ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/3087/18 Номер провадження 33/814/222/19Головуючий у 1-й інстанції Стрюк Л. І. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2019 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Полтавського апеляційного суду ОСОБА_1, з секретарем Журою Н.Л., з участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, захисника адвоката ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захиника ОСОБА_3 на постанову судді Полтавського районного суду Полтавської області від 27 грудня 2018 року щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2,-

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Постановою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 27 грудня 2018 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 352,40 грн.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_2 10.11.2018 року о 17-15 год. в с.Щербані Полтавського району по вулиці Центральній,1, керував автомобілем НОМЕР_1, з ознаками алкогольного спяніння, чим порушив п.2.9 а ПДР. Згідно з результатами алкотестера «Драгер» №189, ОСОБА_2 перебував в стані алкогольного спяніння.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи , яка її подала

Не погодившись з даним рішенням судді місцевого суду захисник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Полтавського районного суду Полтавської області від 27 грудня 2018 року, скасувати постанову, а провадження у справі закрити у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В обгрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вказує, що ОСОБА_2 не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про те, що справа буде розглядатися 27 грудня він не знав, про прийняте рішення ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_3 дізналися лише 04 січня 2018 року з перегляду інформації на сайті «Судова влада».

В обґрунтування вимог апеляційної скарги щодо скасування постанови суду, вказує, що місцевим судом проігноровано наявні порушення під час складання протоколу про адмінправопорушення, відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_2.

Зазначає, що неможливо вважати доказом вини висновок приладу Драгера у звязку з відсутністю у справі доказів перевірки його калібровки, яка має проводитися кожні шість місяців.

Також апелянт зазначає, що місцевим судом в порушення вимог ст.268 КУпАП справа розглянута без участі ОСОБА_2, незважаючи на те, що 26 грудня 2018 року ОСОБА_2 було подано до суду клопотання про перенесення розгляду справи для того щоб він міг укласти угоду про правову допомогу з адвокатом.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисник адвокат ОСОБА_4 підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити з наведених в ній підстав. Просили при цьому поновити строк на оскарження постанови оскільки ОСОБА_2 не був присутнім під час розгляду справи судом першої інстанції.

Мотиви суду

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Так, оскаржувана постанова винесена судом першої інстанції 27 грудня 2018 року, останній день подачі апеляційної скарги є 06 січня 2019 року, який припадав на вихідний день, наступним робочим днем є 08 січня 2019 року, апеляційну скаргу подано 08 січня 2019 року, тому строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Згідно положень ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

І насамкінець судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим.

В даному випадку суддя суду першої інстанції не в повній мірі дотрималась вказаних вимог закону та при встановленні фактичних обставин по справі, що є першочерговим завданням судді у справі про адміністративне правопорушення, суддя припустилась помилки.

Кваліфікація правопорушення це встановлення і юридичне закріплення точної відповідності між ознаками вчиненого діяння (бездіяльності) і ознаками складу адміністративного правопорушення, закріпленого адміністративно-правовою нормою.

Кваліфікація проходить ряд етапів: 1.Встановлення фактичних обставин справи, які полягають в аналізі обєктивних і суб'єктивних ознак вчиненого суспільно небезпечного діяння (до якої групи правопорушень належить це діяння, які його видові та кваліфікуючі ознаки, яка є інформація про особу, яка його вчинила, і т.д.); 2. Пошук і встановлення кримінально-правової норми, яка передбачає ознаки складу вчиненого діяння; 3. Встановлення тотожності ознак вчиненого діяння ознакам певного складу правопорушення, передбаченого знайденою адміністративно - правовою нормою; 4. Закріплення рішення про дану тотожність у відповідному адміністративно-процесуальному документі (постанові).

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення є кінцевим адміністративно-процесуальним документом, яким завершується стадія розгляду і має відповідати критеріям законності, обгрунтованості і вмотивованості.

Згідно положень статті 283 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення має містити зокрема опис обставин, установлених під час розгляду справи.

Виходячи із змісту вказаної норми в постанові судді має бути викладена об'єктивна сторона складу адміністративного правопорушення як вона передбачена статтею КУпАП, із зазначенням кваліфікуючих ознак.

