Провадження № 33/824/1267/2019 Головуючий у 2 інстанції Гайдай Р.М.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2019 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Гайдай Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 17 січня 2019 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, тимчасово непрацюючого,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп.з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 384 грн. 20 коп.

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 21 жовтня 2018 року о 00 годині 35 хвилин, по вул. Б. Хмельницького 31/27 у м. Києві, керував власним автомобілем "Фіат", н.з. НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу "Драгер" в присутності двох свідків, результат якого 0, 75 %. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 17 січня 2019 року скасувати, а провадження закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, а також через порушення строків адміністративного стягнення та строків передачі копії оскаржуваної постанови.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 427559 лейтенант поліції ЦигановЄ.В. встановив, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, але це не правильно, тому що він не керував транспортним засобом і не був водієм, його автомобіль був припаркований по вул. Б. Хмельницького 31/27 без порушення ПДР, та не використовувався за прямим призначенням, а тому він не міг порушити вимогу п. 2.9а ПДР України та нести відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також апелянт звертає увагу на те, що зазначене в постанові твердження про його неявку за неодноразовими викликами до суду є не правильним, оскільки було всього 2 виклики, на перше засідання він з'явився, але не зміг потрапити до будівлі Шевченківського районного суду через повідомлення про замінування, про друге судове засідання засідання його повідомлено не було.

ОСОБА_1 стверджує, що неодноразово телефонував до суду 1ї інстанції з проханням повідомити про судове рішення та можливість отримати оскаржувану постанову, однак йому повідомляли, що постанова ще не винесена. Теж саме йому повідомили 11 лютого 2019 року, коли апелянт з'явився до Шевченківського районного суду, що підтверджується записом у журналі охорони. Оскаржувану постанову було отримано тільки 12 лютого 2019 року, що підтверджується розпискою в матеріалах справи. Апелянт вказує, оскільки 11 лютого 2019 року оскаржувана постанова ще не була винесена, то вказана дата на постанові, а саме 17 січня 2019 рік, є не правильною, а отже фактична дата винесення постанови і застосування адміністративного стягнення є 12 лютого 2019 року, тобто дата її отримання.

Заслухавши доповідь судді, ОСОБА_1, котрий підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задоволити, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На переконання апеляційного суду, суддя районного суду дотримався вимог закону, всебічно й повно дослідив усі обставини справи та зробив обґрунтований висновок про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Так, вина ОСОБА_1 у вчиненому повністю підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 427559 від 21 жовтня 2018 року, відповідно до якого, 21 жовтня 2018 року о 00 годині 35 хвилин, по вул. Б. Хмельницького 31/27 у м. Києві, водій ОСОБА_1 керував власним автомобілем "Фіат", н.з. НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, огляд на стан сп'яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу "Драгер" в присутності двох свідків; роздруківкою тексту «Драгер», результат якого 0, 75%.

Вказані докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об'єктивно узгоджуються між собою.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом і не був водієм, його автомобіль був припаркований по вул. Б. Хмельницького 31/27 без порушення ПДР, та не використовувався за прямим призначенням, є безпідставними, оскільки не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Доводи апелянта щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення у його відсутність, не є підставою для скасування постанови судді, оскільки процесуальні права останнього поновлені шляхом звернення до апеляційного суду, і під час апеляційного розгляду безпосередньо перевірені докази, якими обґрунтовані обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 17 січня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - без зміни.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Р.М. Гайдай