П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2019 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міскрайонного суду Закарпатської області Бедьо В.І. за участі прокурора Цар І.І., особи, що притягається до дамінстартивної відповідальності ОСОБА_1 розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності відносно, -

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Закарпатської області, Ужгородського району, с. Розівка, місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , депутата Ужгородської районної ради, громадянина України, суб`єкта декларування, за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

До Ужгородського міскрайонного суду Закарпатської області з Департаменту захисту економіки управління захисту економіки в Закарпатській області Національної поліції України надійшов протокол відносно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.172-6 КУпАП.

Згідно протоколу №253 від 19.09.2019 року ОСОБА_1 , будучи депутатом Ужгородської районної ради, суб`єктом декларування, та будучи відповідно до п.п. «б» пункту 1 частини 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за порушення, пов`язані з корупцією, порушив порядок, передбачений частиною другою статті 52 Закону, а саме у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна ( зокрема 27.11.2018 року набув права власності на рухоме майно легковий автомобіль марки «Шкода Октавія» 2013 року випуску вартістю 300 000 грн.) письмово не повідомив НАЗК про суттєві зміни в майновому стані, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.2 ст.172-6 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 визнав вину у вчиненому порушенні, Пояснив, що не мав жодного умислу приховувати придбання вказаного майна, просто забув про необхідність декларування придбаного ним майна.

В судовому засіданні прокурор підтримав протокол та просив притягнути до відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-6 КУПАП України.

Заслухавши пояснення прокурора, особи, що притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Положеннями статті 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд зазначає, що згідно ч.2 ст.172-6 КУпАП відповідальність настає у разі неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

Субєктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, визначається лише умисною формою вини, тобто коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

При цьому діяння, передбачені ст.172-6 КУпАП,є діяннями з формальним складом, які можуть бути вчинені тільки умисно.

Вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного правопорушення, крім іншого, необхідно враховувати наявність субєктивної сторони даного правопорушення.

З врахуванням положень ст.1 ЗаконуУкраїни «Про запобігання корупції», сутність порушення фінансового контролю полягає в тому, що особа, яка за законом зобовязана задекларувати свої доходи, своєчасно подати декларацію та повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, прагне уникнути цього і таким чином досягти певної мети. А тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, повинен довести наявність в діях особи умислу на несвоєчасне подання такого повідомлення.

Як встановлено із матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , будучи депутатом Ужгородської районної ради, суб`єктом декларування, та будучи відповідно до п.п. «б» пункту 1 частини 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за порушення, пов`язані з корупцією, порушив порядок, передбачений частиною другою статті 52 Закону, а саме у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна ( зокрема 27.11.2018 року набув права власності на рухоме майно легковий автомобіль марки «Шкода Октавія» 2013 року випуску вартістю 300 000 грн.) письмово не повідомив НАЗК про суттєві зміни в майновому стані.

Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.2 ст.172-6 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні не надав жодних доказів на спростування вини у вчиненому адміністративному правопорушенні.

Відповідно до ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції», уразі суттєвої зміни у майновому стані субєкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений субєкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобовязаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

На підставі викладеного вище, суддя приходить до висновку, що крім визнання своєї вини самим правопорушником, вина ОСОБА_1 повністю підтверджується матеріалами справи, а саме: даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення №253 від 19.09.2019 року, повідомленням прокуратури, Витягом з Єдиного державного реєстру декларацій, декларацією ОСОБА_1 , Відповіддю Ужгородської РДА, присягою ОСОБА_1 та іншими письмовими доказами.

Відтак, враховуючи характер вчиненого правопорушення, суд прийшов до переконання, що стягнення за адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_1 передбачене ч.2 ст. 172-6 КУпАП, слід накласти в межах санкції у виді штрафу в розмірі сто неоподаткованих мінімумів доходів громадян

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі наведеного та керуючись ч. 2.ст. 6, 221, 252, 280, 283 КУпАП, ст.ст. 3, 28 ЗУ «Про запобігання корупції», суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 ст.КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот ) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 384,20 гривень судового збору.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Закарпатського апеляційного суду і набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду В.І.Бедьо