В даному випадку предметом судового розгляду є звинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП.

Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже самостійними складами адміністративного правопорушення передбаченого статтею 130 КУпАП є зокрема керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння та відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Викладаючи об'єктивну сторону складу адміністративного правопорушення особи яка звинувачується в тому, що керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, в постанові суддя має зазначити, що особа керувала транспортним засобом саме в стані алкогольного сп'яніння.

Проте як вбачається із змісту постанови щодо ОСОБА_2 суддя в ній зазначила: «ОСОБА_2 10.11.2018 року о 17615 год. в с. Щербані Полтавського району по вулиці Центральній, 1, керував автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння, чим порушив п.2.9а ПДР. Згідно з результатами алкотестера «Драгер» № 189, ОСОБА_2 перебував в стані алкогольного спяніння».

Тобто суддя фактично не правильно встановила фактичні обставини по справі та не виклала об'єктивну сторону складу адміністративного правопорушення як вона передбачена статтею 130 КУпАП. В даному випадку за тих обставин, що були встановлені суддею в постанові мало б бути зазначено, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння.

За таких обставин вважаю, що вказана помилка є безумовною підставою для скасування судового рішення, а тому постанова судді підлягає скасуванню із постановленням нової постанови.

Розглядаючи провадження по суті апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_2 10.11.2018 року о 17-15 год. в с. Щербані Полтавського району по вул. Центральній,1, в порушення п.2.9а ПДР України, керував автомоблілем ВАЗ 21013 д.н.з. в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння проводився за допомогою алкотестеру «Драгер», який дав позитивний результат.

Своїми діями ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння .

Вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення в якому зафіксовано факт керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп»яніння, результатом тесту зробленого за допомогою алкотестору «Драгер», який показав - 1,59 проміле, його письмовими поясненнями вказаними у протоколі про адміністративне правопорушення «сів за кермо в звязку породіллям жінки під девять місяців», письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_6 підтвердив, що був присутнім при огляді на стан спяніння ОСОБА_2В

Вказані докази є досить вагомими у питанні доведення винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Доводи наведені в апеляції щодо відсутності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення є непереконливими.

Відповідно до вимог п.2.9а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно до п. 12 розділу II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Відповідно до ч. 3, 4 розділу ІХ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС України 07.11.2015№ 1395, направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп'яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами).

Пунктом 8 Порядку №1103 передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

У випадку відмови водія проходити медичний огляд, його дії визнаються такими, що порушують вимоги п.2.5а ПДР України.

Матеріали провадження містять достатньо доказів, які наведені вище, що підтверджують факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом у стані алкогольного сп"яніння.

Окрім цього, помилковим є твердження ОСОБА_2 про те, що неможливо вважати доказом вини висновок приладу Драгера у звязку з відсутністю у справі доказів перевірки його калібровки, яка має проводитися кожні шість місяців, оскільки відповідно до роздруківки приладу Драгер, за допомогою якого проводився огляд на стан спяніння ОСОБА_2 зазначено, що останнє калібрування цього приладу було здійснено 21 вересня 2018 року (а.с.1), тобто на момент огляду на стан спяніння ОСОБА_2, а саме 10 листопада 2018 року, алкотестер Драгер був придатним для проведення такого огляду.

З огляду на наведене, вважаю за необхідне задовольнити апеляційну скаргу частково, скасувати постанову судді районного суду, з постановленням нової, якою слід визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим провадження у справі підлягає закриттю у зв'язку із закінченням на момент постановлення зазначеного судового рішення строків, передбачених ст.38 КУпАП виходячи із приписів п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. 293, 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

Поновити захиснику ОСОБА_3 в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Полтавського районного суду Полтавської області від 27 грудня 2018 року;

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 задовольнити частково;

Постанову судді Полтавського районного суду Полтавської області від 27 грудня 2018 року скасувати;

Постановити нову постанову якою ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП;

Провадження у справі закрити у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу;

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя А.О. Рябішин