Справа № 544/293/19
№ пров. 3/544/135/2019
П О С Т А Н О В А

іменем України

28 березня 2019 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області в складі судді Пирятинського районного суду Полтавської області Сайко О. О., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління держпраці у Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, народження 03.05.1954 року, громадянки України, фізичної особи підприємця, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, паспорт серії КО 493416, виданий Пирятинським РВ УМВС України в Полтавській області,

за ч.1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

В С Т А Н О В И В:

При проведенні перевірки ФОП ОСОБА_1 щодо додержання вимог законодавства про працю встановлено, що ФОП ОСОБА_1 порушено вимоги законодавства про працю, а саме виплата заробітної плати найманим працівникам в ФОП ОСОБА_1 за першу половину місяця проводиться у розмірі, що становить менше ніж за фактично відпрацьований час з розрахунку посадового окладу працівника.

Так, офіціанту ОСОБА_2 проведено виплату заробітної плати за першу половину листопада 2018 року у розмірі 1500,00 гри, що підтверджує «відомість нарахування і видачі зарплати» від 15.11.2018 року № 11/1 за листопад 2018 року, де значиться ОСОБА_2, сума 1500,00 грн та підпис працівника, що становить менше ніж за фактично відпрацьований час з розрахунку посадового окладу. Згідно табеля обліку робочого часу за листопад 2018 року ОСОБА_2 за першу половину листопада 2018 року відпрацьовано 88 годин (11 робочих днів по 8 годин), посадовий оклад з 01.11.2018 року встановлено у розмірі 3752 грн, про що свідчить відомість на видачу заробітної плати за листопад 2018 року №11, норма тривалості робочого часу за листопад 2018 року становила 176 годин.

За першу половину грудня 2018 року офіціанту ОСОБА_2 проведено виплату заробітної плати за першу половину грудня 2018 року у розмірі 1500,00 грн, що підтверджує « відомість нарахування і видачі зарплати» від 14.12.2018 року № 12/1 за грудень 2018 року, де значиться ОСОБА_2, сума 1500,00 грн та підпис працівника, що становить менше ніж за фактично відпрацьований час з розрахунку посадового окладу. Згідно табеля обліку робочого часу за грудень 2018 року ОСОБА_2 за першу половину грудня 2018 року відпрацьовано 80 годин (10 робочих днів по 8 годин), посадовий оклад з 01.12.2018 року встановлено у розмірі 3755 грн, про що свідчить відомість на видачу заробітної плати за грудень 2018 року № 12, норма тривалості робочого часу за грудень 2018 року становила 158 годин, що не відповідає вимогам ч. 3 ст. 115 КЗпП України та ч. 3 ст. 24 ЗУ « Про оплату праці».

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину визнала у повному обсязі, при цьому вказала, що за вищевказане порушення законодавства про працю, постановою Управління Держпраці в Полтавській області від 23 січня 2019 року на неї вже було накладено штраф у розмірі 4173,00 грн, який вона сплатила 05.02.2019 року. При цьому надала суду копії даної постанови та квитанцію про сплату штрафу.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1, вважаю, що провадження в справі підлягає закриттю у відповідності до п. 8 ст. 247 КУпАП у зв'язку з наявністю по тому самому факту постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В силу ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, в ході судового засідання встановлено, що Управлінням Держпраці у Полтавській області 23.01.2019 року винесено постанову про накладення штрафу, відповідно до якої ФОП ОСОБА_1 визнано винною у порушенні законодавства про працю, а саме: ч. 3 ст. 115 КЗпП України та ч. 3 ст. 24 ЗУ «Про оплату праці», в результаті чого на підставі абз. 8 ч. 2 ст. 265 КЗпП України накладено штраф у розмірі 4173,00 гривень. Як вбачається із долученої до матеріалів справи копії квитанції від 05.02.2019 року, ФОП ОСОБА_1 сплатила штраф за дане правопорушення в розмірі 4173,00 гривень.

