Справа № 308/1343/18
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
07.10.2019 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Гошовського Г.М., за участі захисниці адвоката Пшеницької Г.В. розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 33/4806/15/19, в якій ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , притягнутий до адміністративної відповідальності, як такий, що вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.
ОСОБА_2 і захисниця ОСОБА_3 подали апеляційну скаргу в якій вказують, що ОСОБА_2 раніше до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувався, характеризується позитивно, проживає разом з батьками-пенсіонерами та неповнолітньою дитиною, автомобіль використовує, як джерело доходу. Вважають, що позбавлення його права керування транспортним засобом позбавить його сім`ю, в тому числі двох пенсіонерів і малолітню дитину, єдиного джерела засобів до існування, тобто поставить під непропорційний, надмірний тягар, який порушить справедливий баланс між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Зауважують, що дохід ОСОБА_2 не перевищує двох розмірів прожиткового мінімуму, що через скрутне матеріальне становище його сім`ї він є суб`єктом права на вторинну правову допомогу. Стверджують, що виходячи з прецедентної практики ЄСПЛ, адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортним засобом має кримінально-правовий характер, а тому підлягають застосуванню гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині кримінального обвинувачення.
Просять постанову від 19.02.2018 в частині накладення адміністративного стягнення скасувати і винести нову, якою, на підставі ст. 22 КУпАП, звільнити ОСОБА_4 від адміністративної відповідальності.
Апеляційний суд заслухав пояснення захисниці на підтримання апеляційних вимог, дослідив матеріали справи, перевірив доводи апеляційної скарги і вважає, що вонане підлягає до задоволення з таких підстав.
Згідно зі статтями 245, 252 КУпАП завданнями провадження в справі про адміністративне правопорушення і обов`язком органу, який її розглядає, є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Частиною першою статті 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння в апеляційній скарзі не оспорюються, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 215368 від 12.01.2018, в якому зафіксовані його пояснення наступного змісту: «Сам не розумію що сталося і дуже про це шкодую»; висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеним цієї ж доби лікарем, рапортом інспектора поліції, в якому, окрім виявлення у ОСОБА_2 ознак наркотичного сп`яніння, зазначено про наявність в діях останнього ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 309 КК України (а.с. 1-3).
Даних про трудову діяльність ОСОБА_2 та розмір його доходу, які б підтверджували доводи апеляційної скарги про його скрутне матеріальне становище, стороною захисту не надано. Роздруківка індивідуальних відомостей про застраховану особу за даними Пенсійного фонду України (а.с. 32-35) стосуються періоду 2001-2016 років, в той час як подія мала місце 02.02.2018.
Апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги про кримінально-правовий характер санкції ч.1 ст. 130 КУпАП та поширення на справи цієї категорії гарантій ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині кримінального обвинувачення. Водночас апеляційний суд відзначає, що ні матеріали справи ні доводи апеляційної скарги не містять даних про те, що суд першої інстанції, розглядаючи справу, цих гарантій не дотримався. Також безпідставним є посилання в апеляційній скарзі на те, що позбавлення ОСОБА_2 права керування транспортним засобом становитиме порушення справедливого балансу між вимогами загального інтересу суспільства та інтересами особи, оскільки накладення безальтернативного стягнення, прямо передбаченого чинним законодавством, саме по собі не є свідченням недотримання такого балансу.
Можливості застосування ст. 22 КУпАП апеляційний суд у даному випадку також не вбачає, оскільки адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, за своєю суттю є грубим, умисним порушенням на транспорті, яке таїть у собі серйозні негативні наслідки, в тому числі загрозу життю та здоров`ю людей, а тому не може вважатися малозначним, не зважаючи на те, що в даному випадку істотної шкоди не спричинило.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :
апеляційну скаргу залишити без задоволення, постанову судді Ужгородського міськрайонного суду від 19.02.2018 про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення за правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.М. Гошовський