ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/386/19 Справа № 182/847/19 Суддя у 1-й інстанції - Клименко І. В. Суддя у 2-й інстанції - Джерелейко О. Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2019 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Джерелейко О.Є., за участю: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, потерпілої ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_2 на постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2019 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, 27 грудня 2018 року о 12 годині 00 хвилин водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем «ВАЗ 2107», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись в районі будинку № 9 по вулиці Електрометалургів у м. Нікополі Дніпропетровської області, не надав перевагу в русі пішоходу ОСОБА_2, яка переходила проїзну частину дороги по пішоходному переходу, позначеному дорожньою розміткою 1.14.1 та дорожнім знаком 5.35.1-5.35.2, внаслідок чого здійснив наїзд на потерпілу. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 18.1 Правил дорожнього руху України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень, а також стягнуто з нього судовий збір на користь держави в розмірі 384 гривні 20 копійок.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, потерпіла ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в який просить поновити строк на її оскарження, як пропущений з поважних причин, а постанову скасувати, оскільки вона не відповідає вимогам КУпАП, матеріалам і обставинам справи, постановивши нову, якою накласти на ОСОБА_1 більш суворе стягнення, та прийняти рішення по її позовній заяві про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, стягнувши з ОСОБА_1 на її користь матеріальну шкоду в розмірі 3683 гривні 47 копійок і моральну шкоду в розмірі 15 000 гривень.

Посилається на те, що суд не повідомив її про день та час слухання справи, у зв'язку з чим вона не була присутня у судовому засіданні, також їй не було роз'яснено право на звернення із позовною заявою про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, а постанову суду вона отримала лише 18 лютого 2019 року.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судом не було враховано, що правопорушення, скоєне ОСОБА_1, неправильно кваліфіковано інспектором поліції ОСОБА_3 в протоколі про адміністративне правопорушення по ст. 124 КУпАП, оскільки його дії слід кваліфікувати за ст. 122 КУпАП.

Крім того, їй не зрозуміло, як складалася схема місця дорожньо-транспортної пригоди від 27 грудня 2018 року, оскільки її, як потерпілу, зі схемою ніхто не знайомив, також в ній не вказане місце, де сталася дорожньо-транспортна пригода, не вірно вказано напрямок її руху до переходу через вулицю Електрометалургів.

Потерпіла ОСОБА_2 підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити.

В суді апеляційної інстанції особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 заперечував щодо задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи, докази і вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, приходжу до такого висновку.

Вимоги апеляційної скарги щодо поновлення строку на апеляційне оскарження у звязку з поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду підлягають задоволенню, оскільки рішення суду приймалось за відсутності ОСОБА_2, а копію постанови вона отримала тільки 18 лютого 2019 року, та апеляційну скаргу подала 27 лютого 2019 року, дотримавшись 10-тиденного строку на її оскарження.

Доводи апеляційної скарги потерпілої щодо перекваліфікації дій ОСОБА_1 за ст.122 КУпАП не заслуговують на увагу, оскільки судом розглянуто протокол про адміністративне правопорушення відповідно до інкримінованого ОСОБА_1 порушення, відповідальність за яке передбачена ст.124 КУпАП.

Твердження потерпілої, що наслідків, передбачених ст.124 КУпАП не настало, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення їй завдано матеріальних збитків, які вона обґрунтовує також пошкодженням її майна, яким є відповідно до її письмових пояснень- взуття(а.п.7).

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно із ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до постанови суду при накладенні стягнення були враховані характер вчиненого правопорушення, особа винного, внаслідок чого суддя дійшов висновку про накладення стягнення у вигляді штрафу.

Такий висновок суду відповідає матеріалам провадження, відповідно до яких ОСОБА_1 працює водієм, відомості про систематичне порушення ним порядку користування правом керування транспортними засобами -відсутні.

В ході апеляційного розгляду встановлено, що в добровільному порядку ОСОБА_1 намагався відшкодувати спричинену потерпілій шкоду, яка не погодилась із запропонованим розміром відшкодування, а тому відмовилась від отримання грошових коштів.

Враховуючи викладене, наявні підстави длязастосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу щодо ОСОБА_1, який є сплаченим на час апеляційного перегляду.

Доводи апеляційної скарги потерпілої щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди не можуть бути розглянуті в ході апеляційного розгляду, оскільки такі вимоги заявлені після прийняття постанови судом першої інстанції та вони не були предметом розгляду суду першої інстанції, а тому, оскільки відповідно до ч.1 ст.40 КУпАП суддею міськрайонного суду не вирішувалось питання відшкодування шкоди, то потерпіла не позбавлена можливості звернутись за вирішенням питання відшкодування шкоди в порядку цивільного судочинства відповідно до положень ч.3 ст.40 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А:

Поновити строк потерпілій ОСОБА_2 на апеляційне оскарження постанови Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2019 року.

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_2 на постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2019 року залишити без задоволення.

Постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду ОСОБА_4