ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2019 р. м. Жмеринка

Суддя Жмеринського міськрайонного суду

Вінницької області ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 4 Жмеринського міськрайонного суду справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2 - за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

у с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 8 лютого 2019 року серії ОБ№069302, 8 лютого 2019 року близько 13-30 год водій ОСОБА_2 по вул. Гайдара в с. Слобода-Межирівська Жмеринського району керував мотоциклом «Урал МТ-10», д.н.з. НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

Відповідно до статті 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

ОСОБА_2 у судовому засіданні у вчиненому адміністративному правопорушенні винним себе не визнає, пояснює, що він не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння. 8 лютого 2019 року його зупинили працівники поліції і спершу склали протокол на нього за статтею 126 КУпАП, оскільки він керував мотоциклом, на маючи прав на керування цим транспортним засобом. Через 2 години після цього працівники поліції склали протокол за частиною першою статті 130 КУпАП, оскільки в них виникли сумніви щодо перебування ОСОБА_2 в стані алкогольного сп'яніння. При цьому не були присутні свідки. Крім цього, ОСОБА_2 вказує, що все, що ним було сказано під запис на відеокамеру під час складання протоколу, а також його пояснення, які наявні в матеріалах справи, насправді було сказано та підписано під примусом працівників поліції, які повідомили, що не віддадуть йому транспортний засіб, якщо він не визнаватиме свою вину.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні повідомляє, що ОСОБА_2 є її зятем. 8 лютого 2019 року її було запрошено працівниками поліції в якості свідка під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2. Вона була присутня при тому, що ОСОБА_2 відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп'яніння. Підтвердила обставини, які викладені в її письмових поясненнях від 8 лютого 2019 року. Додатково вказала, що в її присутності ОСОБА_2 не пропонували пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу, інший свідок не був присутній при цьому. Однак в її присутності ОСОБА_2 дійсно відмовився пройти такий огляд на місці. Другий свідок не був присутнім, вона бачила його, як він проїзджав на автомобілі.

Свідок ОСОБА_4 у судове засідання не з'явився. Подав заяву, в якій повідомив, що 22 березня 2019 року він знаходитиметься за межами території України. 8 лютого 2019 року він дійсно був свідком того як ОСОБА_2 відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння (а.с.20). В своїх письмових поясненнях від 8 лютого 2019 року ОСОБА_4 вказав, що 8 лютого 2019 року він був запрошений працівниками поліції під час складання протоколу про адмінстративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за статтею 130 КУпАП, в його присутності та присутності іншого свідка ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння (а.с.5).

Не зважаючи на невизнання вини ОСОБА_2, його вина підтверджується достатніми, належними та допустимими доказами по справі, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, в якому в графі "пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення" зазначено, що "від проходження огляду на стан сп'яніння відмовляюсь в установленому порядку" (а.с.2); письмовими поясненнями ОСОБА_2, які були надані ним 8 лютого 2019 року про відмову від проходження медичного огляду на стан сп'яніння (а.с.4); а також відеозаписом, з якого видно, що ОСОБА_2 дійсно відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп'яніння (а.с.1).

Крім цього, в матеріалах справи наявний акт огляду на стан алкогольного сп'яніня з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_2 відмовився від огляду, акт підписаний свідками ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с.3).

Відповідно до направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування від впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 8 лютого 2019 року, ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду в лікарняному закладі (а.с.15).

Тому твердження особи, яка притягується до адміністративної відповідальності в частині невизнання ним вини є такими, що не можуть бути прийняті до уваги.

Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об'єктивності та достатності, за відсутності будь-яких суперечностей, вважаю вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, доведеною повністю, оскільки останнім порушено пункт 2.5 Правил дорожнього руху України, згідно з яким водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При обранні виду адміністративного стягнення щодо ОСОБА_2 можливості врахування характеру вчиненого правопорушення, ступеня вини ОСОБА_2, а також пом'якшуючих та обтяжуючих відповідальність обставин немає, оскільки частиною першою статті 130 КУпАП не перебачені альтернативні види адміністративного стягнення.

Враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, з метою дотримання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, доходжу висновку, що до ОСОБА_2 слід застосувати адміністративне стягнення у виді накладення штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Керуючись статтями 130, 280, 283 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 10200 (десять тисяч двісті) грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 368 (триста шістдесят вісім) грн 20 коп.

Штраф має бути сплачений не пізніш як через 15 днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови-не пізніш як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту прокурора без задоволення.

Відповідно до статті 308 КУпАП України у разі несплати штрафу у строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, а також витрати на облік вчиненого правопорушення.

Строк пред'явлення постанови до виконання 3 (три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено подання прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги чи подання прокурора.

Апеляційна скарга, подання прокурора подаються до Вінницького апеляційного суду через Жмеринський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя К.Шепель