Справа № 265/2513/19
Провадження № 3/265/1231/19
П О С Т А Н О В А

22 травня 2019 року місто Маріуполь

Суддя Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області Шиян Вікторія Володимирівна, розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст.130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А:

Відповідно до п. 2.5 Правил водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

6 квітня 2019 року о 09-50 годині на 610 км автодороги Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, під час керування автомобілем ВАЗ-2101, номерний знак НОМЕР_2 ,водій ОСОБА_1 був зупинений поліцейським, на вимогу якого відмовився пройти у встановленому законом порядку огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння у зв`язку з наявністю в нього ознак такого сп`яніння.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП України, - відмова особи яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_1 про місце, дату, час розгляду справи 06 травня 2019 року о 10-00 годині був повідомлений під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, про що розписався у протоколі, однак до суду не прибув з невідомих причин; виклик у судове засідання, призначене на 22 травня 2019 року о 08-30 годині отримав своєчасно, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, однак до суду не прибув, про причини неможливості якви суд не повідомив, будь-яких заяв (клопотань) не надіслав.

У протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 зазначив, що до медичного закладу їхати відмовляється, вину визнає.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, вважає можливим провести розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 , який судовий виклик отримав, однак своїм обов`язком явки до суду за викликом, знехтував.

При цьому суд також враховує практику Європейського суду з прав людини (рішення від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України»), відповідно до якої в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасникам справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Встановлені судом обставини вчинення ОСОБА_1 інкримінованого правопорушення підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами, зокрема, даними протоколу про адміністративне правопорушення, в якому зафіксовані обставини порушення; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які засвідчили відмову водія ОСОБА_1 від проходження медичного огляду у закладі охорони здоров`я для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Таким чином, суддя вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, підтверджена наведеними доказами.

Призначаючи ОСОБА_1 стягнення, суддя виходить з наступного.

За положеннями ст. 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі за текстом КупАП):

1. Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

2. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

На підставі наведеного, враховуючи, що правопорушення, вчинене ОСОБА_1 , відноситься до правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, суддя вважає необхідним призначити йому стягнення у межах санкції статті 130 частини 1 КУпАП без врахування обставин, передбачених ч. 2 ст. 33 КУпАП.

Так, санкція частини 1 статті 130 КУпАП передбачає безальтернативне стягнення:

- для водіїв штраф у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

- на інших осіб - штраф у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За положеннями п. 1.10 ПДР України водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії, а також особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Згідно довідки начальника СРПП № 2 Мангушського ВП Центрального ВП ГУНП в Донецький області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія не має.

Отже ОСОБА_1 як такий, що не отримував та не має посвідчення водія, не є водієм в розумінні п. 1.10 ПДР України та відноситься до інших осіб, щодо яких такий вид стягнення як позбавлення права керування транспортними засобами санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачений.

Крім того, згідно пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення, однак суди не вправі застосовувати його тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або в загалі його не мала.

Враховуючи викладене, суддя вважає необхідним застосувати відносно ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян без позбавлення права на керування транспортними засобами.

Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП з порушника на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 384,20 гривень.

На підставі ст. 130 ч. 1 КУпАП України, керуючись ст.ст. 8, 33, 40-1, 36, 280, 282, 283 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та покласти на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.

Постанова набирає чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Шиян В.В.