КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду за участі:

особи, яка притягається до відповідальності - ОСОБА_1 .

захисника ? Чорного Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 15.11.2018, -

В С Т А Н О В И В

Цією постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП України, та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік. Притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України, та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 340 (триста сорок) грн. 00 коп. в дохід держави. На підставі ст.36 КУпАП України, остаточну міру адміністративного стягнення ОСОБА_1 призначено у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням місцевого суду, особа, яка притягається до відповідальності - ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить апеляційний суд визнати поважними причини пропуску 10-тиденного строку на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду міста Києва від 15.11.2018, поновивши йому такий строк, прийняти в якості додаткового доказу відповідь ДПП УПП у м. Києві від 31.10.2018 №Б-12072/41/6/4/02-2018, за результатами апеляційного провадження постанову Святошинського районного суду міста Києва від 15.11.2018 змінити, скасувавши призначене йому судом першої інстанції адміністративне стягнення за ст.130 КУпАП та закрити провадження по справі в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП, а в частині притягнення його до відповідальності за ст.124 КУпАП залишити без змін.

В обґрунтування заявленого в межах апеляційної скарги клопотання про поновлення строку на звернення з апеляційними вимогами ОСОБА_1 зазначає, що судовий розгляд було здійснено за його відсутності без належного повідомлення його про слухання справи. Про оскаржувану постанову йому стало відомо від працівників поліції і копію постанови отримано лише 14.01.2019, в той же день він ознайомився з протоколом серії БД №184201 про притягнення його до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги ОСОБА_1 зазначає, що судом першої інстанції не було перевірено правильність складання протоколу, адже, в протоколі відсутні пояснення та підпис ОСОБА_1 про те, що йому не роз`яснені права та обов`язки, що на переконання останнього є підставою для направлення справи на дооформлення. Також протоколі немає запису про відмову підписання протоколу та про отримання ним тимчасового посвідчення на право керування транспортним засобом, тоді як ним тимчасове посвідчення отримано в ході особистого звернення до УПП в м.Києві 19.10.2018. Вказує на порушення поліцейськими порядку пропонування йому огляду на стан сп?яніння, оскільки працівниками поліції не було забезпечено проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, не складено акт огляду. Звертає увагу суду, що водія не було відсторонено від керування транспортним засобом, а транспортний засіб не було тимчасово затримано.

Як встановлено судом першої інстанції, на підставі адміністративних протоколів, 07.10.2018 о 05 год. 00 хв. в м. Києві по вул. Г. Юри, 20 ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «ЗАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , під час виїзду з прилеглої території не надав перевагу транспортному засобу «ЗАЗ Ланос» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 та скоїв з ним зіткнення, що призвело до механічних пошкоджень автомобіля. Під час встановлення особи було виявлено, що ОСОБА_1 керував автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, водій відмовився в присутності свідків: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 В діях ОСОБА_1 вбачається порушення п.п.2.5, 26.4 ПДР України.

Першочергово судом вирішено клопотання ОСОБА_1 про поновлення йому строку на апеляційне оскарження.

Так, змістом оскаржуваної постанови підтверджується, що особа, яка притягається до відповідальності ? ОСОБА_1 до суду на розгляд справи не з?явився.

Згідно наявного в матеріалах справи конверту, яким ОСОБА_1 направлялась судова повістка, вона повернулась до суду без вручення у зв?язку неправильно зазначеною адресою одержувача (а.с. 9).

Доказів на підтвердження того, що судом вживались інші засоби для виклику ОСОБА_1 до суду, матеріали справи не містять.

Доказів, які підтверджують направлення судом ОСОБА_1 копії постанови від 15.11.2019 за результатами розгляду справи щодо нього, матеріали справи також не містять.

Відповідно до заяви про ознайомлення зі справою та отримання копії судового рішення, ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами справи №759/15865/18 та отримав копію постанови 14.01.2019 (а.с. 15), а апеляційну скаргу подав 17.01.2019 безпосередньо через канцелярію Святошинського районного суду міста Києва (а.с. 16-18).

Отже, оскільки ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений судом першої інстанції про розгляд справи щодо нього і суд розглянув її за його відсутності, із врахуванням того, що ОСОБА_1 реалізував гарантоване йому право на подачу апеляційної скарги в межах десятиденного строку з моменту отримання копії рішення суду, яке наразі оскаржує, зважаючи на принцип доступу до правосуддя, який випливає з п.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, за сукупності наведених обставин суд вважає за необхідне поновити ОСОБА_1 строк на звернення з апеляційними вимогами, прийнявши подану ним апеляційну скаргу до розгляду.

