Провадження № 33/824/3042/2019 Доповідач в суді II інстанції - Свінціцька О.П.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі:

судді судової палати з розгляду кримінальних справ Свінціцької О.П., в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , захисника Харченка С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Харченка С.В.на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 липня 2019 року, -

в с т а н о в и в:

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 липня 2019 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 (двадцять тисяч чотириста) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 ( три) роки.

ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він, 13 квітня 2019 року о 01 годині 40 хвилин в м. Києві, по проспекту Перемоги, 50, після дорожньо-транспортної пригоди за його участю, вживав алкоголь. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у законному порядку проводився у присутності двох свідків за допомогою приладу «Drager» Alcotest 6820, результат якого становив 1,04 %.

У апеляційній скарзі захисника указано на незаконність постанови судді та необхідність її скасування. В обґрунтування доводів апеляційної скарги послався на те, що постанова винесена із порушенням норм чинного законодавства, обставини справи з`ясовані неповно, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема указав, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, оскільки, для настання відповідальності, передбаченої ч. 4 ст. 130 КУпАП необхідно, щоб водій після вчиненої ДТП та виклику працівників поліції не дочекавшись на медичне обстеження, яке має бути проведене, почав вживати алкогольної напої, тобто водій повинен порушити п. 2.10 е ПДР України. Однак, на думку апелянта, ПДР України дозволяють не завжди дотримуватися водію п. 2.10 е ПДР України, а саме у випадках зазначених в п. 2.11 ПДР України, а тому ОСОБА_1 керувався в даному випадку саме ним, коли після ДТП в якій ніхто не постраждав, він не маючи на меті виклику працівників поліції, очікуючи на евакуатор, мав право вживати алкогольні напої. Також захисник указав, що зміст протоколу про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки в ньому зазначено, що ОСОБА_1 порушив п. 2.9 (а) ПДР України, однак, при порушенні вказаного пункту ПДР України, настає відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП, а не як зазначено працівниками поліції ч. 4 ст. 130 КУпАП. У зв`язку з викладеним, указав, що обвинувачення є незрозумілим. Також апелянтом звернуто увагу, що час вчинення правопорушення не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки прокол щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП складений 13.04.2019 о 23.00, а прокол щодо ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 130 КУпАП, складений 13.04.2019 о 01 годині 45 хвилин. Тобто, протокол щодо ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 130 КУпАП складений за 21 годину до настання ДТП. Також апелянт звернув увагу на не роз`яснення працівниками поліції ОСОБА_1 його прав та обов`язків та не відсторонення його від керування транспортним засобом. Просив скасувати постанову та провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Вислухавши пояснення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисника Харченка С.В., які подану апеляційну скаргу підтримали, підтвердили її доводи та просили скаргу задовольнити;

свідка ОСОБА_2 ;

вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Суд вважає доведеним те, що 13.04.2019 року ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП. У зв`язку із тим, що внаслідок порушення ОСОБА_1 вимог ПДР України було пошкоджене майно, його дії обґрунтовано підпадали під вимоги ст. 124 КУпАП, а тому він зобов`язаний був дотримуватись вимог п. 2.10 д і 2.10 є ПДР України, тобто повідомити уповноважений орган Національної поліції про ДТП та не вживати алкоголь до проведення медичного огляду. Порушення указаних вимог ПДР України, яке проявилось у тому, що ОСОБА_1 вчинивши дії, які підпадають під ознаки ст. 124 КУпАП, а саме вжив алкоголь до проведення огляду на стан сп`яніння, указує на наявність у його діях формальних ознак адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст. 130 КУпАП.

Посилання у апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 повинен був діяти відповідно до п.2.11 ПДР України є не обґрунтованим, оскільки за змістом даного пункту ПДР України він застосовується у випадках зіткнення транспортних засобів або у випадку інших видів ДТП де шкода іншим учасникам дорожнього руху не завдана. Окрім того, суд вважає, що виконання водієм вимог п. 2.11 ПДР України не виключає необхідності виконання вимог п. 2.10 є ПДР України.

Таким чином суд вважає доведеним те, що у діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 130 КУпАП.

Поряд із цим, при вирішенні питання про необхідність притягнення ОСОБА_1 до відповідальності суд вважає за необхідне врахувати суб`єктивну складову вчиненого правопорушення. Так, у вину ОСОБА_1 поставлено не керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а вжиття алкоголю після вчинення ДТП. При цьому судом враховується те, що правопорушення ОСОБА_1 було вчинене внаслідок хибних уявлень про необхідність застосування відповідних пунктів ПДР України, що значено зменшує суспільну небезпечність вчиненого адміністративного правопорушення. Суд також враховує те, що внаслідок вчинення ДТП шкоди фактично завдано не було, у будь-якому разі у суду відсутні дані про наявність до ОСОБА_1 вимог майнового плану внаслідок зазначеної ДТП.

Судом також враховується те, що ст. 124 КУпАП є бланкетною нормою закону, яка у своїй дії відсилає до іншої правової норми, що вимагає обов`язкового посилання на цю норму закону у випадку визнання особи виною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Як вбачається із викладеної у протоколі сутності вчиненого правопорушення та правової кваліфікації дій ОСОБА_1 у вину йому поставлено вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст. 130 КУпАП, яке проявилось у вживанні алкоголю особою, причетною до ДТП. Заборона на вчинення таких дій передбачена п. 2.10 є ПДР України. Між тим, як у протоколі про адміністративне правопорушення, так і у постанові судді указано на порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9 а ПДР України, що визначає заборону керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Таким чином сутність порушення вимог ПДР України поставлених ОСОБА_1 у вину не відповідає сутності інкримінованого йому адміністративного правопорушення, що указує на порушення права ОСОБА_1 на захист та є перешкодою для його притягнення до відповідальності.

Сукупність указаних обставин указує на можливість визнання вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення малозначним. У зв`язку із цим, суд вважає за необхідне скасувати постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 липня 2019 рокущодо ОСОБА_1 та на підставі вимог ст. 22 КУпАП звільнити його від адміністративної відповідальності, оголосивши йому усне зауваження.

Керуючись ст.ст. 22, 294 КУпАП, суд-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Харченка С.В. задовольнити частково.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 липня 2019 року щодо ОСОБА_1 скасувати.

На підставі ст. 22 КУпАП ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 130 КУпАП звільнити у зв`язку із малозначністю правопорушення, оголосивши йому усне зауваження.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Свінціцька