ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2019 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Данко В.Й., розглянувши матеріали Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканку АДРЕСА_1 , непрацюючу

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КпАП України, -

ВСТАНОВИВ:

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КпАП України.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 305157 від 16.09.2019 року вбачається, що 16.09.2019 року о 06год. 00хв., громадянин ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Lexus ES250», номерний знак НОМЕР_1 , в м. Ужгород по вул. Гагаріна, 137 перебувала з явними ознаками стану алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка не відповідає обстановці, тремтіння пальців), від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилася в присутності двох свідків, порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Правопорушниця ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні проти обставин, викладених в протоколі заперечили, пояснили, що вони суперечать дійсним подіям. Так, ОСОБА_1 пояснила, що вона дійсно перебувала у стані алкогольного сп`яніння, оскільки була на святкуванні. Однак, 16.09.2019 року о 06год. 00хв. вона не здійснювала керування транспортним засобом «Lexus ES250», номерний знак НОМЕР_1 , оскільки скористувалася послугою приватної служби таксі «п`яний водій». Так на даний виклик приїхав працівник служби таксі гр. ОСОБА_3 , який відвіз ОСОБА_1 на її автомобілі додому. Однак, в цей час їх зупинили працівники поліції, та не дивлячись на пояснення правопорушниці та водія таксі щодо обставин події, склали даний протокол відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України. А тому просили суд закрити провадження з розгляду даної справи за відсутності події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка гр. ОСОБА_3 пояснив, що він працює в приватній службі таксі. До служби поступило замовлення на використання послуги «п`яний водій». ОСОБА_3 виїхав на місце виклику, замовником послуги виявилася гр. ОСОБА_1 . Він сів за кермо її авто для того, що відвезти її додому. Під час їзди їх зупинили працівники поліції і вказували на факт керування ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, хоча працівники поліції бачили, що за кермом автомобіля був саме найманий водій ОСОБА_3 . Він та гр. ОСОБА_1 пояснили працівникам поліції, що вона не керувала автомобілем, а скористувалася послугою приватної служби таксі «п`яний водій». Однак, не дивлячись на це, забрали гр. ОСОБА_1 поліцейської машини та відвезли на освідчення, після чого ОСОБА_3 на машині останньої поїхав на працівниками поліції до місця освідчення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , її представника, покази свідка, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Згідно з приписами ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП України завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За правилами ст. ст. 252, 254, 255, 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння (діянь), яке (які) містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення.

Згідно з ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

У відповідності до ст.251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно до ст.280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, із дослідженого в судовому засіданні технічного відеозапису місця вчинення правопорушення, доданого працівниками поліції не вбачається зафіксованого факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом «Lexus ES250», номерний знак НОМЕР_1 . Натомість, на вказаному технічному записі зафіксовано, як ОСОБА_1 та водій ОСОБА_3 пояснюють працівникам поліції про те, що ОСОБА_1 не здійснювала керування транспортним засобом, а викликала приватного водія, скориставшись послугою служби таксі «п`яний водій».

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог ст.35 ЗУ «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.247 КпАП України провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного суддя приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП та вважає, що у відповідності до ст. 247 ч.1 п.1 КУпАП в зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення провадження по справі слід закрити.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 247 ч. 1 п. 1, 283, 284 КпАП України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України закрити.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду: В.Й. Данко