Справа № 524/4091/19
Провадження 3/524/1648/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2019 року суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області Олейнікова Г.М. , за участю прокурора Романова Я.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Кременчука Полтавської області адміністративний матеріал, який поступив з Полтавського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 172-6 ч.1 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

В протоколі про адміністративне правопорушення, складеного 06 червня 2019 року старшим опероуповноваженим Полтавського ДВБ Національної поліції України підполковником поліції Солтан А.М. , зазначено , що ОСОБА_1 , (в ОВС 23.12.2014 року - 06.11.2015 року , в НПУ з 07.11.2015 року - 05.11.2018 року ) обіймаючи з 08.12.2016 року по 05.11.2018 року посаду поліцейського взводу №2 роти №1 батальйону поліції особливого призначення ГУНП в Полтавській області, будучи відповідно до підпункту «з» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» - поліцейським, суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч. 2 ст. 45 «Подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно подав декларацію перед звільнення.

ОСОБА_1 з 07.11.2015 року по 05.11.2018 року проходив службу в Національній поліції України.

Встановлено, що наказом начальника ГУНП в Полтавській області полковника поліції Беха О.В. № 428 о/с від 09.12.2016 року сержанта поліції ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) призначено на посаду поліцейського взводу №2 роти №1 батальйону поліції особливого призначення ГУНП в Полтавській області.

07.11.2015 року ОСОБА_1 згідно ст. 64 ЗУ «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року прийняв присягу на вірність Українському народові.

23.03.2018 року ОСОБА_1 письмово ознайомився з зобов`язанням для поліцейських, державних службовців та працівників поліції, які є суб`єктами декларування про дотримання окремих обмежень, передбачених ЗУ «Про запобігання корупції» при прийнятті на службу/роботу, та статтями ЗУ «Про запобігання корупції»: №№22-25, 27-46, 52, статтею 172-8 КУпАП, Рішеннями НАЗК №3 від 11 серпня 2016 року.

02.04.2018 року ОСОБА_1 під підпис доведено повідомлення про ознайомлення з вимогами Закону України «Про запобігання корупції».

13.02.2015 року ОСОБА_1 під підпис доведено зобов`язання із основними положеннями вимог чинного законодавства, зокрема Законів України «Про міліцію», «Про боротьбу з корупцією», положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України».

13.02.2015 року ОСОБА_1 під підпис доведено пам`ятку-застереження працівника органів внутрішніх справ України про спеціальні обмеження, передбачені законодавством України.

Встановлено, що наказом начальника ГУНП в Полтавській області полковника поліції Замахіна А.Л. № 534 о/с від 30.10.2018 року сержанта поліції ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) 05.11.2018 року звільнено з посади поліцейського взводу №2 роти №1 батальйону поліції особливого призначення ГУНП в Полтавській області, відповідно до пункту 7 частини 1 статті 77 ЗУ «Про Національну поліцію України».

05.11.2018 року ОСОБА_1 при звільненні, подав розписку про отримання військового квитка, трудової книжки та про те, що останньому роз`яснено вимоги ч. 2 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції».

Відповідно до п. 9 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закону) правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. З цього Закону, за яке Законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України.

Згідно примітки до ст. 172-6 КУпАП, суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України "Про запобігання корупції" зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 11.08.2016 р. за № 3 «Роз`яснення щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю» роз`яснює суб`єктам декларування, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, що подається не пізніше дня такого припинення. Якщо припинення зазначених функцій відбулося з ініціативи роботодавця, декларація подається не пізніше двадцяти робочих днів з дня, коли суб`єкт декларування дізнався чи повинен був дізнатися про таке припинення.

Таким чином, ОСОБА_1 , звільнившись з посади поліцейського взводу №2 роти №1 батальйону поліції особливого призначення ГУНП в Полтавській області, будучи суб`єктом декларування, відповідно до підпункту «з» п. 1 ст. 3 ЗУ «Про запобігання корупції» поліцейським, був зобов`язаний подати декларацію перед звільненням 05.11.2018 року.

Слід зазначити, що ОСОБА_1 , був завчасно ознайомлений із нормами чинного законодавства щодо недопущення корупційних проявів, в яких також наголошувалося та роз`яснювалося щодо термінів та своєчасності подання декларації відповідно до ст. 45 ЗУ "Про запобігання корупції" та вимоги інших нормативно-правових актів з питань запобігання корупції, а також про відповідальність, передбачену за неподання, несвоєчасне подання та внесення недостовірних відомостей до електронної декларації.

Отже, ОСОБА_1 достовірно знав вимоги антикорупційного законодавства та інших нормативно-правових актів, в тому числі щодо фінансового контролю, а також усвідомлював про можливу кримінальну чи адміністративну відповідальність за неподання або несвоєчасне подання декларації перед звільненням.

