Справа № 466/7193/19 Головуючий у 1 інстанції: Білінська Г.Б.
Провадження № 33/811/1208/19 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., з участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Качора С.Б., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 23 жовтня 2019 року,

встановив:

постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 23 жовтня 2019 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та оштрафовано його на 20 (двадцять) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (триста сорок грн.) в доход держави.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 384,20 грн.

Згідно постанови ОСОБА_1 29.07.2019р. о 12.45 год., керуючи автомобілем марки «Dacia Sandero», н.з. НОМЕР_1 по пр. Чорновола - вул. Ставова в м. Львові, при виконанні повороту праворуч, не надав перевагу в русі мотоциклу «SYM», н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , що рухався в попутному напрямку по правій смузі, внаслідок чого скоїв з ним зіткнення. В результаті ДТП, водій ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження, а транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п. 2.3б, 10.1, 10.4 ПДР України.

Не погоджуючись з даною постановою особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати дану постанову та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування покликається на те, що твердження суду першої інстанції про те, що зіткнення двох транспортних засобів відбулось коли він здійснював маневр, не відповідає дійсності, так як зіткнення відбулось тоді, коли він повністю перестроївся в праву смугу для здійснення повороту на вулицю Ставову, що підтверджується фотографіями зробленими на місці ДТП. Також, апелянт вказує, що судом першої інстанції не взято до уваги стажу водіння учасників ДТП. Крім цього, захід адміністративного стягнення обраний із порушенням вимог закону, так як абсолютно не мотивовано.

Вивчивши матеріали справи №466/7193/19, заслухавши доводи захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Качора С.Б., перевіривши доводи апеляційної скарги суд вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, зобов`язаний був з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне стягнення застосовується до осіб, які як учасники дорожнього руху порушили правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно п. 2.3б Правил дорожнього руху України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод для небезпеки іншим учасникам руху (п. 10.1 ПДР).

Крім того, відповідно до роз`яснень, викладених у п.24 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП.

На переконання апеляційного суду суд першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_1 в повній мірі даної вимоги закону дотримався.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції, всупереч покликань в апеляційній скарзі, детально дослідивши матеріали та обставини справи, давши їм належну оцінку, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, а саме дані протоколів про адміністративне правопорушення від 30 серпня 2019 року серії ДПР18 №269902, схема місця ДТП, яка підписана учасниками пригоди, та до якої зауважень в останніх не виникало, відеозаписом з місця пригоди, прийшов до обґрунтованого висновку, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Крім цього, з відеозапису з місця пригоди, який наявний в матеріалах справи вбачається, що водій ОСОБА_1 під час руху з крайньої лівої смуги в крайню праву смугу дороги, не впевнився в безпечності маневру, наявності інших транспортних засобів, що рухались в правій смузі попутного напрямку, внаслідок чого створив аварійну ситуацію, під час якої водій мотоцикла ОСОБА_2 здійснив зіткнення в задню частину його автомобіля.

Щодо доводів апелянта про те, що судом першої інстанції не було встановлено всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а обставини, які суд встановив не відповідають дійсності та не підтверджується належними і допустимими доказами у справі, то такі на думку суду є безпідставними, так як згідно постанови суду першої інстанції вбачається, що суддя першої інстанції врахував та вказав у постанові усі зазначені в матеріалах справи докази.

На думку апеляційного суду, доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, які суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги та належним чином мотивував своє рішення.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції ст. 124 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в постанові, при розгляді апеляційної скарги не було наведено, а обставини на які покликається апелянт, як невраховані судом першої інстанції, були в повній мірі враховані судом першої інстанції при винесенні постанови.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права судом першої інстанції не встановлено, тому, постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою та такою, що не підлягає скасуванню.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для її скасування немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

постановив:

апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 23 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Маліновська-Микич