ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1398/19 Справа № 183/5013/19 Суддя у 1-й інстанції - Лила В.М. Суддя у 2-й інстанції - Мудрецький Р. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2019 року м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду Мудрецький Р.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що мешкає: АДРЕСА_1 .

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 600 неоподатуовуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Згідно з оскаржуваною постановою, 28 липня 2019 року о 05 год. 00 хв. у Дніпропетровській області, Новомосковському районі, М 29, 159 км. ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2109, номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк апеляційного оскарження постанови, скасувати її та провадження у справі закрити, на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку оскарження постанови, ОСОБА_1 вказує на те, що суд розглянув справу без його участі, а з матеріалами справи він ознайомився лише 12 листопада 2019 року.

Свої вимоги про скасування постанови ОСОБА_1 обґрунтовує незаконністю судового рішення. Апелянт вказує на те, що суд розглянув справу без його участі 23 жовтня 2019 року, не повідомивши завчасно про дату та час судового розгляду, за адресою фактичного проживання, та за відсутністю відомостей про таке повідомлення. При цьому, згідно наявних у матеріалах справи відомостей, суд надіслав повідомлення про те, що слухання справи відбудеться 22 жовтня 2019 року, тоді як фактично розгляну її 23 жовтня 2019 року. На переконання ОСОБА_1 , розглянувши справу у його відсутність, суд порушив вимоги ст. 268 КУпАП та позбавив його можливості надати пояснення щодо обставин правопорушення, заявити клопотання про виклик свідків, які перебували разом із ним 28 липня 2019 року та яких не було допитано працівниками поліції. ОСОБА_1 зауважує, що керував іншим засобом, ніж той що зазначено у протоколі. Разом із цим, окрім відомостей про транспортний засіб, у протоколі невірно вказано місце вчинення правопорушення. Також, ОСОБА_1 вважає недопустимими й показання свідків, оскільки останні безпосередньо не допитувались, а також у зв`язку й з тим, що вони не містять відомостей про відмову від проходження огляду. При цьому, апелянт звертає увагу на те, що у показаннях відсутні відомості про те, що йому було запропоновано пройти огляд із застосуванням спеціальних засобів. Окрім наведеного, ОСОБА_1 зазначає, що суд у своєму рішенні дійшов висновку про перебування його у стані алкогольного сп`яніння, тоді як йому інкриміновано відмову від проходження огляду з метою його встановлення.

Заслухавши ОСОБА_1 , який апеляційну скаргу підтримав, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, суд дійшов такого висновку.

Вирішуючи питання про необхідність поновлення строку апеляційного оскарження постанови, суд апеляційної інстанції виходить з того, що справу було розглянуто за відсутності ОСОБА_1 та його копію він отримав лише 12 листопада 2019 року.

За таких обставин, з огляду на те, що скарга надійшла до суду 13 листопада 2019 року, тобто в межах строку, передбаченого ст. 289 КУпАП, суд не вважає строк апеляційного оскарження постанови пропущеним та приходить до висновку, що скарга підлягає апеляційному розгляду.

Розглядаючи апеляційну скаргу по суті, апеляційний суд зазначає таке.

Розглядаючи апеляційну скаргу по суті, апеляційний суд зазначає таке.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Ці вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Цей висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 179733 від 27 липня 2019 року, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Зазначені докази у своїй сукупності є підтвердженням наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилося у відмові від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння та доведеності його вини у його вчиненні.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.

Суд звертає увагу на те, що ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, за наявності відповідного медичного висновку, а так само й за відмову від проходження огляду з метою його встановлення.

При цьому, обставини самої відмови від проходження огляду повністю підтверджені поясненнями свідків та не заперечувались й самим правопорушником.

Посилання ОСОБА_1 на порушення судом вимог ст. 266 КУпАП не заслуговують на увагу як такі, що не відповідають матеріалам справи.

Судом апеляційної інстанції об`єктивно встановлено, що ОСОБА_1 відмовився як від огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння, що тягне за собою відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому, поважність причин, які зумовили саме таку поведінку ОСОБА_1 , апелянт в своїй скарзі та під час апеляційного розгляду не навів.

З огляду на викладене, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилося у відмові від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд також дотримався вимог ст.ст.30, 33 КУпАП і призначив його в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Р.В. Мудрецький