Відповідно до листа Національного агентства з питань запобігання корупції від 12.03.2017 р. № 93-05/4886 дата публікації документів, вказана у публічній частині інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування » (далі - Реєстр) співпадає з фактичною датою подання суб`єктами декларування документів до реєстру.

Відповідно ч.1 ст.4 Закону України "Про запобігання корупції" Національне агентства з питань запобігання корупції є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику.

Однак, згідно інформації, яка розміщена на офіційному сайті Національного агентства з питань запобігання корупції Паламарчук Є.В. подав до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування декларацію після звільнення о 13 годині 24 хвилині 06.11.2019 року , тобто несвоєчасно, зазначивши при цьому не правильний вид декларації.

Згідно листа Національного агентства з питань запобігання корупції №71-03/15684/19 від 27.02.2019 р., ОСОБА_1 дії у реєстрі 05.11.2018 року не здійснював.

ОСОБА_1 мав можливість своєчасно, тобто в установлений законом термін, подати електронну декларацію перед звільненням, перевірити її фактичну наявність у публічній частині інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування».

Одним з основоположних принципів діяльності із запобігання і протидії корупції є невідворотність відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, оскільки ці правопорушення несуть негативні наслідки, які можуть виявитися у підриві авторитету державних органів та органів місцевого самоврядування та зашкодити суспільним інтересам, отже таке правопорушення не може бути визначене, як малозначне.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Склад вказаного правопорушення є формальним, тобто таким, який не передбачає наслідків як обов`язкового елементу об`єктивної сторони, в той час як обов`язковим елементом об`єктивної сторони формального складу завжди є діяння.

Отже, відсутність суспільної шкоди від адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, так само як і відсутність шкідливих наслідків від нього не є тими необхідними та достатніми підставами для застосування вимог ст.. 22 КУпАП.

Таким чином, ОСОБА_1 обіймаючи з 08.12.2016 року по 05.11.2018 року посаду поліцейського взводу №2 роти №1 батальйону поліції особливого призначення ГУНП в Полтавській області, будучи відповідно до підпункту «з» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» - поліцейським, суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч. 2 ст. 45 «Подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно, без поважних причин, подав декларацію після звільнення о 13 годині 24 хвилині 06.11.2019 року , тобто після встановленого терміну (05.11.2018 року ), чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене частиною 1 статті 172-6 КУпАП, зазначивши при цьому не правильний вид декларації.

Датою вчинення адміністративного правопорушення пов`язаного з корупцією слід вважати дату граничного терміну подачі декларації перед звільненням а саме - 05.11.2018 року .

Датою виявлення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, слід вважати дату встановлення ознак адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 , а саме: 06.06.2019 року .

Місцем скоєння адміністративного правопорушення пов`язаного з корупцією вважати місце роботи ОСОБА_1 . - Полтавська область, м. Кременчук.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у скоєному адміністративному правопорушенні не визнав і пояснив, що 05.11.2018 року при його звільненні йому інспектором з кадрів не було роз`яснено, який саме тип декларації необхідно вказувати при її заповненні на сайті НАЗК. Оскільки він вже звільнився він був впевнений, що тип декларації необхідно було вказувати саме «Після звільнення», тому він 06.11.2018 року подав декларацію зазначивши" після звільнення" Також він намагався 05.11.2018 року подати декларацію перед звільненням, але у нього закінчився строк дії електронного цифрового підпису, який він отримав тільки 06.11.2018 року . Після подачі 06.11.2018 року декларації він поїхав працювати за кордон , повернувшись в березні 2019 року , він отримав лист із НАЗК , де було зазначено , що він не подав декларацію перед звільненням .

Прокурор в судових дебатах пояснив, що вважає доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. ст.172-6 КпАП України, його вина підтверджується зібраними у справі доказами, зазначеними у протоколі про адміністративне правопорушення та приєднаними до матеріалів справи, а тому просить притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення вказаних дій із накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі , передбаченому санкцією статті 172-6 ч.1 КУпаП .

Суд заслухавши доводи прокурора, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходить до наступних висновків:

Згідно ст.1 Закону України « Про запобігання корупції», правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

На аркуші справи 15 є присяга ОСОБА_1 на вірність Українському народові із якого вбачається, що ОСОБА_1 07.11.2015 року прийняв присягу на вірність Українському народові.

На аркуші справи 12 є наказ начальника Головного Управління Національної поліції у Полтавській області полковника поліції Бех О.В. « По особовому складу» від 09.12.2016 року № 428 о/с із якого вбачається, що року сержанта поліції ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) призначено на посаду поліцейського взводу №2 роти №1 батальйону поліції особливого призначення ГУНП в Полтавській області.

