Справа № 548/192/19
Провадження № 3/548/106/19
П О С Т А Н О В А

21.02.2019 року м. Хорол

Суддя Хорольського районного суду Полтавської області Старокожко В.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хорол справу про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, гр. України, непрацюючого, такого, що раніше не притягувався адміністративної та кримінальної відповідальності, в матеріалах справи дані про ідентифікаційний код відсутні,-

за ст. 130 ч.1 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення БР № 348924 від 17.01.2019 року, водій ОСОБА_1 17.01.2019 року близько 20 год. 20 хв. в с. Хильківка Хорольського району Полтавської області керував автомобілем марки ТАВРІЯ, державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння.

Вказані дії ОСОБА_1 були кваліфіковані за ст.. 130 ч.1 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1С, не зявився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Вважає, що його вина у невиконанні ним п.2.9 «г» ПДР України встановленому порядку не доведена, докази його провини зібранні з численними порушеннями закону, а тому вважає, що провадження у справі відносно нього необхідно закрити, на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Захисник ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2 розгляд справи просив проводити в його відсутність. Подав суду письмові пояснення, зі змісту яких вбачається, що працівниками поліції допущено ряд грубих порушень при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, тому останній підлягає визнанню невинним.

Розглянувши та матеріали справи, вивчивши доводи викладенні в поясненні ОСОБА_1, дослідивши письмові документи надані адвокатом ОСОБА_2 суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до правових позицій, викладених в п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (зі змінами та доповненнями), звернуто увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності. При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпція, в тому числі і закріпленій у ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Згідно зі ст.129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, а тому суд не може виконувати одночасно функцію дізнання, обвинувачення і правосуддя.

Згідно ч.2 ст.251 КУпАП, обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за три окремі правопорушення: 1) у разі керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (п. 2.9 «а» ПДР України), 2) у разі передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів (п. 2.9 «г» ПДР України), 3) а також у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 ПДР).

Суд, виходячи з принципу диспозитивності не може самостійно визначати інші фактичні обставини та відповідний пункт ПДР України, аніж той, який вказаний у протоколі про адміністративне правопорушення. В разі ухвалення рішення про порушення особою іншого пункту ПДР України, не зазначеного в протоколі про адміністративне правопорушення, суд перебере на себе функції обвинувачення позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є неприпустимим, виходячи з положень ст. ст. 124, 129 Конституції України та тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст.266 КУпАП, п.2 та п.3 розділу І Інструкції - огляд водіїв на стан сп'яніння проводиться лише у тому випадку, коли є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння. Ознаками алкогольного сп'яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; ПОРУШЕННЯ КООРДИНАЦІЇ РУХІВ; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці; огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, ПРОВОДИТЬСЯ З ВИКОРИСТАННЯМ СПЕЦІАЛЬНИХ ТЕХНІЧНИХ ЗАСОБІВ ПОЛІЦЕЙСЬКИМ У ОСОБА_3 СВІДКІВ.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоровя.

Огляд особи, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоровя України №1452/735 від 09.11.2015 року, зареєстрованим Міністерством юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858 затверджено Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкції).

Відповідно до п.6,7 розділу І цієї Інструкції: ОГЛЯД НА СТАН СПЯНІННЯ ПРОВОДИТЬСЯ: ПОЛІЦЕЙСЬКИМ НА МІСЦІ ЗУПИНКИ ТРАНСПОРТНОГО ЗАСОБУ з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоровя).

Відповідно до п.6 розділу ІІ цієї Інструкції: Огляд на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

При цьому, зазначені у протоколі ознаки алкогольного спяніння як «нестійка хода», не міститься в Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоровя № 1452/735 від 09.11.2015 року зареєстрований в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що сформульовані у п.43 рішення від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» ( з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

До матеріалів адміністративного правопорушення не додано у якості доказів того, що на місці зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 останньому БУЛО ЗАПРОПОНОВАНО ПОЛІЦЕЙСЬКИМИ ПРОЙТИ ОГЛЯД ВОДІЯ НА СТАН АЛКОГОЛЬНОГО, НАРКОТИЧНОГО СПЯНІННЯ З ВИКОРИСТАННЯМ СПЕЦІАЛЬНИХ ТЕХНІЧНИХ ЗАСОБІВ ПОЛІЦЕЙСЬКИМ У ОСОБА_3 СВІДКІВ, що підтверджується незаповненими графами СВІДКИ в ПРОТОКОЛІ серії БД №348924, а також відсутністю письмовий пояснень таких свідків.

Оскільки «на місці зупинки» ОСОБА_1 не було запропоновано поліцейськими проходження огляду водія на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків, а відповідно відмови від такого огляду не могло бути, як і відповідно незгоди водія на проведення такого огляду, а тому були відсутні підстави на доставку водія до найближчого закладу охорони здоровя на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Факт відсутності у патрульних поліцейських прилад для освідування на стан спяніння «Драгер Алкотест» не видавався.

Так поліцейськими було грубо порушені вимоги п.6,7 розділу І, п.6 розділу ІІ цієї Інструкції та вимог статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того суддя вказує, що було допущено порушення при проведенні огляду на стан спяніння в медичному закладі охорони здоровя

В п. 3,4 РОЗДІЛУ ІІ ІНСТРУКЦІЇ зазначено, що: Огляд у закладах охорони здоровя щодо виявлення стану спяніння проводиться лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством. Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану спяніння в обстежуваної особи.

Оскільки ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки, він заперечував щодо передчасного проведення такого огляду в закладі охорони здоровя.

Суддя констатує, що лікарем Хорольської ЦРЛ ОСОБА_4 було проведено огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного спяніння (висновок №2 від 17.01.2019 року), відповідно до якого останній перебував в нетверезому стані, діагноз встановлено клінічно.

При цьому згідно інформації наданої Хорольскою ЦРЛ, лікар ОСОБА_4 станом на 17.01.2019 року курси тематичного удосконалення «Діагностака станів спяніння» не проходив.

Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан спяніння, складені з порушенням вимог цієї інструкції, вважаються недійсними.

За таких обставин висновок №2 не є належним доказом перебування водія у стані алкогольного спянінням в розмінні п.7 РОЗДІЛУ ІІ ІНСТРУКЦІЇ.

Поліцейські дотримуючись вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції мали запропонувати проведення огляду на стан спяніння, і лише в разі відмови водія ОСОБА_1 від такого проходження, в присутності двох свідків скласти протокол за ознаками ч.1 ст.130 КУпАП, а саме невиконання водієм п.2.5 ПДР України невиконання вимоги поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного спяніння.

Відповідно до ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути відкрито, а відкрите підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Ураховуючи, що у матеріалах адміністративної справи відсутні належні та допустимі докази, які могли б свідчити про винність ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.130 ч. 1 КУпАП, а саме порушення вимог п. 2.9а ПДР України, а тому справа про адміністративне правопорушення відносно нього підлягає закриттю у звязку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 130, 247 п.1, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 не винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, провадження по адміністративній справі у відношенні нього закрити у зв'язку з відсутністю складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена (опротестована) в Апеляційний суд Полтавської області протягом десяти днів з моменту її винесення шляхом подачі апеляційної скарги (протесту) через даний районний суд.

Суддя Хорольського районного суду Старокожко В.П.