Номер провадження 33/816/481/19 Суддя-доповідач Матус В. В.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2019 року суддя Сумського апеляційного суду Матус В. В. ,з участю ОСОБА_1 , захисника Щербак С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 жовтня 2019 року, якою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 ),

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384,20 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді встановлено, що 17 вересня 2019 року о 00-55 год. в м. Суми по вул. Засумська, буд. 12, ОСОБА_1 керував автомобілем BMW 5201 н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 а Правил дорожнього руху України та скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився із застосуванням приладу «Drager Alcotest» № 0603 в присутності двох свідків. Результат тесту позитивний 1,49 ‰.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з прийнятим судовим рішенням, просить скасувати постанову судді про накладення на нього адміністративного стягнення.

За змістом доводів апеляційної скарги посилається на те, що висновок судді першої інстанції ґрунтується на неперевірених у судовому засіданні доказах, а ряд обставин, що мають значення для повного та об`єктивного з`ясування обставин справи залишилися поза меж розгляду справи. Зокрема, зазначає, що він не може бути позбавлений права керування, оскільки є особою, яка такого права не набула у встановленому законом порядку.

Також стверджує, що йому не було роз`яснено право мати захисника для належної реалізації своїх процесуальних прав.

Заперечує наявність свідків при проходженні ним медичного огляду, а тому вважає, що встановлений порядок огляду дотриманий не був, а ті особи які зазначені як свідки, на його думку, перебували в стані сильного алкогольного сп`яніння та не могли розуміти значення своїх дій та керувати ними. При цьому, ці особи не допитувалися в судовому засіданні.

Крім того, не було звернуто уваги на його зауваження щодо проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи поданої апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу, суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 а ПДР України та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Факт скоєння вказаного правопорушення за обставин, викладених в постанові суду, підтверджується зібраними доказами, які були всебічно, повно досліджені судом першої інстанції, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 277512 від 07.09.2019 року, який за своїм змістом відповідає вимогам ст.256 КУпАП і сумнівів не викликає (а.с.1); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів, з якого вбачається, що результат огляду ОСОБА_1 за допомогою Драгера Алкотест 6810ARBL 0603 позитивний 1,49 ‰, і що огляд проводився в присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

При цьому, ОСОБА_4 погодився з результатами огляду, про що свідчить його підпис (а.с.3), роздруківкою приладу відповідно до якого результат тестування становив 1,49 ‰ (а.с.2), поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які кожен окремо підтвердили, що в їх присутності водій ОСОБА_1 проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою Drager Alcotest 6810ARBL 0603. Результат огляду позитивний 1,49 ‰ (а.с. 4-5), розпискою ОСОБА_5 про зобов`язання доставити вказаний автомобіль на місце стоянки та відсторонення ОСОБА_1 від керування (а.с.6), матеріалами відеофіксації події (а.с. 10-11), а також іншими матеріалами справи, належним чином дослідженими суддею.

Ставити під сумнів об`єктивність пояснень вказаних свідків у судді підстав не було, оскільки вказані свідки були присутні під час проведення огляду на стан сп`яніння, пояснення у них відібрані у встановленому законом порядку, містять необхідні реквізити, підписані свідками без застережень та в матеріалах справи відсутні будь які дані про те, що вказані пояснення свідки давали перебуваючи в стані сильного алкогольного сп`яніння та не могли розуміти значення своїх дій та керувати ними, про що зазначає апелянт.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП є обґрунтованим і вмотивованим.

Доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять.

Разом з тим, заслуговують на увагу доводи апелянта про безпідставне позбавлення його права керування транспортними засобами.

Так, із довідки інспектора відділу АП УПП в сумській області від 21.09.2019 року вбачається, що відповідно до облікових даних Національної автоматизованої інформаційної системи, інформація про наявність у ОСОБА_1 посвідчення водія відсутня (а.с. 8).

Відповідно до п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року, позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 121, ч. 4 ст. 122, ст. 122-2, ч. 3 ст. 123, статтями 124 і 130 КУпАП. Можливості накладати на винну особу таке стягнення як додаткове цей Кодекс не надає. Суди не вправі застосовувати його тоді, коли винна особа такого права взагалі не мала.

Отже, постановляючи оскаржувану постанову, суддею не було враховано, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП України, не має водійських прав, а тому в цій частині судове рішення є безпідставне і підлягає зміні.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Змінити постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 жовтня 2019 року в частині накладення адміністративного стягнення.

Виключити з резолютивної частини постанови посилання про позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортним засобом строком на 1 (один) рік.

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуМатус В. В.