Із наказу № 534 о/с від 30.10.2018 року «По особовому складу» (а.с. 21) вбачається , що сержанта поліції ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) 05.11.2018 року звільнено з посади поліцейського взводу №2 роти №1 батальйону поліції особливого призначення ГУНП в Полтавській області, відповідно до пункту 7 частини 1 статті 77 ЗУ «Про Національну поліцію України».

З урахуванням викладеного , згідно вимог ст. 3 п.1 під. "з" Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 є суб`єктом , на якого поширюється дія цього Закону, так як у період з 07.11.2015 року по 30.10.2018 року був державним службовцем.

Диспозицією ст. 172-6 ч.1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Об`єктивною стороною вищевказаного адміністративного правопорушення, яка має активну форму прояву , є несвоєчасне подання без поважних причин декларації.

Також , слід зазначити , що диспозиція ст. 172-6 ч.1 КУпАП за своїм змістом є бланкетною адміністративно- правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших норм. Так, примітка до ст. 172-6 КУпАП, вміщуючи вказівку на суб`єкт цього правопорушення, відсилає правозастосувача до норм спеціального антикорупційного закону, зокрема частин 1 і 2 ст. 45 Закону, в яких, крім іншого, передбачено певну деталізацію відповідних положень нормативно- правових актів, що наповнює норму ч. 1 ст. 172-6 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації зазначеного діяння.

Так, для кваліфікації діяння за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП необхідним є встановлення несвоєчасності подання декларації, тобто подання поза строком, визначеним законом.

Крім того, в ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» визначено кінцевий термін (часові межі), коли уповноважені на те особи зобов`язані подати декларацію, зокрема вміщено формулювання «щорічно до 1 квітня». Разом з тим, у випадках, передбачених ч.2 ст.45 Закону, тобто в разі припинення здійснення діяльності, цей термін законодавцем не визначено взагалі. Відсутність законодавчо визначеного терміну подання декларації в разі припинення діяльності унеможливлює безумовну констатацію несвоєчасності такого подання.

Суд вважає , що посилання посадової особи у протоколі про адміністративне правопорушення , який був складений відносно ОСОБА_1 за ст. 172-6 ч.1 КУпАП на рішення Національного агенства з питань запобігання корупції від 11.08.2016 року №3 ( зі змінами) відносно "Роз`яснення щодо застосування окремих положень Закону України "Про запобігання корупції " не заслуговують на увагу , так як вважає суд носять не обов`язковий , а рекомендаційний характер і відповідно до вимог ст. 11 ч.1 п. 15 Закону України "Про запобігання корупції "до повноважень Національного агентства належать: надання роз`яснень, методичної та консультаційної допомоги з питань застосування актів законодавства з питань етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них осіб, тобто законодавцем чітко визначено , що Національне агенство з питань запобігання корупції надає роз`яснення з питань застосування актів законодавства з питань етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них осіб, а не роз`яснення застосування окремих положень Закону України "Про запобігання корупції"

Крім того , при розгляді справи суд враховує практику Європейського суду з прав людини, а саме Рішення ЄСПЛ від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України», яким визначено концепцію якості закону з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід, що знайшло своє відображення також у п.4.1 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення) де відзначається принцип правової визначеності, який означає, що "обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки". А , як вище зазначав суд , частиною 2 ст. 45 Закону України "Про запобігання корупції» не встановлений кінцевий термін (часові межі), коли уповноважені на те особи, які припинили здійснення діяльності зобов`язані подати декларацію, тобто суд вважає у даному випадку особа позбавлена змоги відокремити правомірну поведінку від протиправної.

Також у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 172-6 ч.1 КУпАП , зазначено прізвище іншої особи « ОСОБА_2 " а саме в абзаці " ОСОБА_2 мав можливість своєчасно, тобто в установлений законом термін, подати електронну декларацію перед звільненням, перевірити її фактичну наявність у публічній частині інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» та "Датою виявлення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, слід вважати дату встановлення ознак адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_2 а саме: 06.06.2019 року », але протокол про адміністративне правопорушення, як вище зазначено судом складений відносно ОСОБА_1 , а не ОСОБА_2 ,що є порушенням вимог ст. 256 КУпАП , а згідно статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин суд приходить до висновку , що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, оскільки протокол про адміністративне правопорушення не є допустимим доказом по справі.

Керуючись ст.ст. 172-6 ч.1 КУпАП, ст. 1, 3 , 45 ч.1, 2 Закону України «Про запобігання корупції» суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.. 172-6 ч.1 КУпАП закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, його законним представником, адвокатом, потерпілим, його представником в Полтавський апеляційний суд ,через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: