ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/23/19

21 березня 2019 року

м.Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області в особі судді Левчук В.В.

розглянувши адміністративний матеріал, які надійшли від Костопільського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, не працює, зареєстрований та проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, за ст.124, ст. 122-4 та ч.4 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ:

22 грудня 2018 року у м.Костопіль по вул.Коперніка 15 відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, інспектором СРПП Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області складено протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №113270 з якого вбачається, що 22.12.2018 року о 20:00 год. водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем Audi100, державний номерний знак НОМЕР_1, на вулиці Ничогівка в с.Постійне Костопільського району Рівненської області, при виїзді із двору, здійснюючи рух заднім ходом, не переконався, що це буде безпечно, не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, не надав перевагу в русі автомобілю Ford Focus, державний номерний знак LZA52590, що рухався по головній дорозі та допустив із останнім зіткнення, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим допустив порушення п. 10.2, 10.9 Правил дорожнього руху України. Дії ОСОБА_1 попередньо кваліфіковані за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

22 грудня 2018 року у м.Костопіль по вул.Коперніка 15 відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, інспектором СРПП Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД №268713 з якого вбачається, що 22.12.2018 року о 20:00 год. водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем Audi100, державний номерний знак НОМЕР_1, допустив зіткнення з автомобілем Ford Focus, державний номерний знак LZA52590, після чого залишив місце пригоди, чим допустив порушення п. 2.10 Правил дорожнього руху України. Дії ОСОБА_1 попередньо кваліфіковані за ст.122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

22 грудня 2018 року у Костопільському відділі поліції відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, інспектором СРПП Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД №268691 з якого вбачається, що 22.12.2018 року о 21:50 год. водій ОСОБА_1 вживав алкоголь, а саме горілку після дорожньо-транспортної пригоди з його участю, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п.2.10 «є» Правил дорожнього руху України. Такі дії ОСОБА_2 попередньо кваліфіковані за ч.4 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.36 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Враховуючи, що по даним матеріалам про адміністративні правопорушення притягується до адміністративної відповідальності одна і та ж особа, з метою повного, всебічного та обєктивного розгляду справи по суті, провадження у справах про адміністративні правопорушення №№ 3/564/77/19, 3/564/78/19 та 3/564/76/19 підлягають обєднанню в одне провадження в межах справи №564/23/19.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину визнав, розкаявся, просив застосувати більше мяке стягнення, оскільки має на утриманні неповнолітню дитину.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1, повно та обєктивно дослідивши матеріали, додані до протоколу, встановив наступне.

Так, судом встановлено, що 22.12.2018 року о 20:00 год. водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем Audi100, державний номерний знак НОМЕР_1, на вулиці Ничогівка в с.Постійне Костопільського району Рівненської області, при виїзді із двору, здійснюючи рух заднім ходом, не переконався, що це буде безпечно, не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, не надав перевагу в русі автомобілю Ford Focus, державний номерний знак LZA52590, що рухався по головній дорозі та допустив із останнім зіткнення, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, залишив місце автопригоди та вживав алкоголь, а саме горілку після дорожньо-транспортної пригоди з його участю, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного спяніння.

Даний факт підтверджується протоколами про адміністративне правопорушення серії ОБ №113270, БД №268713 та БД №268691 від 22.12.2018 року, схемою місця ДТП, поясненнями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, рапортами працівників поліції, актом огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 10.2 Правил дорожнього руху України, виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з'їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.

Відповідно до п. 10.9 Правил дорожнього руху України, під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Відповідно до ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до п. 2.10«а» Правил дорожнього руху України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов'язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Відповідно до ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративна відповідальність настає за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Відповідно до п. 2.10«є» Правил дорожнього руху України, до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Відповідно до ст.130 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд дійшов переконливого висновку про те, що вина ОСОБА_1 в порушенні вимог пункту 2.10«а», 2.10«є», 10.2 та 10.9 Правил дорожнього руху України, за які передбачена відповідальність за ст.124, ст.122-4 та ч.4 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доведена дослідженими в судовому засіданні доказами.

Враховуючи обставини справи, з метою запобігання вчиненню нових правопорушень та виправлення особи правопорушника, суд дійшов висновку про необхідність застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, а саме в межах санкції ч.4 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Разом з тим, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Статтею 27 КУпАП передбачено, що штраф є грошовим стягненням, що накладається на громадян, посадових та юридичних осіб за адміністративні правопорушення у випадках і розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 34 КУпАП, однією з обставин, що помякшують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнається щире розкаяння винного.

