Номер провадження: 33/813/966/19
Номер справи місцевого суду: 509/1971/19
Головуючий у першій інстанції Гандзій Д.М.
Доповідач Кравець Ю. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді Кравця Ю.І, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Овідіопольського районного суду Одеської області Гандзій Д.М. від 27.06.2019 року,

установив

Постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 27.06.2019 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає в АДРЕСА_1 , притягнуто до відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до постанови суду, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 03.04.2019 року, о 01:40 годині, в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, керував транспортним засобом - автомобілем «ВАЗ 21051» державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Чорноморців, 79 в с. Сухий Лиман Овідіопольського району Одеської області, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, нестійка хода), від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився у присутності двох свідків.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначив, що не погоджується із оскарженою постановою суду та вважає її незаконною та необґрунтованою, посилаючись при цьому на те, що постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, ґрунтується на недопустимих доказах, матеріали справи та протокол про адміністративне правопорушення містять численні порушення, зокрема, суд не врахував, що жоден з доказів не відповідає вимогам закону за змістом, належністю та допустимістю, крім того, у протоколі поліцейський, всупереч закону, не вказав адреси проживання осіб, вказаних як свідки події правопорушення, у протоколі не вказаний як доказ відеозапис, яким суд обґрунтував свій висновок про його винуватість, не зазначено, за допомогою якого саме технічного засобу цей запис було здійснено, в протоколі також відсутні вказівка щодо його дій по ухиленню від огляду. В суд першої інстанції ніяких свідків не викликали та не допитували, проте їх пояснення були покладені в обґрунтування його провини, співробітники поліції на свій особистий мобільний телефон здійснили відеозапис, який був оглянутий судом у судовому засіданні.

Посилаючись на наведені обставини ОСОБА_1 просить скасувати постанову, справу закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.130 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа знаходилася в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Доводи ОСОБА_1 про його невинуватість у вчиненому правопорушенні апеляційний суд вважає необґрунтованими та такими, що не знайшли свого підтвердження виходячи з наступного.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №093441 від 03.04.2019 року, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 03.04.2019 року о 01 годині 40 хвилин, на вул. Черноморців, 79 в с. Сухий Лиман, Овідіопольського району Одеської області, керував автомобілем марки ВАЗ 21051, державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП. ОСОБА_1 від підпису у протоколі відмовився.

Пункт 2.5 Правил дорожнього руху України, порушення вимог якого інкримінується ОСОБА_1 , передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 7-8), які також підтвердили наявність у ОСОБА_1 під час складання протоколу ознак алкогольного сп`яніння - запах алкоголю з рота, незв`язна річ.

Процедура направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - огляд), і проведення такого огляду визначена Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року №1103, та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року № 1452/735.

Згідно до п. 8 Порядку, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Відповідно до п.6 розділу IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395 (далі Інструкція), у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Таким чином, працівником поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, було дотримано вимоги ст.266 КУпАП та вимоги вищевказаних нормативно-правових актів, що регулюють порядок огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення стану сп`яніння, а саме: запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, від проходження якого вона відмовився в присутності двох свідків.

Апеляційний суд відхиляє доводи апелянта про те, що в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд до медичного закладу, та про те, що поліцейські у встановленому законом порядку не направляли його у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки ОСОБА_1 категорично відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, факт його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння підтверджується поясненнями свідків та був зафіксований на відеозапису, який було досліджено як районним судом так і судом апеляційної інстанції.

Також суд відхиляє доводи апеляційної скарги що покази свідків не можуть бути прийняті до уваги через те, що суд свідків у судове засідання не викликав, тож з їх пояснень не вбачаються жодні дані, які б відображали дії поліцейських та його дії щодо ухилення та відмови від проходження огляду, оскільки покази вказаних свідків узгоджуються з протоколом про адміністративне правопорушення та підтверджуються оглянутим відеозаписом, зазначати ж свої адреси свідки відмовилися, пославшись на ст. 63 Конституції України, що є їх правом, встановленим Конституцією України.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що в протоколі відсутні вказівка щодо дій ОСОБА_1 по ухиленню від огляду спростовуються змістом протоколу, у якому зазначено що він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

Також апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги стосовно того, що доданий до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапис є неналежним доказом по справі, оскільки відеозапис входить до переліку доказів у справі про адміністративне правопорушення, який визначено у ст.251 КУпАП. Крім того, вчинення ОСОБА_1 інкримінованого правопорушення підтверджується також і іншими належними та допустимими доказами.

За таких обставин вважаю, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні та правильно кваліфікував його дії за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, що було встановлене в передбаченому законом порядку.

За наслідками розгляду апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість її доводів та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні, а тому висновок районного суду про визнання його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є законним та обґрунтованим, тому підстав для скасування або зміни постанови суду немає.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства та на законність судового рішення.

Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі щодо невизнання своєї вини розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

При визначені виду та міри адміністративного стягнення, судом були додержані вимоги ст.33 КУпАП на накладено стягнення у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, яка є безальтернативною.

У відповідності до ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 27.06.2019 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Ю.І.Кравець