КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/59/2019 Постанова винесена суддею Осауловим А. А.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., за участю захисника ОСОБА_2 - адвоката ЧугаєнкоО.М., розглянувши апеляційну скаргу захисника Хмарука І.М. на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 червня 2018 року відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, студента, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

в с т а н о в и в:

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 червня 2018 року ОСОБА_2визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

Згідно з постановою суду, 24 квітня 2018 року о 01 год. 10 хв. по вул. Великій Васильківській, 22 в м. Києві ОСОБА_2 керував автомобілем «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_1, з ознаками наркотичного сп'яніння (зіниці очей не реагували на світло, порушення мови, координації рухів), від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Хмарук І.М., вважаючи постанову суду незаконною та необґрунтованою, постановленою з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно вважає встановленими обставини, які не підтверджуються матеріалами справи, а саме те, що ОСОБА_2 керував автомобілем з ознаками наркотичного сп'яніння, оскільки вматеріалах справи відсутні докази того, що він перебував у стані будь-якого чи то наркотичного, чи то алкогольного сп'яніння. Більше того, в матеріалах справи наявні документи - експертні висновки, які складені в результаті проходження ОСОБА_2 цілої низки медичних досліджень, які підтверджують, що жодних ознак наркотичного сп'яніння в його організмі не виявлено.

Зокрема судом не взято до уваги те, що, згідно з Консультативного висновку Медичного центру ТОВ Клініка ім. Гальченко В.В. від 25.04.2018 року, дослідження на 12 наркотичних речовин - наркотичної залежності у ОСОБА_2 не виявлено, і в результаті проходження розширеного стаціонарного медичного огляду в наркологічному відділенні №3 KMHKJI «Соціотерапія» проведено токсикологічне дослідження сечі - результат негативний, на «Д» нагляді не перебуває.

Разом з тим, відповідно до положень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103, оглядові підлягають лише водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного сп'яніння, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Між тим, в постанові суду зазначено, що вона винесена в тому числі за результатами дослідження відеозапису з нагрудної камери патрульного поліцейського, однак суд не звернув увагу, що даною камерою неодноразово зафіксовано ОСОБА_2, де він чітко розмовляє, серед ночі чітко читає з посвідчень прізвища, ім'я та по-батькові патрульних поліцейських, що координація рухів ОСОБА_2 повністю відповідає координації руху нормального здорового юнака, що жодних ознак будь-якого сп'яніння у нього не вбачається.

Також суд не зважив на письмові пояснення ОСОБА_2 про те, що декілька годин часу спілкувань з декількома патрульними екіпажами поліції - було шоком для нього, ще зовсім молодої людини, яка не має досвіду спілкування з поліцейськими, які психологічно тиснули на нього, адже він взагалі не міг зрозуміти, що відбувається, оскільки не порушував ні швидкісного режиму та не вчиняв жодних інших порушень ПДР, але безпідставно (незаконно) був зупинений патрульними, а потім оточений декількома авто поліцейських, як злочинець, який вчинив щось вкрай небезпечне, перебував під постійним психологічним тиском патрульних, які заперечували його право на адвоката, пояснюючи, що він має право на адвоката лише в суді.

Крім цього, суд не звернув увагу на той факт, що відео з нагрудної камери патрульного поліцейського, які долучені до матеріалів справи, перервані, мають між собою інтервали та не відображають повної картини подій, які мали місце в ніч з 23.04.18 року на 24.04.18 року, коли відбулась незаконна зупинка ОСОБА_2 та складення щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення з порушенням вимог діючого законодавства, і при цьому в матеріалах справи відсутнє відео безпосередньої зупинки ОСОБА_2 першим патрульним екіпажем. Отже, поліцейські вибрали з відео та долучили лише те, що вважали за необхідне, але у суду це не викликало жодного зауваження.

Не звернув суд першої інстанції і увагу на те, що у протоколі поліцейськими зазначено, що ознакою наркотичного сп'яніння ОСОБА_2 є «зіниці очей не реагують на світло», однак, відповідно до Інструкції ознакою сп'яніння є не відсутність реакції зіниць на світло, а «звужені чи розширені зіниці, що не реагують на світло», а тому, ознак наркотичного сп'яніння передбаченого чинним законодавством працівниками поліції встановлено не було.

