Провадження № 33/824/1097/19 Доповідач в суді II інстанції - Рудніченко О.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2019 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду РудніченкоО.М.

секретар Ганжа В.В.,

за участю:

захисника МасленніковоїТ.М.,

особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_4,

потерпілої ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 18 січня 2019 року, якою:

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до постанови суду першої інстанції, 19 листопада 2018 року, о 08 годині 02 хвилин, ОСОБА_4 керуючи автомобілем "Фольксваген Пассат", номерний знак НОМЕР_1, належний ОСОБА_6 по пр. Перемоги, 28А у м. Києві, під час перестроювання, не надав перевагу транспортному засобу, який рухався в попутному напрямку по тій смузі на яку він мав намір перестроїтися та здійснив зіткнення з автомобілем "Рено Логан", номерний знак НОМЕР_2, належний ДП "Лакталіс-Україна" та під керуванням водія ОСОБА_5, що призвело до пошкодження вищезазначених транспортних засобів, чим порушив п.10.3 Правил дорожнього руху, тобто вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КпАП України.

Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 18 січня 2019 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень 00 коп. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу в якій просить поновити строк на оскарження постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 18.01.2019 та скасувати постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 18.01.2019 з прийняттям нової постанови, якою провадження у справі відносно ОСОБА_4 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги, ОСОБА_4 зазначає, що судове рішення винесене з груби порушенням норм процесуального права та невірно застосовано норми матеріального права, що потягло за собою однобічне та не повне з'ясування судом усіх фактичних обставин справи, їх не дослідження та не надання їм належної оцінки, при цьому суд лише формально підійшов до встановлення обставин справи.

Апелянт звертає увагу на те, що з матеріалів справ не вбачається вини ОСОБА_4 у порушенні п. 10.3 ПДР України, у зв'язку з чим суд першої інстанції мав закрити провадження за відсутністю в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення; ОСОБА_4 не було належним чином повідомлено про дату та час судового засідання; судом першої інстанції не надано належну увагу тому, що в матеріалах справи міститься неправильно складена схема місця ДТП.

Проаналізувавши схему місця ДТП, характер пошкоджень транспортних засобів, пояснення ОСОБА_4 та пояснення ОСОБА_5, вбачається, що ОСОБА_4 не перестроювався на іншу смугу для руху. Зі схеми місця ДТП, яка взята судом першої інстанції до уваги, достовірно видно, що транспортний засіб, яким керував ОСОБА_4, перебуває прямо перед транспортним засобом, яким керував другий учасник ДТП. Транспортний засіб, яким керував ОСОБА_4 знаходиться на схемі місця ДТП рівно по тій полосі, що і рухався перед ДТП, що свідчить про те, що ОСОБА_4 не змінював напрямок свого руху, а знаходився в полосі свого руху. Водночас, автомобіль «Рено Логан», номерний знак НОМЕР_3, зображений на схемі місця ДТП під номером 1, знаходиться точно перед автомобілем, яким керував ОСОБА_4, що свідчить про те, що водій автомобіля «Рено Логан», номерний знак НОМЕР_3, змінив напрямок руху, не надавши дорогу транспортному засобу, яким керував ОСОБА_4, що додатково свідчить про те, що саме водій транспортного засобу «Рено Логан», номерний знак НОМЕР_3, здійснював перестроювання в сусідню праву смугу по ходу свого руху, тим самим, останній порушив п. 10.3 ПДР. Також, те, що ОСОБА_4 не змінював напрямок свого руху свідчать і фотокартки, долучені до апеляційної скарги, на яких транспортний засіб «Фольксваген Пассат», номерний знак НОМЕР_1, знаходиться рівно по тій смузі, що і рухався до ДТП.

Окрім того, на думку апелянта, відсутність порушення п.10.3 ПДР вбачається і з наступного, пунктом 10.3 ПДР визначено, що у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися. За одночасного перестроювання транспортних засобів, що рухаються в одному напрямку, водій, який знаходиться ліворуч, повинен дати дорогу транспортному засобу, що знаходиться праворуч.

Заслухавши доповідь судді,

пояснення ОСОБА_4 та його представника адвоката Масленнікової Т.М., які підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі та просили її задовольнити,

пояснення ОСОБА_5, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити постанову суду першої інстанції без змін,

перевіривши матеріали адміністративного провадження, приходжу до наступних висновків.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст.ст.245,280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі за змістом - ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 1.4 ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Пункт 1.9 ПДР України передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пункт 10.3. ПДР передбачає, що у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.

За одночасного перестроювання транспортних засобів, що рухаються в одному напрямку, водій, який знаходиться ліворуч, повинен дати дорогу транспортному засобу, що знаходиться праворуч.

