ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2019 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Любчик В.М.,

при секретарі Сафроновій К.М.,

за участю

прокурора Шендрика С.В.,

особи, яка притягається до адміністративної

відповідальності ОСОБА_1,

розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Управління захисту економіки в Донецькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, яка обіймає посаду - спеціаліст відділу діловодства та контролю апарату райдержадміністрації Добропільської районної державної адміністрації Донецької області, зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

25 лютого 2019 року до суду на розгляд надійшов протокол № 120 від 22.02.2019 року, який складено оперуповноваженим Управління захисту економіки в Донецькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України лейтенантом поліції ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 спеціаліста відділу діловодства та контролю апарату Добропільської районної державної адміністрації Донецької області за ч.1 ст.172-6 КУпАП.

З протоколу № 120 від 22.02.2019 року, вбачається, що ОСОБА_3, будучи спеціалістом відділу діловодства та контролю апарату Добропільської районної державної адміністрації Донецької області, 20.04.2018 року несвоєчасно, без поважних причин, подала щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення пов'язане з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_3 надала пояснення, відповідно до яких своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП - не визнає. Зазначила, що діяльності, пов'язаної з корупцією та корупційними діями не вчиняла. Дійсно, 15.03.2018 року намагалася подати декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік та після заповнення усіх розділів вважала, що успішно її подала. Однак, зазначена декларація не відобразилася у Єдиному державному реєстрі декларацій, оскільки замість «Подати документ» натиснула «Зберегти чернетку», у звязку з чим вищезазначену декларацію було подано 20.04.2018 року.

Прокурор Шендрик С.В., у судовому засіданні ствердив, що докази зібрані працівниками поліції та надані суду є достатніми, тому просив притягнути ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5, які є колегами ОСОБА_1 у судовому засіданні 12.03.2019 року зазначили, що остання за період роботи в райдержадміністрації посадові обовязки виконує сумлінно і професійно. Порушень вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції за період з 2011 року по 2017 рік з її боку не було, строки подання декларацій було дотримано. Також зазначили, що надавали ОСОБА_1 консультації з приводу подання декларації саме 15.03.2018 року та допомагали у заповненні деяких розділів.

Заслухавши думку учасників, всебічно зясувавши обставини справи, оцінивши досліджені докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозвязку, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не грунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності із статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах та в порядку, встановленому законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року (заява №10519/83, п. п. 29, 30), тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов'язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява №7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 було призначено на посаду спеціаліста 1 категорії з діловодства загального відділу апарату райдержадміністрації та присвоєно 15 ранг державного службовця в межах VII категорії посад, згідно розпорядження голови Добропільської районної державної адміністрації від 01.12.2011 року № 65 рк «Про кадри».

06.12.2016 року переведено за її згодою, на посаду спеціаліста відділу діловодства та контролю апарату райдержадміністрації згідно розпорядження голови Добропільської районної державної адміністрації від 06.12.2016 року № 82 рк «Про кадри».

09.02.2018 року ОСОБА_1 було присвоєно черговий 8 ранг державного службовця в межах категорії «В» згідно до наказу керівника апарату Добропільської районної державної адміністрації від 09.02.2018 року № 1нк «Про кадри», отже відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», є субєктом на якого поширюється дія цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов'язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Таким чином, держслужбовці, як субєкти декларування мають в обовязковому, визначеному законом порядку подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування.

Долучений до протоколу № 120 про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією від 22.02.2019 року додаток "Послідовність дій користувача "Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування", які вчинила ОСОБА_3, (дата реєстрації 16.03.2017 року о 11:44 год.), містить відомості про дії користувача, щодо направлення декларації. Так 15.03.2018 року в період часу з 15:34:28 год. по 16:52:17 год., після дії натиснуто кнопку «Нова декларація на основі цієї» виконано 27 дій «заповнено/переглянуто розділ». Останню дію, 15.03.2018 року було вчинено о 16:52:17 натиснуто кнопку «Зберегти чернетку».

Інші дії було виконано у період часу з 15:29:57 год. по 23:50:54 год. 20.04.2018 року, о 23:48:21 год. виконано дію - подання документу підтверджено ЕЦП, документ подано.

У судому засіданні та у своїх письмових поясненнях до протоколу ОСОБА_3 зазначила, що 15.03.2018 року намагалася подати декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік та після заповнення усіх розділів вважала, що успішно її подала.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 25 травня 1998 року «Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, пов'язані з корупцією» роз'яснено, що у справах даної категорії суди повинні забезпечувати своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне дослідження всіх обставин, передбачених ст. ст. 247, 280 КУпАП. При цьому необхідно особливу увагу звертати на те чи мало місце правопорушення, за яке особа притягується до відповідальності, чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною в його вчиненні, чи належить вона до суб'єктів вказаного правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 1 ст.172-6 КУпАП передбачає відповідальність за несвоєчасне подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до вимог ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається чиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо припускала настання цих наслідків.

Аналіз вказаних норм приводить до висновку, що склад правопорушення за ч.1 ст. 172-6 КУпАП є формальним, обов'язковим елементом його об'єктивної сторони є умисна дія, тобто умисне несвоєчасне подання електронної декларації, а тому, орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення та прокурор, що приймає участь в розгляді таких протоколів судом, зобов'язані довести суду наявність в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності за вчинення цього адміністративного правопорушення, умислу на несвоєчасне подання електронної декларації.

У цьому аспекті слід зауважити, що рішенням ЄСПЛ від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов'язків осіб, національні органи зобов'язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Беручи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 не мала умислу на несвоєчасне подання декларації, оскільки 15.03.2018 року увійшла у свій власний особистий кабінет, активно в ньому працювала, заповнюючи та переглядаючи всі розділи Е-декларації, у повній послідовності з виконанням кінцевої команди, тому вважала її поданою, так як вчинила всі дії для цього. Вказаний факт підтверджується витягом послідовності дій користувача «Єдиного реєстру декларації осіб, уповноважених на виконання функції держави або місцевого самоврядування».

В матеріалах справи відсутні відомості на підтвердження наявності в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності, умислу на несвоєчасне подання електронної декларації.

Протокол № 120 про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією від 22.02.2019 року, що складений без зазначення в суті правопорушення форми вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не є належним доказом на підтвердження наявності в інкримінованих ОСОБА_1 діях, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

У зв'язку з вищевикладеним суд вважає, що провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю відповідно до ч.1 п.1 ст. 247 КУпАП у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Статтею 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір у провадженні у справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

У звязку з тим, що на ОСОБА_3С адміністративне стягнення не може бути накладене судом у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, судовий збір у провадженні за даною справою також не підлягає стягненню з останньої.

Керуючись ст.ст. 172-6, 247, 284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, за ч. 1 ст.172-6 КУпАП - закрити на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП, у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду через Добропільський міськрайонний суд.

Копію постанови вручити протягом трьох днів, особі щодо якої її винесено.

Суддя В.М. Любчик