Більше того, суд не надав належної уваги відеозапису з нагрудної камери патрульного поліцейського, на якому поліцейські, які складали протокол, самі визнали, що ними не виявлено підстав вважати, що ОСОБА_2 перебуває в будь-якому сп'янінні, як те було встановлено батальйоном супроводження, який першим зупинив ОСОБА_2

Крім того, суд першої інстанції безпідставно (за відсутності належних доказів) вважає встановленими обставини, які не підтверджуються матеріалами справи, а саме те, що ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків.

Також судом не було надано і належного аналізу пропозиціям, які надавались ОСОБА_2 поліцейськими, на відповідність їх встановленим діючим законодавствам вимогам, а саме пропозиції: «сідайте до нас в машину, поїхали на Визволителів, 6», що жодним чином не є належним виконанням вимог діючого законодавства, а більше сприймалось ОСОБА_2 як певний тиск, залякування та вимагання хабара.

Окрім цього, у протоколі суть порушення сформульована незрозуміло, оскільки ознаки сп'яніння, які були зазначені, відповідно до законодавства, віднесено як до алкогольного сп'яніння, так і до наркотичного, тому з інформації яку надавали поліцейські, яка також викладена в протоколі, а також зафіксована на фрагментарних відео, неможливо дійти висновку, від якого саме огляду ОСОБА_2 відмовився (на стан алкогольного чи наркотичного сп'яніння) та не зазначено, який порядок проходження такого огляду ОСОБА_2 запропоновано, а формулювання «у встановленому законом порядку» не розкриває суті порушення з огляду на положення ст. 266 КУпАП.

Не звернув суд увагу і на те, що ні на відео, ні у протоколі не зазначено, що ОСОБА_2 пропонувалося пройти огляд на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів поліцейськими, а також те, що ОСОБА_2 відмовився від проходження такого огляду, та те, що долучене відео фіксує присутність лише одного свідка, який ставить підпис у протоколі, і час з 01:14:26 до 01:17:20, при тому, що у протоколі вказаний час його складення 01:48 (через пів години після зафіксованого на відео).

Також працівниками поліції ОСОБА_2 не надавалось направлення на проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, що свідчить про порушення процедури і спростовує факт вимоги пройти такий огляд у закладі охорони здоров'я та факт відмови ОСОБА_2 від проходження такого огляду.

А відтак, поліцейським не було дотримано визначену чинним законодавством процедуру огляду на стан сп'яніння, що свідчить про недійсність такого огляду і відсутність підстав для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.

Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення всупереч вимог ст. 256 КУпАП не вказано суть адміністративного правопорушення та відомості, необхідні для вирішення справи по суті, і зокрема, протокол не містить зовнішніх ознак, необхідних для встановлення об'єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме - відсутні докази на те, що ОСОБА_2 керував в стані наркотичного сп'яніння і які ознаки, згідно Інструкції, є тому доказом.

А тому, надаючи оцінку складеному відносно ОСОБА_2 протоколу, відповідно до положень ст. 252 КУпАП, як доказу, що має містити фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, вважає, що дані у складеному відносно ОСОБА_2 протоколі про адміністративне правопорушення, які не відповідають диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП та не відображають змісту об'єктивної сторони правопорушення, не можуть бути визнані допустимими доказами вчинення ОСОБА_2 правопорушення, відповідальність за яке встановлена у ч. 1 ст. 130 КУпАП, внаслідок чого відсутні і підстави для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення захисника Чугаєнко О.М. на підтримку доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з'ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апелянта, ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 були дотримані, а висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, який на противагу твердженням апелянта складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП,підписано відповідною посадовою особою, ОСОБА_2 та свідками, в якому повно та правильно викладено суть правопорушення, та виходячи з характеру вчинених дій, указані ознаки наркотичного сп'яніння водія ОСОБА_2 та його дії щодо ухилення від огляду, є вказівка на порушення ОСОБА_2 п. 2.5 ПДР України та посилання на ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також поясненнях свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, якими засвідчено факт відмови ОСОБА_2від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння,та рапортах інспекторів поліції Звєрєвої О.Є. та Шаповалова С.В.