Аналіз вказаних статей Кодексу України про адміністративні правопорушення свідчить про те, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність. Однак, при розгляді справ про адміністративні правопорушення відсутній визначений Законом механізм, який би дозволяв накладати стягнення за вчинені адміністративні правопорушення нижче визначеної санкцією відповідної статті Кодексу або замінювати стягнення на інше.

Проте, за фактично аналогічних умов, а саме за наявності кількох обставин, що помякшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш мякого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення злочину, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу (ч. 1 ст. 69 КК України).

Тобто, законодавець надав суду можливість призначати менше покарання навіть за вчинений злочин за наявності окремих обставин, а за вчинення адміністративного правопорушення такого механізму не перебачив.

Разом з тим суд звертає увагу, що стягнення, яке визначено ч. 4 ст. 130 КУпАП як безальтернативне покарання фактично є навіть більшим, ніж за злочин, передбачений ч.1 ст.286 КК України, і за відсутності норми, яка дозволяла б призначати стягнення менше ніж передбачено санкцією відповідної статті або замінити його на інше, неможливо у повній мірі реалізувати положення ст.ст. 23, 33 КУпАП.

Тому накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 грн. або адміністративний арешт на строк пятнадцять діб, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки на особу, яка не працює та має на утриманні дитину вочевидь не сприятиме її вихованню та виправленню, а призведе до того, що несплачений вчасно штраф буде звернутий до примусового виконання у подвійному розмірі. Таке покарання виглядає не просто надмірним, а явно несправедливо тяжким у відношенні ОСОБА_1. з огляду на його майновий та сімейний стан.

Згідно приписів статей 1, 8 Основного Закону Україна є правовою державою, де визнається і діє принцип верховенства права. Так, згідно з положеннями ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Чинна редакція ч. 4 ст.130 КУпАП встановлює безальтернативний штраф у розмірі 20400 грн., що значно перевищує мінімальний розмір штрафу, який сьогодні може бути призначений за вчинення злочину 510 грн. (ст.53 КК України). У звязку з цим не дивно, що Європейський суд з прав людини, надаючи автономного значення поняттям, які застосовуються в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), часто розцінює справи про адміністративні правопорушення саме як «кримінальні» в розумінні норм Конвенції.

У рішенні від № 15-рп/2004 від 2 листопада 2004 року у справі про призначення судом більш мякого покарання Конституційний Суд України визнав неконституційним положення ч.1 ст. 69 КК України в частині, яка унеможливлює призначення особам, які вчинили злочини невеликої тяжкості, більш мякого покарання, ніж передбачено законом. При цьому, Конституційний Суд України зазначив, що встановлення законодавцем недиференційованого покарання та неможливість його зниження не дозволяє застосовувати покарання до осіб, які вчинили злочини невеликої тяжкості, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, розміру заподіяних збитків, форми вини і мотивів злочину, майнового стану підсудного та інших істотних обставин, що є порушенням принципу справедливості покарання, його індивідуалізації та домірності».

Отже, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що для досягнення визначеної в ст.23 КУпАП мети адміністративного стягнення (виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами) з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, майнового стану ОСОБА_1, наявних обставин, необхідно і достатньо накласти більш мяке адміністративне стягнення, ніж передбачено ч.4 ст.130 КУпАП, а саме у вигляді адміністративного арешту на строк сім діб, а також застосувати до порушника додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк три роки.

Відповідно до статті 40-1Кодексу України про адміністративні правопорушення, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення уразі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до ч.5 ст.4 Закону України "Про судовий збір", у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік", станом на 01.01.2019 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 1921 грн.

Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 384,20 грн. судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 40-1, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ч.5 ст.4 Закону України "Про судовий збір", суд -

ПОСТАНОВИВ:

Обєднати провадження у справах про адміністративні правопорушення №№ 3/564/77/19, 3/564/78/19 та 3/564/76/19 відносно ОСОБА_1 про вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст.124 та ч.4ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення в одне провадження в межах справи №564/23/19.

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту на строк сім діб.

Позбавити ОСОБА_1 права керування транспортними засобами строком на 3 /три/ роки.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 384 /триста вісімдесят чотири/ грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Костопільський районний суд Рівненської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_6