ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2019 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Гонтар А.А. за участі:

секретаря судового засідання - Гринь А.В.

апелянта ОСОБА_1

захисника Стаханова М.В.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

на постанову судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18.01.2019 року

в с т а н о в и л а:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в сумі 10 200 грн. на користь держави із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1рік.

Згідно постанови суду, ОСОБА_1 09.12.2018 року о 03 год. 30 хв. по вул. Перемоги, буд. 3 в м. Кременчуці керував транспортним засобом «Mazda 6» д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: «зіниці очей не реагують на світло, координація рухів порушена». Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

Зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_1 вбачається, що він просить скасувати постанову, а провадження по справі закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що не перебував в стані наркотичного сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння він не відмовлявся, з фізіологічних причин не зміг здати сечу в кількості необхідній для проведення досліджень.

Крім того, апелянт зазначає, що в порушення вимог ст. 268 КУпАП справа була розглянута без його участі, він не був повідомлений належним чином про час та дату слухання справи, чим було порушено його право на захист.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 вважаю, що вона підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що місцевим судом не дотримано вищевказаних вимог Закону, а висновки суду не узгоджуються з матеріалами справи, на які суд послався, як на докази вини ОСОБА_1 .

Згідно зі ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається зі змісту судового рішення, в його основу покладений протокол про адміністративне правопорушення, письмові пояснення свідків, висновок про відмову від проходження медичного огляду. Проте, під час апеляційного перегляду встановлено, що доводи апелянта щодо відсутності доказів, які доводять наявність складу інкримінованого йому адміністративного правопорушень є слушними.

Як вбачається зі змісту оскарженої постанови, справа розглянута у відсутності особи, щодо якої складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В письмових поясненнях ОСОБА_1 власноручно зазначив, що не згодній з інкримінованим йому адміністративним правопорушенням (а.с.1).

Свідки, письмові пояснення яких покладені в основу судового рішення безпосередньо не допитані суддею.

Проте, незважаючи на те, що ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, суддя формально підійшов до розгляду справи про адміністративне правопорушення і поклав в основу судового рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності докази, яких явно недостатньо для доведення вини правопорушника.

Під час апеляційного перегляду ОСОБА_1 пояснив, що не перебував в стані наркотичного сп`яніння, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння не відмовлявся, не зміг зібрати необхідну кількість сечі по фізіологічним причинам. Лікар-нарколог повідомила, що у неї немає часу чекати, доки він зможе здати сечу.

Свідок ОСОБА_3 в апеляційному суді пояснив, що близько 6-7 год ранку він їхав на рибалку. Коли інспектор поліції запросив його бути свідком відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння - ОСОБА_1 та другий свідок стояли біля наркодиспансеру. Свідок в диспансер не заходив. Не пригадує, що пояснював ОСОБА_1 про причини відмови пройти тест на стан алкогольного сп`яніння.

Незважаючи на вжиті заходи, свідок ОСОБА_4 на неодноразові виклики до апеляційного суду не з`явився та, відповідно, не був допитаний.

З огляду на вище викладене, ні показання свідка ОСОБА_3 , ні письмові пояснення свідка ОСОБА_4 не підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Натомість, з дослідженого під час апеляційного перегляду відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння. Він був освідуваний за допомогою алкотестеру «Драгер» на стан алкогольного сп`яніння, а також оглянутий лікарем наркологом. Проте, здати необхідну кількість сечі для аналізу не зміг.

Допитаний апеляційним судом інспектор патрульної полії ОСОБА_5 пояснив, що під час патрулювання був зупинений транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 .. У водія була млява мова, тремтіли руки, була відсутня реакція зіниць на світло. Водію було запропоновано проїхати на освідування в наркодиспансер, на що він погодився. В наркодиспасері ОСОБА_1 був оглянутий лікарем-наркологом, пройшов алкотест на «Драгері», який показав негативний результат. Лікар вимагав, щоб ОСОБА_1 здав сечу, скільки для цього потрібно часу лікар не повідомляв. ОСОБА_1 вживав воду, декілька раз ходив в туалет, але не зміг здати сечу. Потім запросили свідків в присутності яких ОСОБА_1 відмовився проходження огляду.

Під час апеляційного перегляду лікар-нарколог ОСОБА_6 повідомила, що нею був проведений об`єктивний огляд ОСОБА_1 , а також огляд із застосуванням алкотестеру «Драгер». ОСОБА_1 раніше закінчення 3-х годин відмовився від здачі сечі, причину відмови лікар не пам`ятає. Стверджує, що згідно Методичних рекомендації, особа спочатку має здати сечу в необхідній кількості, а потім інші види біологічного середовища. Конкретний випадок з ОСОБА_1 лікар не пам`ятає, але стверджує, що зазвичай усіх попереджає, що сечу необхідно здати протягом 3-х годин з початку огляду.

Відповідно до п.12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п.12 розділу ІІІ вищевказаної Інструкції предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.

Як встановлено під час апеляційного перегляду ОСОБА_1 було запропоновано здати сечу, але він не зміг здати її по фізіологічним причинам. Доводи апелянта про те, що лікар не роз`яснила скільки у нього часу для здачі сечі, а також про те, що лікар сама не захотіла чекати об`єктивно не спростовані. Натомість, з`ясовано, що лікар-нарколог не пропонувала ОСОБА_1 пройти обстеження шляхом відбору зразків інших видів біологічного середовища.

На пропозицію апеляційного суду, комісією лікарів-наркологів КП «КОНД ПОР» проведено службове розслідування за результатами якого встановлено, що (далі мова оригіналу) порушень інструкцій, порядку огляду та зробленого висновку щодо стану обстежуваного ОСОБА_1 лікаркою ОСОБА_6 допущено не було.

За змістом Акту службового розслідування, лікар провела огляд ОСОБА_1 відповідно до Інструкції № 1452/735 від 09.11.2015 року «Про порядок виявлення у водії транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

В пункті 5 Акту службового розслідування зазначено, що відповідно до методичних рекомендацій «Про порядок відбору від живих осіб зразків біологічного матеріалу, поводження з ними та організація проведення токсикологічних досліджень з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» Київ 2011 р., в розділі І пункті 1.1 Відбір зразків біологічного матеріалу матеріалом для дослідження виявлення та визначення концентрації алкоголю в біологічних середовищах можуть бути кров, слина та сеча, а наркотичних, лікарських речовин сеча.

Проте, вище зазначені Методичні рекомендації «Про порядок відбору від живих осіб зразків біологічного матеріалу, поводження з ними та організація проведення токсикологічних досліджень з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції про які йдеться в акті службового розслідування КП «Кременчуцький обласний наркологічний диспансер» не зареєстровані в Міністерстві юстиції, відсутні в загальному доступі, не узгоджуються з пункотом12 розділу ІІІ Інструкції № 1452/735 від 09.11.2015 року «Про порядок виявлення у водії транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а тому посилання на них вважаю безпідставними.

Отже доводи апелянта про те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння не спростовані.

За таких обставин вважаю, що суддя місцевого суду, розглянувши справу у відсутності особи щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, передчасно дійшов висновку щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП за обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, переглянувши справу в межах поданої апеляційної скарги вважаю, що вона підлягає задоволенню, а постанова - скасуванню із закриттям провадження по справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись статтями 247, 294 КУпАП суддя апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18.01.2019 року, а провадження у справі закрити в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: А.А.Гонтар