Щодо апеляційних вимог по суті, то заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_1 та його захисника ? адвоката Чорного Є.О., які підтримали подану апеляційну скаргу та просили суд її задовольнити, надавши суду пояснення, дослідивши письмові матеріали справи та дослідивши наявний в матеріалах справи відеозапис з нагрудної камери поліцейського, з`ясувавши питання, які виникли під час такого дослідження, вирішивши заявлені клопотання, перевіривши законність та обґрунтованість постанови місцевого суду в межах апеляційної скарги, а також доводи апеляції, суд вважає апеляційні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Суд переглядає судові рішення суду першої інстанції межах апеляційної скарги.

Враховуючи, що ОСОБА_1 оскаржує постанову Святошинського районного суду міста Києва від 15.11.2018 лише в частині визнання його винним та накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП, то встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчинення адміністративного правопорушення, доведеність вини та правильність накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП апеляційною інстанцією відповідно до положень ст.294 КУпАП щодо меж апеляційного розгляду - не перевіряються, поза як ніким не ставляться під сумнів.

Натомість, доводи ОСОБА_1 щодо порушення його права на захист, допущення неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи за ч.1 ст.130 КУпАП, апеляційний суд вважає безпідставними, зважаючи на слідуюче.

П.2.5. ПДР України визначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ч.1 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Між тим, згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, перевіркою судом апеляційної інстанції постанови місцевого суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованим, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами, а саме:

? протоколом про адміністративне правопорушення від 01.10.2018 серії БД №184201, в якому викладено повні відомості щодо особи правопорушника, суть правопорушення, обставини, час та місце вчиненого правопорушення, посилання на відповідний пункт ПДР України та на статтю, яка передбачає відповідальність за такі дії, вказано відомості про свідків і їх підписи, зазначено додатки до протоколу, дані щодо вилучених документів, застосування бодікамери АА00316, тощо (а.с. 1);

? письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 07.10.2018, згідно яких водій ОСОБА_1 в їх присутності відмовився від проходження медичного огляду у лікаря-нарколога та за допомогою приладу "Драгер" для визначення стану сп?яніння (а.с. 4);

? письмовими поясненнями свідка ОСОБА_5 від 07.10.2018, який був свідком ДТП, згідно яких водієм автомобіля "Део Ланос", д.н.з. НОМЕР_1 , був ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебував в стані алкогольного сп?яніння (а.с. 5);

? письмовими поясненнями іншого учасника ДТП ОСОБА_2 , згідно яких слідує, що він бачив як автомобілем "Део Ланос", д.н.з. НОМЕР_1 , керував ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6);

? відеозаписом з нагрудної камери поліцейського АА00316, з якого слідує, що поліцейський при свідках запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп?яніння з використанням спеціального технічного засобу "Драгер", роз?яснив наслідки відмови від огляду, на що ОСОБА_1 відмовився, посилаючись на те, що він не керував транспортним засобом (а.с. 7).

Вищенаведені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своєму взаємозв?язку ? достатності для підтвердження висновку суду першої інстанції щодо доведеності вини водія ОСОБА_1 в порушенні ним приписів п.2.5. ПДР України, що як наслідок тягне за собою відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, у зв?язку з задоволенням апеляційним судом в судовому засіданні від 06.02.2019 клопотання захисника про виклик для надання пояснень інспектора поліції Старухані С.В., судом неодноразово вживались заходи для виклику останнього. Однак, у зв?язку з неявкою поліцейського в судове засідання за викликом, захисник в судовому засіданні від 14.05.2019 зняв своє клопотання з розгляду і подальшого виклику поліцейського .

Втім, незважаючи на неможливість допитати інспектора поліції ОСОБА_6 ., суд вважає, що факт керування саме ОСОБА_1 транспортним засобом «ЗАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , доведено.

Так, згідно відомостей протоколу про адміністративне правопорушення від 07.10.2018 серії БД №184202, водієм автомобіля «ЗАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , який порушив п.26.4 ПДР України, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, що тягне відповідальність за ст.124 КУпАП, вказано ОСОБА_1 (а.с. 2). Постанову Святошинського районного суду міста Києва від 15.11.2018 про визнання ОСОБА_1 винним за ст.124 КУпАП, сторона захисту не оскаржує. При цьому, згідно письмових пояснень свідка ОСОБА_5 та іншого учасника ДТП ОСОБА_2 , водієм транспортного засобу «ЗАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 був ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Отже наведеним підтверджується, що 07.10.2018 о 05 год. 00 хв. в м. Києві по вул. Г. Юри, 20 транспортним засобом «ЗАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 керував саме ОСОБА_1 . Також суд спростовує доводи захисника про те, що вони не оскаржують постанову в частині визнання ОСОБА_1 винним за ст.124 КУпАП через неможливість в подальшому отримати страхове відшкодування, поза як згідно встановлених в судовому засіданні відомостей, ОСОБА_1 було застраховано транспортний засіб у відповідності до правил п. 21.3. ст.21 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а не життя водія.