За порушення вимог зазначених вимог ПДР України передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Відповідальність за ст.124 КУпАП настає в тому разі, коли внаслідок порушення правил дорожнього руху було спричинено пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Тобто, обов'язковою ознакою правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є спричинення пошкодження об'єктів, зазначених у цій статті.

Чинне законодавство України та нормативно-правові акти покладають обов'язок на водіїв не лише знати та безумовно виконувати правила ПДР України, а також враховувати особливості та технічний стан транспортного засобу.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 278 КУпАП за змістом якого орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення окрім іншого, повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 256 КУпАП, при складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються його права та обов'язки, передбачені ст. 268 КУпАП.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (далі за змістом - Інструкція), Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 своїм правом скористався, надав пояснення, заперечень щодо порушень поліцейськими законодавства при складанні протоколу, невідповідності щодо внесених відомостей до схеми місця ДТП не заявляв (а.с.4).

Первинні пояснення самого ОСОБА_4 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення були ретельно перевірені в суді першої інстанції та під час апеляційного розгляду, з яких вбачається вільне визначення останнім своєї позиції до вчиненого, правильного розуміння обставин події.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані стосовно даного правопорушення встановлюються окрім протоколу про адміністративне правопорушення поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та іншими доказами.

Згідно ст.ст.9,245,252 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, яке мало місце, та що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Вина ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 197754 від 19.11.2018 (а.с.1), схемою місця ДТП, якою зафіксовано обстановку місця події та пошкодження транспортних засобів від 19.11.2018 року (а.с. 3), письмовими пояснення ОСОБА_4.(а.с. 5), письмовими поясненнями іншого учасника ДТП - ОСОБА_5.(а.с.4).

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_4 за ст.124 КУпАП, відповідає вимогам ст.256 КУпАП, містить всі необхідні данні, які характеризують об'єктивну сторону складу правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (настання реальних наслідків у вигляді пошкодження певних об'єктів), що прямо закладено в диспозиції даної статті, усі вони перевірені та встановлені під час судового розгляду.

Таким чином, суд, який розглядав справу, прийшов до правильного та обґрунтованого висновку про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Доказів при апеляційному перегляді постанови суду, які б свідчили про відсутність події та складу адміністративного правопорушення не встановлено. Як вбачається з письмових пояснень під час складання протоколу про адміністративне правопорушення апелянта та доводів самої скарги, він фактично визнав, що саме під його керуванням автомобіль «Фольксваген Пасат» здійснив зіткнення з автомобілем «Рено Логан», доводи ОСОБА_4 про наявність вини іншого водія ДТП в даному випадку не мають значення, так як встановлено вину у вчиненні порушення саме з боку ОСОБА_4, що не звільняє від відповідальності.

Доводи ОСОБА_4, викладені в апеляційній сказі про те, що схема ДТП не підтверджує його вини є безпідставними. Так на схемі зображені автомобілі після дорожньо-транспортної пригоди, на зворотній стороні схеми зазначені пошкодження транспортних засобів. Будь-яких заперечень та зауважень до схеми ДТП ОСОБА_4 не надавав.

Що стосується доводів ОСОБА_4 про те, що саме водій автомобіля «Рено Логан» здійснювала перестроювання з однією полоси в іншу не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду. Так, водій автомобіля «Рено Логан» ОСОБА_5 пояснила в суді апеляційної інстанції, що вона рухалась в своїй полосі і будь-якого маневру перестроювання не здійснювала. Дані обставини також спростовуються пошкодженнями автомобілів (а.с.3 зворот). В суді апеляційної інстанції ОСОБА_4 не заперечував того факту, що він виїхавши з другорядної вулиці на головну мав намір перестроїтися в полосу руху, та здійснив даний маневр перед маршрутним автобусом. З письмових пояснень водія ОСОБА_5, наданих після пригоди (а.с.4) вбачається, що коли вона рухалась о проспекту Перемоги, після перетину проспекту Перемоги з вул. Б.Гаврилишина, напроти підземного переходу, початок зупинки громадського транспорту. З правої сторони із-зі маршрутного автобуса на неї різко виїхав автомобіль чорного кольору «Фольксваген Пасат», що призвело до зіткнення.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 судом першої інстанції повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі доказів наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст.251,252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду, яка відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Вид та розмір стягнення накладено судом у відповідності з вимогами ст.ст.23,33 КУпАП.

Судове рішення є законним, обґрунтованим та вмотивованим, підстав для його скасування чи зміни не встановлено, а тому апеляційні вимоги ОСОБА_4 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 18 січня 2019 року про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М.Рудніченко