При цьому та обставина, що працівником поліції в протоколі вказано про наявність у ОСОБА_2 такої ознаки наркотичного сп'яніння як те, що «зіниці очей не реагують на світло», яка дослівно не відтворює ознаку, викладену в п. 4 Інструкції, жодним чином не свідчить про незаконність дій поліцейського щодо вимоги про проходження ОСОБА_2 в даному випадку огляду на стан наркотичного сп'яніння.

До того ж факт пропозиції ОСОБА_2 про проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку у зв'язку з наявністю у працівників поліції обґрунтованої підозри про керування ним автомобілем в стані саме наркотичного сп'яніння та його відмови від проходження огляду на стан такого сп'яніння підтверджується і відеозаписом з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, який був переглянутий в судовому засіданні за участі захисника Чугаєнко О.М.,відповідно до якого, ОСОБА_2 працівниками поліції неодноразово, в тому числі у присутності двох свідків, пропонувалося пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння в закладі охорони здоров'я, а також було роз'яснено наслідки відмови від проходження такого огляду, однак ОСОБА_2 від проходження огляду в закладі охорони здоров'я, не вказуючи на те причин, категорично відмовився, зазначивши, що буде розмовляти тільки у присутності свого адвоката, якому став телефонувати, а пізніше на пропозицію працівників поліції надати свої пояснення ОСОБА_2 погодився викласти їх у протоколі, зазначивши лише про те, що він не згоден із вказаним у протоколі, так як знаходиться у тверезому стані, і у нього відсутнє будь-яке наркотичне чи алкогольне сп'яніння.

Крім того, жодних даних, які б підтверджували факт того, що ОСОБА_2 вимушено відмовився від проходження медичного огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку, так як був оточений декількома автомобілями поліцейських та перебував під постійним психологічним тиском працівників поліції, які заперечували його право на адвоката, пояснюючи, що він має право на адвоката лише у суді, та не розумів що відбувається, оскільки не вчиняв жодних порушень, у матеріалах справи не має, а отже, дійсність наведених обставин у апеляційного суду викликає сумніви.

При цьому ні апеляційна скарга, ні матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_2, вважаючи дії інспекторів поліції неправомірними через здійснення на нього психологічного тиску та порушення його права на захист, неправомірними, оскаржував їх в установленому порядку.

А тому такі твердження захисника розцінюються як спосіб захисту ОСОБА_2 та намагання ухилитися від відповідальності за вчинене.

Також не заслуговують на увагу і доводи захисника ХмарукаІ.М. в апеляційній скарзі про недотримання працівниками поліції встановленого законом порядку проведення огляду ОСОБА_2 на стан наркотичного сп'яніння, тобто без пропозиції проведення первинного огляду на місці з використанням спеціальних технічних засобів.

Відповідно до Розділу II п. 13 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного сп'яніння, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 9 листопада 2015 року №1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп'яніння згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 Розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Отже, проведення огляду на стан наркотичного сп'яніння можливо лише у медичному закладі, і та обставина, що працівники поліції не пропонували ОСОБА_2 пройти огляд на місці за допомогою спеціальних технічних засобів, не свідчить про недотримання ними в даному випадку вимог ст. 266 КУпАП.

Крім того, є непереконливими і доводи про відсутність у справі даних щодо перебування ОСОБА_2 в стані чи то наркотичного, чи то алкогольного сп'яніння, оскільки щодо ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення і він притягнутий до адміністративної відповідальності не за керування транспортним засобом у стані сп'яніння, а за порушення вимог п. 2.5 ПДР України, яке виразилося у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

Щодо долучених до апеляційної скарги Консультативного висновку Медичного центру ТОВ Клініка ім. Гальченко В.В. від 25.04.2018 року та виписки КМНКЛ «Соціотерапія» із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_2 №4228 від 07.05.2018 року про проходження ОСОБА_2 огляду цілої низки медичних досліджень, за якими наркотичної залежності у ОСОБА_2 не виявлено, то вони не спростовують правильність висновків суду і не підлягають врахуванню, оскільки жодним чином не вказують на відсутність ознак наркотичного сп'яніння у ОСОБА_2 чи його неперебування у такому стані на момент зупинки працівниками поліції, а до того ж, відповідно до вимог п. 9 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, вказаний огляд повинен бути проведений не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення, а, згідно вказаних медичних документів, огляд ОСОБА_2 проведено за його заявою 25.04.2018 року та 07.05.2018 року, тобто більше ніж дві години після його зупинення працівниками поліції.