Такими, що вводять суд в оману є і доводи ОСОБА_1 про те, що він не знав про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення від 01.10.2018 серії БД №184201. Такі твердження апелянта спростовуються відповіддю заступника начальника УПП в м.Києва від 31.10.2018 №Б-12072/41/6/4/02-2018 на скаргу ОСОБА_1 від 24.10.2018, згідно якої вбачається, що останнього було повідомлено про складання на нього двох протоколів: серії БД №184201 та серії БД №184202 за порушення ним ПДР України, за що передбачено відповідальність ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП (а.с. 19-20).

Неспроможними апеляційний суд визнає також і посилання апеляційної скарги на порушення поліцейськими порядку пропонування йому огляду на стан сп?яніння.

Так, по-перше, відсутність в матеріалах справи акту огляду та направлення водія на проходження огляду на стан сп`яніння, є взаємовиключним з самим правопорушенням, яке ставиться в вину ОСОБА_1 ? відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

По-друге, згідно письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 07.10.2018, ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд і з використанням спеціального технічного засобу "Драгер", і у лікаря нарколога в медичному закладі.

Таким чином, порядку пропонування пройти огляд ОСОБА_1 працівниками поліції було дотримано.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що в протоколі відсутній його підпис та йому не було роз?яснено права, то суд виходить з того, що ОСОБА_1 було роз?яснено поліцейським наслідки його відмови від огляду, тобто складання на нього протоколу, що підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського. Натомість відмова від надання пояснень та відмова підписання протоколу згідно ч.3 ст.256 КУпАП є правом особи щодо якої він складається.

Таким чином, суд оцінює протокол про адміністративне правопорушення від 01.10.2018 серії БД №184201 як допустимий доказ та не вбачає підстав для повернення матеріалів справи на дооформлення.

Також суд бере до уваги, що ОСОБА_1 був відсторонений від керування транспортним засобом шляхом вилучення його посвідчення водія НОМЕР_3 , про що вказано в протоколах про адміністративні правопорушення серії БД №184201 та серії БД №184202 (а.с. 1, 3) і тимчасовий дозвіл на керування транспортним засобом було йому видано 19.10.2018, що підтверджується відповіддю заступника начальника УПП в м.Києва від 31.10.2018 №Б-12072/41/6/4/02-2018 на скаргу ОСОБА_1 (а.с. 19-20).

Між тим, відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження вирішення поліцейськими питання про затримання транспортного засобу «ЗАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , не спростовує факту порушення ОСОБА_1 п.2.5 ПДР України, за яке передбачено відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП, при тому що водій був відсторонений від керування транспортним засобом.

Стосовно доводів захисника, висловлених в ході розгляду існуючих апеляційних вимог з посиланням на постанову Верховного Суду колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15.11.2018 (справа №524/5536/17) про те, що відеозапис з нагрудної камери поліцейського є неналежним доказом, то вказані твердження суд вважає безпідставними виходячи з приписів ст.40 Закону №580-VІІІ "Про Національну поліцію", яка вказує на використання працівниками поліції відеофіксуючих засобів на форменому одязі для фіксування правопорушення, а також положень ст.251 КУпАП, згідно яких показання технічних засобів, що мають функцію відеозапису є доказами в справах про адміністративне правопорушення. Отже, зважаючи, що в протоколі від 07.10.2018 серії БД №184201 як додаток до нього міститься посилання на запис боді-камери АА00316, то такий відеозапис з нагрудної камери поліцейського є належним та допустимим доказом по справі.

Окрім вказаного, враховуючи, що в ході перегляду даної справи в апеляційному порядку особі, яка притягується до адміністративної відповідальності забезпечено можливість взяти участь в судовому розгляді, надавати пояснення по справі, заявляти клопотання, якими ОСОБА_1 скористався на стадії апеляційного розгляду справи, і будь яких сумнівів щодо об`єктивності прийнятого місцевим судом рішення, з яким також погоджується і суд апеляційної інстанції, у апеляційного суду немає, то доводи ОСОБА_1 щодо ігнорування його прав та нез`ясування судом першої інстанції всіх обставин справи, є неспроможними.

За таких обставин, оскільки доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в ході судового розгляду справи в апеляційному порядку не знайшли свого підтвердження, апеляційний суд не знаходить підстав для зміни оскаржуваної постанови Святошинського районного суду міста Києва від 15.11.2018 та закриття провадження по справі в частині визнання ОСОБА_1 винним за ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення, як того просить апелянт.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження ? задовольнити, поновивши строк та прийнявши апеляційну скаргу до розгляду.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Святошинського районного суду міста Києва від 15.11.2018, якою ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення, ? залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.М. Ігнатов

Справа № 33/824/910/2019

Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

Суддя у першій інстанції - Шум Л.М.

Суддя в апеляційній інстанції - Ігнатов Р.М.