Справа № 658/2245/19
провадження № 3/658/1946/19
ПОСТАНОВА

29 листопада 2019 року суддя Каховського міськрайонного суду Херсонської області Т.А.Марків, розглянувши матеріали, які надійшли з Каховського ВП ГУНП в Херсонській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Каховка Херсонської області, громадянина України, працюючого консультантом ТОВ "Ранчо і Партнери", адреса реєстраційного обліку та фактичного місця проживанння: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків в матеріалах справи відсутній,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

28 листопада 2019 року до Каховського міськрайонного суду після повернення на підставі постанови суду від 05 листопада 2019 року надійшов матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП, без доопрацювання.

При підготовці справи до розгляду було встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушення вимог ст. 256 КУпАП.

Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення, який в порядку ст. 251 КУпАП є одним з доказів в справі про адміністративне правопорушення, та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол, та не може бути перекладено на суд.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Згідно до абз. 5 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14, визнана правильною практика тих судів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративне правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст. 256 КУпАП України, відповідного правоохоронному органу для належного оформлення.

У протоколі про адміністративне правопорушення не вказані засоби зв`язку правопорушника, не вказана на підставі якого документу (назва, серія та №, де коли, і ким виданий) встановлено особу ОСОБА_1 .

До протоколу про адміністративне правопорушення не додано письмових пояснень ОСОБА_2 , якого вказано свідком скоєного ОСОБА_1 правопорушення.

Вказані недоліки перешкоджають подальшому провадженню у справі.

Керуючись ст. 256, п. 2 ст. 278 КУпАП,

постановив:

Протокол серії ГР№ 297177 від 28 травня 2019 року про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП, відносно ОСОБА_1 та додані в його обґрунтування матеріали повернути до Каховського ВП ГУНП в Херсонській області.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Т.А.Марків