ІМЕНЕМ УКРАЇНИ ПОСТАНОВА КИЇВСЬКОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
29 січня 2019 року місто Київ
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Журавель О.О., за участю захисника-адвоката Лященка А.М., який діє в інтересах ОСОБА_3, розглянувши матеріали справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_3, з апеляційною скаргою захисника-адвоката Лященка А.М. на постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва від 7 листопада 2018 року, -
Цією постановою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Відповідно до постанови та протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 10.08.2018 о 00 год. 30 хв. в м. Києві на пл. Деміївській, керував автомобілем «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України.
Не погодившись з рішенням судді Голосіївського районного суду міста Києва від 7 листопада 2018 року захисник ОСОБА_3 - адвокат Лященко А.М. подав апеляційну скаргу в якій зазначає, що не погоджуються із вказаною постаново, вважає її незаконною, у зв'язку з тим, що порушено норми матеріального та процесуального права та простить скасувати постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 7 листопада 2018 року відносно ОСОБА_3, та ухвалити нову постанову, якою провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційних вимог зазначає наступне.
Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 складений із значними порушеннями та всупереч вимогам чинного законодавства. Так, працівниками поліції було порушено ч.3 ст.266 КУпАП, а саме, у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння або у разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. Проте, в порушення цих вимог водію ОСОБА_3 не пропонували пройти огляд у лікаря.
Якщо після оформлення направлення, водій транспортного засобу відмовляється від проведення медичного огляду і в закладі охорони здоров`я (чого в даному випадку не проводилося), поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. Проте у матеріалах справи відсутнє направлення на огляд ОСОБА_3 з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направив водія у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп'яніння.
Таким чином, на думку апеллянта, вина особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3не доведена, що свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення та необхідність закриття провадження у справі.
Заслухавши пояснення ОСОБА_3, його захисника Лященко А.М., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши викладені в ній доводи, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Постанова судді про визнання особи винною у вчиненні адміністративного правопорушення має бути обґрунтована достатніми і незаперечними доказами (сукупність даних протоколу про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновки експерта, тощо).

Однак при розгляді даної справи суддя всупереч вищевказаних вимог закону, не вжив заходів для належноїперевірки обставин, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, внаслідок чого було неправильно застосовано матеріальний закон, та фактично визнав ОСОБА_3 винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП без будь-якого судового розгляду, не дослідивши не тільки його пояснення і заперечення, а й тих незначних доказів, що містяться в матеріалах справи, не давши їм належну й об'єктивну оцінку.

Притягуючи ОСОБА_3 до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП , суддя виходив з тих обставин, що вказані в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3, однак, чим доводиться сам факт того, що водій керував автомобілем у стані алкогольного сп'яніння, суд в постанові не вказав.

Як вбачається зі змісту ч.3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. Відповідно до частини 5 цієї ж статті огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

У даному випадку, як було встановлено в апеляційному засіданні з пояснень апелянта та з відео нагрудної камери, що наявне в матеріалах справи, ОСОБА_3 не пропонували пройти огляд у медичному закладі. До того ж, у матеріалах справи відсутнє направлення на огляд ОСОБА_3 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (додаток 1 до Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції).

Крім того, пояснення свідків (ОСОБА_4 та ОСОБА_5.), які були долучені як доказ поліцейськими до матеріалу про адміністративне правопорушення і посилання на яких є в протоколі, не є по своїй суті поясненнями свідків події, а є пояснення самого поліцейського наперед складеними у формі бланку, тотожні одне одному. При цьому, зміст цих пояснень не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки, ОСОБА_3 не відмовлявся від медичного огляду у лікаря-нарколога, як це вказано в поясненнях, а лише відмовився від огляду на приладі Драгер.

Слід також зазначити, що з відео також не вбачається самої відмови ОСОБА_3 від проходження огляду на стан сп'яніння на приладі Драгер, а лише констатовано факт працівником поліції, що: «ОСОБА_3 в присутності свідків відмовляється від проходження огляду на приладі Драгер». Самої ж законної вимоги пройти огляд на стан сп'яніння за допомогою приладу Драгер або у медичному закладі у лікаря-нарколога з поясненням наслідків у разі відмови від такого огляду, від працівників поліції не надходило.

Однак, суд першої інстанції розглядаючи справу і зазначаючи в постанові про наявність достатніх доказів вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, яке полягало зокрема у відмові в проходженні огляду на стан сп'яніння, залишив поза увагою, що в матеріалах справи відсутні такі документи: направлення ОСОБА_3 на огляд як водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; Акт про відмову від медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. А також судом не досліджено належним чином відео з нагрудної камери працівника поліції, яке явно свідчить про порушення законних вимог щодо порядку виявлення та проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння у водія ОСОБА_3

Отже, враховуючи, вищевикладене слід вказати, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 складений із значними порушеннями та всупереч Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тому такий протокол не можна вважати дійсним.

Таким чином, фактично, вина ОСОБА_3 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є недоведеною та належним чином не підтверджена доказами, що наявні в матеріалах справи.

З огляду на вищенаведене, приходжу до висновку, що суд першої інстанції, при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 не повній мірі врахував усі обставини справи, не дослідив усі подані докази, що призвело до прийняття невмотивованого рішення, а тому вважаю за необхідне скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Лященка А.М., поданої в інтересах ОСОБА_3 на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 7 листопада 2018 року - задовольнити.

Постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва від 7 листопада 2018 року, якою ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік - скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.О. Журавель