ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/7044/18 Суддя 1 інстанції: Пілюгіна О.М.
Провадження: 33/818/162/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УкраЇнИ

20 лютого 2019 року м. Харків

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду Яковлева В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Харківського районного суду Харківської області від 26 листопада 2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

ПостановоюХарківського районного суду Харківської області від 26 листопада 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Як вказано в постанові суду першої інстанції, 20 вересня 2018р. о 20-30 год. ОСОБА_2 в сел. Високий Харківського району Харківської області по вул. Маяковського, в районі будинку № 15, керував автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (почервоніння очей, різкий запах алкоголю з ротової порожнини). У присутності двох свідків відмовився від продуття газоаналізатора «Драгер» та від проходження огляду н стан сп'яніння в медичному закладі, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Не погодившись з рішенням районного суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Харківського районного суду Харківської області від 26 листопада 2018 року та закрити провадження у справі. В обгрунтування доводів апеляційної скарги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, вказує, що, не справу було розглянуто за його відсутності, не дивлячись на неодноразові спроби ОСОБА_2 повідомити суд про неможливість з'явитися в судове засідання у телефонному режимі. Крім того, зазначає, що 20.09.18р. чоловік був на прийомі у лікаря - стоматолога, у зв'язку із чим специфічний запах з порожнини рота, як то вказано у протоколі, був не від спиртного, а від ліків. Також, як зазначає апелянт, з інспектором Тюріним В.М. у нього вже давно склалися неприязні відносини.

Одночасно ОСОБА_2 заявив клопотання про поновлення строку на подачу апеляційної скарги, посилаючись на те, що справу було розглянуто за його відсутності, на неодноразові звернення скаржника до суду з метою отримання копії оскаржуваного рішення, чоловікові було повідомлено про направлення останньої поштою. 18.12.18р. ОСОБА_2 отримав постанову поштою, 20.12.18р. подав апеляційну скаргу, повернуту заявнику постановою Харківського апеляційного суду, копія якої надійшла рекомендованим листом 16.01.19р.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, тому строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

ОСОБА_2 до суду апеляційної інстанції не з'явився, неодноразово повідомлявся судом шляхом направлення судових повісток, оскільки номер телефону, наявний у справі, недоступний.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

За викладених обставин, та з урахуванням розумних строків розгляду адміністративної справи, суд приходить до висновку щодо можливості розгляду скарги за відсутності апелянта.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши доводи захисника на підтримку апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Суд першої інстанції, з огляду на матеріали справи, дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, як відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Факт правопорушення і вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується, зокрема, даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 047780 від 20.09.18р. (а.с. 1), відеозаписом правопорушення (а.с. 3), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 (а.с. 4).

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі держави.

Частина 1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доводи апелянта про те, що алкоголь він не вживав, а специфічний запах з ротової порожнини був нічим іншим, як запахом ліків, не свідчить про відсутність у діях ОСОБА_2 порушення вимог п. 2.5 ПДР України.

Посилання скаржника на упереджене ставлення інспектора поліції через особисту неприязнь є його суб'єктивною думкою, та не підтверджені. Даних щодо оскарження дій співробітників поліції матеріали справи також не містять.

Доводи апеляційної скарги про розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, хоча і заслуговують на увагу, проте, не можуть розглядатися як самостійна підстава для скасування рішення суду. Крім того, права ОСОБА_2 були відновлені шляхом надання можливості відстоювати свою позицію в апеляційному суді, якою він також не скористався.

Невідповідностей складеного протоколу вимогам чинного законодавства, які б потягли безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять.

Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що постанова суддіХарківського районного суду Харківської області від 26 листопада 2018 року є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами апеляційної скарги не підлягає.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ :

Поновити ОСОБА_2 строк апеляційного оскарження постанови суду.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Харківського районного суду Харківської області від 26 листопада 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік,- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду В.С. Яковлева