пр. № 3/759/4498/19
ПОСТАНОВА

11 червня 2019 року суддя Святошинського районного суду міста Києва Степанова Сніжана Володимирівна, розглянувши матеріали, які надійшли зі взводу патрульної поліції в місті Умань Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 02.06.2019 року о 15.50 годин, ОСОБА_1 на автомобільній дорозі М-05 Київ-Одеса, 200 кілометр, Уманський район, керував транспортним засобом ВАЗ 21063, державний номер НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук), від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку у медичному закладі з метою встановлення наркотичного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Згідно ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

До протоколу про адміністративне правопорушення додано письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в яких зазначено, що ОСОБА_1 в їх присутності відмовився від проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння в КЗ «ЧОНД» та на приладі «Драгер».

Таким чином, в протоколі про адміністративне правопорушення та письмових поясненнях свідків маються істотні розбіжності щодо обставин, які мали місце під час складання протоколу.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справах "Малофєєва проти Росії" ("Malofeyeva v.Russia",рішення від 30.05.2013, заява N 36673/04) та "Карелін проти Росії" ("Karelin v.Russia", заява N 926/08, рішення від 20.09.2016) Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Крім цього Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.98 року, п. 54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган чи посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З урахуванням наведеного вважаю за необхідне повернути протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 до взводу патрульної поліції в місті Умань Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції України, для належного оформлення.

На підставі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, керуючись ст.ст. 130, 251, 256 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИЛА:

Матеріали адміністративної справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за 1 ст. 130 КУпАП повернути до взводу патрульної поліції в місті Умань Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції України, для належного оформлення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя С.В. Степанова