Провадження № 33/4820/577/19
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Бондар В. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі: головуючої-судді Бондар В.В., з участю секретаря судового засідання Габая А.В., захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - адвоката Шамрая В.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Хмельницькому справу за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 - адвоката Шамрая В.В. на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31 жовтня 2019 року,-

В с т а н о в и в :

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31 жовтня 2019 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, не працює,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено штраф в розмірі 10 200 грн., що становить шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 384 грн. 20 коп. судового збору.

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 14 серпня 2019 року, близько 04 год. 00 хв., по вул. Свободи, 72/5 м. Хмельницького, в порушення вимог п. 2.9 (г) Правил дорожнього руху України, передав керування транспортним засобом «ЗАЗ Сенс», номерний знак НОМЕР_1 , водію ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який керував вищевказаним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі, як видно з її змісту, захисник просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Вважає, що постанова суду першої інстанції постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, суд передчасно і необґрунтовано дійшов до висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення. Судом залишено поза увагою заперечення ОСОБА_1 про те, що передаючи керування транспортним засобом, він не знав, що ОСОБА_2 перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Вказує, що ОСОБА_2 перед тим як сісти за кермо, не повідомляв про те, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння, а явних ознак, які б вказували, що ОСОБА_2 перебуває у нетверезому стані, не спостерігались ОСОБА_1 . В матеріалах справи та в судовому засіданні в суду першої інстанції не здобуто належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 при передачі керування автомобілем було відомо про стан алкогольного сп`яніння особи, яка мала намір його відвезти. Вказує, що ОСОБА_1 разом з ОСОБА_2 алкогольні напої спільно не вживали, а тому він і не міг знати, що останній перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Вважає, що суд помилково послався на письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , як на докази, що підтверджують вину ОСОБА_1 , оскільки вони є невірними.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, письмові заяви про відкладення розгляду справи не надходили, докази поважності причин нез`явлення суду не надавалось, в зв`язку з чим апеляційний суд вважає можливим здійснювати розгляд справи у його відсутність.

Заслухавши пояснення адвоката Шамрая В.В., який підтримував подану апеляційну скаргу та просив закрити провадження з підстав п.1 ст. 247 КУпАП, дослідивши зібрані по справі докази, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції - зміні, з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у передачі керування транспортним засобом особі, яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння, за викладених в постанові обставин, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на зібраних в провадженні та досліджених судом першої інстанції доказах, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

Твердження апелянта, що суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не можуть бути прийнятими до уваги з наступних підстав.

Відповідно до положень п. 2.9 «г» Правил дорожнього руху водієві забороняється передавати керування транспортним засобом особам, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у хворобливому стані.

Передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст. 130 КУпАП.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення, який 14 серпня 2019 року був складений поліцейським роти №2 БУПП в Хмельницькій області капралом поліції Кравчуком О.А., того ж дня, о 04 год. 00 хв. в м.Хмельницькому по вул. Свободи 72/5, ОСОБА_1 передав керування транспортним засобом «ЗАЗ Сенс», номерний знак НОМЕР_1 , водію ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає в АДРЕСА_2 , який керував вищевказаним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Вказаний протокол підписаний ОСОБА_1 без будь-яких зауважень та застережень (а.с.1). Вина ОСОБА_1 у переданні транспортного засобу особі, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння, підтверджується також даними копії акту огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 5), даними копії результату огляду ОСОБА_2 за допомогою спеціального приладу «Drager Аlcotest 6810», прилад №ARBL-0934, принтер ARBM № 5231 з результатом 1,94 ‰ (а.с.5), копією протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с.6), письмовими поясненнями ОСОБА_1 , та даними долученого до справи відеозапису фіксування правопорушення, дослідженого судом першої інстанції (а.с.7).

Апеляційний суд зауважує, що суд першої інстанції безпосередньо не допитував ОСОБА_2 , відтак не повинен посилатись на його письмові пояснення, ящо свідок не був безпосередньо допитаний судом.

Зібрані та досліджені судом першої інстанції докази, які є належними та допустимими, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, давали суду прийти до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції при розгляді даної справи безпосередньо не допитав ОСОБА_2 , який міг повідомити про обставини справи, не свідчать про незаконність оскаржуваної постанови.

Апеляційний суд вважає, що в суду першої інстанції не було необхідності у виклику та допиті ОСОБА_2 , якому було передано право керування транспортним засобом, крім того, матеріали справи не містять жодних об`єктивних доказів в підтвердження доводів апелянта щодо наміру ОСОБА_1 . допитати ОСОБА_2 в судовому засіданні в суді першої інстанції. Не встановлено таких і апеляційним судом, зважаючи що всі обставини з приводу яких, як вказує апелянт, варто було б допитати свідка, зафіксовані на відеозаписі. Доводи апелянта про неповне з`ясування судом таких обставин, не приймаються до уваги, позаяк як видно з оскаржуваної постанови, суд першої інстанції дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення на підставі аналізу усіх наявних по справі доказів у їх сукупності.

З відеозапису правопорушення видно, що ОСОБА_1 фактично не виказував заперечень з приводу обставин, що він передав транспортний засіб особі, яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння. З відео також вбачається, що ОСОБА_1 погоджувався з протоколом про адміністративне правопорушення і щодо обставин, які зазначені у ньому.

Твердження захисника, що ОСОБА_1 не знав, що ОСОБА_2 перебував в стані алкогольного сп`яніння, оскільки той не повідомляв ОСОБА_1 про факт вживання ним алкогольних напоїв, а на момент передачі керування транспортним засобом ОСОБА_2 , останній не мав видимих ознак стану алкогольного сп`яніння, що, на думку апелянта, свідчить про відсутність у діях ОСОБА_1 умислу на вчинення адміністративного правопорушення, не спростовують висновків суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як видно з даних акту огляду ОСОБА_2 , складеного протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 , його огляд проводився в зв`язку з наявним в нього запаху алкоголю з рота, нестійкою ходою, розширення зіниць, що в сукупності з встановленим результатом огляду (1,94 %0) вказує, на переконання апеляційного суду, про очевидність для оточуючих наявних ознак сп`яніння в ОСОБА_2 . Відтак протилежні твердження апелянта з цього приводу, а також, що ОСОБА_1 з ОСОБА_2 не були до цього знайомі, спільно спиртне не вживали, не дають підстав для висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Суд приходить до висновку, що місцевий суд дійшов правомірного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Погоджуючись з обраним видом та розміром основного стягнення, апеляційний суд враховує всі обставини справи та вважає, що судом обґрунтовано призначене стягнення в виді штрафу в розмірі 10200 грн. Призначене місцевим судом стягнення є достатнім для виховання ОСОБА_1 та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Однак при розгляді справи суду не врахував, що в даному випадку на ОСОБА_1 , який не був водієм при вчиненні даного правопорушення, не повинно було бути накладено стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, позаяк це не передбачено санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП, згідно якої за дії, зазначені в диспозиції ч.1 ст. 130 КУпАП, передбачено накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, відтак постанова суду в цій частині підлягає зміні.

Інші підстави для скасування чи зміни постанови місцевого суду відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Шамрая В.В. - задовольнити частково.

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_1 змінити в частині призначеного стягнення.

Вважати, що за ч.1 ст. 130 КУпАП на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення в виді штрафу в сумі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн.

В решті постанову суду залишити без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя