Справа № 340/708/18
Провадження № 33/4808/119/19
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Бучинський А. Б.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2019 року м. Івано-Франківськ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду ОСОБА_1, розглянувши справу про адміністративні правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 19 лютого 2019 року,

в с т а н о в и в :

1. Зміст постанови суду першої інстанції.

1.1. Постановою Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 19 лютого 2019 року ОСОБА_2 визнано винуватим за ч. 1 ст. 130 КпАП України, накладено на нього штраф у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (10 200 грн) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік та стягнуто 352 грн 40 коп. судового збору.

1.2. Згідно оскаржуваної постанови та даних протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 20.11.2018 о 18 год. 55 хв. в с. Яблуниця Верховинського району Івано-Франківської області керував транспортним засобом, марки «Луаз-969 М», номерний знак 34974ІВ, з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода, почервоніння обличчя. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння у Верховинській ЦРЛ та продуву за допомогою приладу "Драгер" відмовився, чим порушив вимоги п.п. 2.5, 1.3 Правил дорожнього руху України. Таким чином, ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КпАП України. В судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_2 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав.

2. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2.

Оскаржувана постанова є незаконною та такою, що не відповідає вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи;

Не відповідає дійсності зазначене у протоколі, що ОСОБА_2 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння у Верховинській ЦРЛ та продуву приладу «Драгер» відмовився. Поліцейським порушено порядок огляду на стан сп'яніння, тому він вважається недійсним, а протокол недопустимим доказом вини апелянта;

Працівники поліції скористались його безпорадним станом, тиснули на нього, погрожували вилученням транспортного засобу, сказали, що потрібно написати в протоколі для того, щоб повернутися додому;

Суд першої інстанції не допитав свідків, зазначених у протоколі в судовому засіданні, у зв'язку з чим їх письмові пояснення не можна вважати належними доказами. Апелянт наголошує, що на місці складання протоколу та посвідчення факту його відмови від проходження освідчення свідків не було;

ОСОБА_2 не відстороняли від керування, що свідчить про невідповідність дій поліцейського з процедурою оформлення матеріалів за ст. 130 КУпАП;

Просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

3. Позиції сторін.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги підтримав і вказав, що спиртного не вживав, а пояснення про випитий ним бокал вина зроблені під психологічним тиском працівників поліції. Визнав, що відмовився від проходження огляду на стан спяніння і пояснив це тим, що спішив до доньки.

4. Мотиви апеляційного суду.

4.1. Відповідно до вимог ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

За змістом вимог п.п. а) п. 2.9 ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, чи іншого сп'яніння, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою накладення штрафу на водія у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

4.2. Згідно матеріалів справи, вина ОСОБА_2 підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення, серія АП2 №484338 від 20.11.2018 (а.с. 1), в якому ОСОБА_2 власноруч написав про те, що (дослівно) «керував автомобілем, перед тим випив стакан вина, їхати на медичне освідчення в Верховинську ЦРЛ відмовляюся. Претензій до поліцейського не маю». ОСОБА_2 власноруч підписав указаний протокол.

Зміст протоколу про адміністративне правопорушення стверджено підписами двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, письмові пояснення яких долучено до матеріалів справи (а.с. 2, 3). У цих поясненнях зазначено, що водій відмовився від проведення медичного огляду для визначення стану сп'яніння.

4.3. Апеляційний суд відхиляє доводи апелянта з приводу того, що він зробив підписи під тиском поліцейських. Апеляційний суд вважає, що для такого висновку відсутні обєктивні підстави з огляду на те, що ОСОБА_2 не заперечує факту керування автомобілем, марки «Луаз-969 М», номерний знак 34974ІВ, та зупинки автомобіля працівниками патрульної поліції, а, згідно матеріалів справи, будь-яких скарг на неправомірність дій працівників поліції при складанні протоколу не подавав.

4.4. Апеляційний суд відхиляє доводи апелянта про те, що не відповідає дійсності зазначене у протоколі, що ОСОБА_2 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння у Верховинській ЦРЛ та продуву приладу «Драгер» відмовився, оскільки в засіданні апеляційного суду цей факт він визнав.

Окрім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_2 ствердив, що (дослівно): «Він відмовився їхати до Верховинської ЦРЛ в смт. Верховина, …, йому необхідно було повернутися додому…» (абз. 6 а.с. 26 зворот).

За таких обставин, апеляційний суд констатує, що ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду як безпосередньо на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров'я.

Розумних сумнівів у достовірності доказів винуватості ОСОБА_2 немає: у поліції були підстави вважати, що Семенюк керував автомобілем у стані спяніння (запах, хода тощо); сам Семенюк це підтвердив письмовим поясненням; і відмовився проходити огляд в установленому порядку.

4.5. Апеляційний суд відхиляє твердження апелянта, що судом першої інстанції порушено його право на допит свідків, в розумінні пункту d) ч. 3 ст. 6 Європейської конвенції з прав людини.

В судове засідання суду першої інстанції були викликані свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які, згідно даних рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення, були повідомлені належним чином про час та день слухання адміністративної справи (а.с. 13, 14, 16, 18), але не з'явились до суду.

В апеляційного суду немає підстав вважати пояснення свідків недостовірним доказом по даній справі, оскільки, їм надано належну правову оцінку судом першої інстанції, вони є послідовними, узгоджуються між собою та підтверджуються підписами.

Крім того, суд першої інстанції вірно зазначив, що нормами діючого КУпАП не передбачено можливості застосування приводу до свідків у даній категорії справ.

4.6. Порушень законодавства про адміністративні правопорушення, які б вплинули на правильність прийнятого місцевим судом рішення, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та під час розгляду справи в суді першої інстанції не встановлено.

Відтак підстав для скасування постанови Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 19 лютого 2019 року немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 19 лютого 2019 року відносно ОСОБА_2 залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду ОСОБА_1