До того ж в даному випадку ОСОБА_2 притягнутий до відповідальності саме за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння, що утворює окремий склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, висновки щодо результатів медичного огляду ОСОБА_2, на які посилається захисник Хмарук І.М., у даному випадку не мають доказового значення.

Що стосується доводів апелянта про порушення працівниками поліції п. 12 Інструкції, з огляду на відсутність в матеріалах справи направлення на проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, то вони є безпідставними, оскільки доказами по справі доведено, що ОСОБА_2 на пропозицію поліцейського відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння в закладі охорони здоров'я, а тому у поліцейського не було підстав для оформлення письмового направлення водія на огляд і долучення його до протоколу.

Не відповідають дійсності і доводи в апеляційній скарзі про відсутність другого свідка під час спілкування ОСОБА_2 з працівниками поліції, оскільки спростовуютьсявідеозаписом з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, відповідно до якого, виявивши у ОСОБА_2 під час спілкування ознаки наркотичного сп'яніння, працівники поліції зупинили двох свідків, які були присутні під час відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, а також були присутні під час складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, в який було внесено анкетні дані свідків та ними (свідками) власноручно проставлено свої підписи.

Що стосується доводів захисника про відсутність в матеріалах справи відеозапису безпосередньої зупинки ОСОБА_2 першим патрульним екіпажем, то зазначений факт не може впливати на обґрунтованість притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, оскільки сам факт вчинення правопорушення мав місце і відповідний огляд на виявлення ознак наркотичного сп'яніння проводився, що також підтверджується направленими на адресу апеляційного суду письмовими поясненнями поліцейського відділення №5 батальйону супроводження ГУ НП у м. Києві Шаповалова С.В., з яких вбачається, що 24.04.2018 року ним був складений рапорт про те, що цього ж дня о 01 год. 10 хв. по вул. В. Васильківська, 20 в м. Києві ним було зупинено автомобіль «Тойота Крайсер», номерний знак НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2 і під час перевірки та спілкування з ним, було встановлено, що у останнього виявлені явні ознаки наркотичного сп'яніння, а саме: розширені зіниці очей, які не реагують на світло, та порушена координація рухів, водію було запропоновано відвідати медичний заклад для проходження медичного огляду на стан наркотичного сп'яніння, але водій відмовився у присутності двох свідків, тоді на місце зупинки транспортного засобу було викликано екіпаж патрульної поліції для оформлення адміністративних матеріалів по ст. 130 КУпАП, та автомобіль, документи і водія передано працівнику патрульної служби Кравченко В.В. для подальшого оформлення вказаного правопорушення.

Інші посилання захисника, зокрема які стосуються розбіжностей в часі складання протоколу про адміністративне правопорушення та часу підписання свідком протоколу зафіксованого на відеозаписі, не спростовують факту керування ОСОБА_2 автомобілем з ознаками наркотичного сп'яніння та його відмови від проходження огляду на стан такого сп'яніння, що в свою чергу підтверджується вищенаведеними доказами, які узгоджуються між собою і в цілому вказують на порушення останнім вимог п. 2.5 ПДР України.

Щодо інших доводів, викладених захисником в апеляційній скарзі, то вони суперечать як фактичним обставинам правопорушення, так і наявним доказам у справі, носять надуманий характер, а тому також не заслуговують на увагу.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки його притягнуто до адміністративної відповідальності за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння, і такий висновок відповідає фактичним обставинам події та підтверджується доказами, представленими в матеріалах справи.

За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, і тому підстави для її скасування - відсутні, а відтак, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Хмарука І.М.залишити без задоволення, а постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 червня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду ГорбІ.М.