Разом з тим, за результатами перевірки працівниками Управління Держпраці у Полтавської області за фактом порушення вимог законодавства про працю відносно ФОП ОСОБА_1 був складений протокол № ПЛ/2994/163/АВ/П/ПТ/ІП-ФС про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 41 КУпАП, та направлений разом із іншими матеріалами справи для розгляду по суті до суду.

Отже, як вбачається, йдеться про притягнення ФОП ОСОБА_1 за порушення одних і тих самих вимог трудового законодавства, як до адміністративної, так і до відповідальності за порушення законодавства про працю, що є подвійною відповідальністю за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Згідно ст. 4 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути вдруге притягнено до суду або покарано в порядку кримінального провадження під юрисдикцією однієї і тієї самої держави за правопорушення, за яке його вже було остаточно виправдано або засуджено відповідно до закону та кримінальної процедури цієї держави.

Також, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка висловлена у рішеннях «Надточій проти України», «Озтюрк проти ФРН», «Енгель та інші проти Нідерландів» «Равнсборг проти Швеції», «Путц проти Австрії», гарантії прав людини, передбачені Конвенцією щодо кримінального провадження, розповсюджуються у тому числі і на інше публічне переслідування особи, якщо таке переслідування можливо визначити кримінально-правовим за національним правом; колом адресатів та правовими наслідками для адресатів. Тобто, гарантії, передбачені ст. 4 Протоколу № 7, стосуються не лише кримінального провадження у розумінні законодавства України, а й будь-якого публічного переслідування, яке здійснюється державою.

Таким чином, норми абз. 8 ч. 2 ст. 265 КЗпП України та ч. 1 ст. 41 КУпАП поширюються на невизначене коло осіб, а також передбачають покарання особи у значному розмірі, їх можливо розглядати як кримінальне переслідування у розумінні Конвенції навіть враховуючи те, що національне законодавство не визначає його кримінальним.

По-перше, диспозиції абз. 8 ч. 2 ст. 265 КЗпПУ та ч. 1 ст. 41 КУпАП в частині визначення зазначеного правопорушення абсолютно тотожні, які не мають жодної відмінності.

По-друге, суб'єкти відповідальності як за абз. 8 ч. 2 ст. 265 КЗпПУ, так і за ч. 1 ст. 41 КУпАП повністю співпадають, оскільки в обох випадках до відповідальності притягається ФОП ОСОБА_1

По-третє, в обох випадках у санкціях статті передбачений один й той самий вид стягнення штраф у грошовій формі.

Тобто, обидві відповідальності, передбачені абз. 8 ч. 2 ст. 265 КЗпПУ та ч. 1 ст. 41 КУпАП, є за своєю сутністю штрафними (каральними), і жодна з них не має ознаки правовідновленої (компенсаційної) відповідальності. Штрафний характер відповідальності, передбаченої абз. 8 ч. 2 ст. 265 КЗпПУ та ч. 1 ст. 41 КУпАП, дає підстави ототожнювати ці норми як один вид відповідальності, який відповідно до цілей Конвенції вважається кримінальним.

По-четверте, та обставина, що санкції, передбачені абз. 8 ч. 2 ст. 265 КЗпПУ та ч. 1 ст. 41 КУпАП, містяться у різних нормативно-правових актах, та відповідно до національного законодавства не відносяться до кримінального переслідування, не є вирішальною.

Згідно із п. 8 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставини наявності по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення.

Отже, виходячи з вищевикладеного, приходжу до висновку, що притягнення ФОП ОСОБА_1 двічі за одне й те саме правопорушення порушує її права, передбачені ст. 61 Конституції України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, тому провадження по справі слід закрити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 247 п. 8, 283, 284 ч. 1 п. 3 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 41 КУпАП, закрити на підставі п. 8 ст. 247 КУпАП у зв'язку з наявністю по тому самому факту постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Пирятинський районний суд Полтавської області. Постанову може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП, при застосуванні заходів примусового впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, повязаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О. О. Сайко