 року перебував на охороні громадського порядку по вул. Пасічна, 43. До них під`їхав автомобіль Renault Megane, номерний знак НОМЕР_2 , припаркувався прямо на перехресті. Вони вирішили зробити зауваження водію та поросити, щоб той перепаркувався. В процесі спілкування у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Водієві було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, на що він в присутності двох свідків відмовився. На водія було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним судом досліджено відеозаписи, які міститься на компакт-диску «DVD-R» в матеріалах справи, на яких відображено та безсторонньо зафіксовані нагрудними відеокамерами (відеореєстраторами) інспекторів патрульної поліції деякі обставини події, а саме: спілкування поліцейського з водієм щодо перевірки документів, як поліцейський вказує водію про те, що він приїхав та має ознаки алкогольного сп`яніння; як водій на запитання поліцейського про те, чому приїхав «п`яний», пояснює, що визнає це; як на пропозицію пройти тест на «Драгері» особа відповідає, що може пройти; поліцейський перепитує «Чи заглушили автомобіль»; процес залучення свідків; як поліцейський пояснює, що водій пі`їхав прямо на їхню «фішку» (дорожній конус), він вирішив зробити йому зауваження та виявив у нього явні ознаки алкогольного сп`яніння; поліцейський пропонує особі пройти у встановленому порядку тест на алкотестрі «Драгер» на місці в присутності двох свідків; поліцейський пояснює порядок застосування приладу, повідомляє про калібрування; особа пробує пройти такий тест, але порушує порядок застосування приладу (не дує в трубочку приладу), відмовляється від проходження огляду на місці зупинки; поліцейський пропонує пройти огляд в закладі охорони здоров`я; особа теж відмовляється; поліцейський повідомляє, що в такому випадку складає протокол за ст. 130 КУпАП, роз`яснює права.

Погоджуюся з висновком судді суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 є особою, яка керувала транспортним засобом, у розумінні ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 27 Постанови ПВССУ від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 18, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Відомості, які вбачаються з відеозаписів, зафіксовані обставини, поведінка поліцейських та водія, їх спілкування, вказують на те, що він виконував функції водія під час руху транспортного засобу, а тому є суб`єктом адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відомостей про те, що порушено ст. 266 КУпАП, приписи Інструкції та Порядку не здобуто як під час розгляду справи в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду.

Апелянт, стверджуючи про недоведеність його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, не заперечує факту відмови на вимогу поліцейського від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, не наводить жодних доводів, які б свідчили про те, що ним не було допущено порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Докази по справі про адміністративне правопорушення у своїй сукупності та взаємозв`язку вказують на те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, у нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, він у присутності двох свідків на пропозицію поліцейського відмовився пройти огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я, відповідно, поліцейський мав всі підстави скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Посилання на відсутність зафіксованого на відеозаписі руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та вказівки в поясненнях свідків на керування ним автомобілем, як на підставу для закриття провадження, не є слушними, оскільки висновки, щодо обставин, які підлягають по доказуванні по справі про адміністративне правопорушення, встановлюються на підставі аналізу та оцінки всіх наявних доказів, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Міркування про те, що для повного та всебічного з`ясування обставин даної справи необхідно допитати свідків безпосередньо в судовому засіданні не ґрунтується на вимогах закону, оскільки письмові докази в повній мірі дозволяють встановити обставини, які мають значення для розгляду даної справи, а переконливих підстав для сумнівів з приводу обставин, які наведено у письмових доказах, не встановлено.

Доводи про те, що відсутність направлення в заклад охорони здоров`я для проходження огляду в матеріалах справи свідчить про те, що ОСОБА_1 не направлявся до закладу охорони здоров`я для проходження огляду безпідставне, оскільки вирішення питання про те, які саме докази долучати до протоколу, належить до дискреційних повноважень поліцейських.

Також вважаю, що рапорт поліцейського може бути доказом, оскільки він містить фактичні дані, які мають значення для встановлення фактичних обставин у справі про адміністративне правопорушення, що оцінюються також у сукупності з усіма іншими встановленими відомостями.

Перевіривши сукупність доказів по справі, вважаю, що викладеними матеріалами справи поза всяким розумним сумнівом доведено факт відмови особи, яка керувала транспортним засобом, - ОСОБА_1 , від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Враховуючи наведене, суддя суду першої інстанції, розглядаючи справу, дослідивши докази у справі, шляхом співставлення фактично досліджених по справі обставин та доказів зі змістом обставин, що ставляться особі у вину згідно з протоколом про адміністративне правопорушення та з диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП, іншими нормами чинного законодавства, дійшов обґрунтованого висновку, що дії ОСОБА_1 містять ознаки саме такого правопорушення.

Також, доходжу висновку, що у суду першої інстанції були законні підстави для накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Враховуючи наведене, підстав для скасування постанови судді, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт, не вбачається, а тому постанову судді необхідно залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 вересня 2019 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло