Провадження № 3/756/268/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2019 року

Суддя Оболонського районного суду м. Києва Шестаковська Л.П., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, захисників Топала Л.М., Чабаненка О.В., прокурора Київської місцевої прокуратури № 5 Носова О.С., секретаря Пишковича М.І., розглянувши об'єднану справу про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП щодо

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Бірки Олександрівського району Кіровоградської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 гуртожиток, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2, працюючого в Оболонському УП ГУНП в м. Києві на посаді дільничного інспектора поліції (з обслуговування с. Пуща-Водиця), лейтенанта поліції,

В С Т А Н О В И В:

14.12.2018 до Оболонського районного суду м Києва надішли вісім справ про адміністративні правопорушення стосовно однієї і тієї ж особи - ОСОБА_1, а саме: чотири справи з протоколами про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 172-7 КУпАП та 4 протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Постановою від 20.12.2018 всі вісім справ про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 були об'єднані в одну справу, якій присвоєно єдиний унікальний номер (перший за хронологією) 756/16398/18 та, відповідно, єдиний номер провадження 3/756/7662/18.

Встановлено, що ОСОБА_1, обіймаючи посаду дільничного офіцера поліції Оболонського УП ГУНП у м. Києві, вчинив розгляд звернення громадянки ОСОБА_6 щодо неправомірності його дій як офіцера поліції, зареєстрованого 30.07.2018 за №Н-3463Кц, склав висновок про результати такого розгляду та підготував проект відповіді на звернення, тобто вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів, обумовленого суперечністю між його приватним інтересом та службовими повноваженнями, яка безпосередньо вплинула на об'єктивність та неупередженість прийнятого керівником рішення, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП. Крім того, під час розгляду вказаного звернення ОСОБА_1 в порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про запобігання корупції" не повідомив у встановленому законом випадку та порядку свого безпосереднього керівника про наявність у нього реального конфлікту інтересів, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Крім того, встановлено, що ОСОБА_1, обіймаючи посаду дільничного офіцера поліції Оболонського УП ГУНП у м. Києві, вчинив розгляд звернення адвоката Зьоми В.О. щодо неправомірності його дій як офіцера поліції, зареєстрованого 13.08.2018 за №З-3667, склав висновок про результати такого розгляду та підготував проект відповіді на звернення, тобто вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів, обумовленого суперечністю між його приватним інтересом та службовими повноваженнями, яка безпосередньо вплинула на об'єктивність та неупередженість прийнятого керівником рішення, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП. Крім того, під час розгляду вказаної скарги ОСОБА_1 в порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про запобігання корупції" не повідомив у встановленому законом випадку та порядку свого безпосереднього керівника про наявність у нього реального конфлікту інтересів, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Також встановлено, що ОСОБА_1, обіймаючи посаду дільничного офіцера поліції Оболонського УП ГУНП у м. Києві, вчинив розгляд звернення адвоката Зьоми В.О. щодо неправомірності його дій як офіцера поліції, зареєстрованого 20.08.2018 за №З-3782, склав висновок про результати такого розгляду та підготував проект відповіді на звернення, тобто вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів, обумовленого суперечністю між його приватним інтересом та службовими повноваженнями, яка безпосередньо вплинула на об'єктивність та неупередженість прийнятого керівником рішення, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП. Крім того, під час розгляду вказаної скарги ОСОБА_1 в порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про запобігання корупції" не повідомив у встановленому законом випадку та порядку свого безпосереднього керівника про наявність у нього реального конфлікту інтересів, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Також встановлено, що ОСОБА_1, обіймаючи посаду дільничного офіцера поліції Оболонського УП ГУНП у м. Києві, вчинив розгляд звернення адвоката Зьоми В.О. щодо неправомірності його дій як офіцера поліції, зареєстрованого 21.08.2018 за №З-79-ЛГ, склав висновок про результати такого розгляду та підготував проект відповіді на звернення, тобто вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів, обумовленого суперечністю між його приватним інтересом та службовими повноваженнями, яка безпосередньо вплинула на об'єктивність та неупередженість прийнятого керівником рішення, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП. Крім того, під час розгляду вказаної скарги ОСОБА_1 в порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про запобігання корупції" не повідомив у встановленому законом випадку та порядку свого безпосереднього керівника про наявність у нього реального конфлікту інтересів, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у скоєнні вказаних правопорушень не визнав.

Прокурор у судовому засіданні просив визнати ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, оскільки вважає, що його вина повністю підтверджується зібраними у законний спосіб матеріалами справи.

Захисник Топал Л.М. заявив клопотання про закриття провадження у даній об'єднаній справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 у зв'язку з відсутністю події адміністративного правопорушення. Таке клопотання підтримали і захисник Чабаненко О.В. та особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1

Клопотання захисника Топала Л.М. грунтується на тому, що, на його думку, капітан Національної поліції ОСОБА_8 не мав законного права складати протоколи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1, оскільки діяв без наданих законом повноважень.

Топал Л.М. вважає, що Положення про Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України, затверджене наказом Національної поліції України від 09.11.2015 року № 83 (у редакції наказу Національної поліції України від 15.04.2017 року № 361), яким у своїй роботі керувався капітан Національної поліції ОСОБА_8, не є чиним, оскільки відповідно до ст. 117 Конституції України та відповідно до Указу Президента України від 27.06.96 № 468) вищевказані накази не пройшли відповідної реєстрації в Мінюсті згідно з Положенням про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, органів господарського управління та контролю, що зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.92 № 731.

Захисник вважає, що через відсутність державної реєстрації Наказу Національної поліції України від 09.11.15 № 83 (у редакції Наказу Національної поліції України від 15.04.17 № 361) вказані нормативні акти є нечинними і такими, що не підлягають застосуванню, а особи, які діють на їх підставі, є неуповноваженими.

Відтак, захисник вважає, що у разі, якщо під час розгляду справи про адміністративні правопорушення встановлено, що протоколи про адміністративі правопорушення не відповідають вимогам закону (складені неуповноваженою посадовою особою або без додержання вимог ст. 256 КУпАП), суддя зобов'язаний своєю постановою закрити справу в зв'язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення. На думку захисника цього вимагає частина третя ст. 62 Конституції України, згідно з якою обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Крім того, відповідно до ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю при відсутності події адміністративного правопорушення.

Допитаний у якості свідка старший оперуповноважений Київського міського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України ОСОБА_8, який 11.12.2018 склав протоколи про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1, повідомив про обставини вчинених правопорушень та про зібрані ним матеріали. Крім того, ОСОБА_8 підтвердив, що він у своїй роботі керується Положенням про Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України, затвердженим наказом Національної поліції України від 09 листопада 2015 року № 83 (у редакції наказу Національної поліції України від 15.04.2017 року № 361). Названі два накази Національної поліції України реєстрації в Міністерстві юстиції не підлягають.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, захисників, свідка, прокурора, вивчивши матеріали справи, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суддя дійшов наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 згідно з наказом Головного управління Національної поліції у м. Києві від 02.04.2018 № 315о/с призначений на посаду дільничного інспектора поліції (з обслуговування с. Пуща-Водиця) Оболонського УП ГУНП у м. Києві.

Наказом Головного управління Національної поліції у м. Києві від 31.05.2018 № 481о/с дільничному інспектору поліції (з обслуговування с. Пуща-Водиця) Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 присвоєно чергове спеціальне звання лейтенант поліції.

Відповідно до п.п. 3 п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції" особами, уповноваженими на виконання функцій держави в розумінні суб'єктів, на яких поширюється дія цього Закону, є поліцейські.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

В матеріалах справи наявна копія присяги поліцейського на вірність українському народові, підписана ОСОБА_1

Відповідно до Положення про Оболонське управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, затвердженого наказом ГУНП у м. Києві від 18.03.2016 № 214, Оболонське УП ГУНП у м. Києві є відокремленим структурним підрозділом ГУНП у м. Києві та згідно із законодавством реалізовує повноваження Національної поліції на території м. Києва.

На підставі викладеного, ОСОБА_1 є поліцейським та в силу ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції" є суб'єктом, на якого поширюється дія цього закону.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про запобігання корупції" реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 вказаного Закону особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов'язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Отже, ОСОБА_1, будучи поліцейським, тобто особою, на яку поширюється дія Закону України "Про запобігання корупції", в силу ст. 28 цього Закону мав обов'язок повідомляти свого безпосереднього керівника про наявність у нього реального чи потенційного конфлікту інтересів та не вчиняти дій і рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Під час розгляду справи встановлено, що 25.07.2018 ОСОБА_1 та ОСОБА_10, будучи дільничними офіцерами поліції, безпідставно провели перевірку господарської діяльності ФОП ОСОБА_6, під час якого вилучили майно, що належало останній.

Оскаржуючи вказані дії працівників поліції, ОСОБА_6 подала скаргу на гарячу лінію "Урядового контактного центру" 26.07.2018, яка 30.07.2018 була зареєстрована в Оболонському УП ГУНП у м. Києві за номером Н-3463Кц. Зі змісту цієї скарги вбачається, що 25.07.2018 о 13.00 годині представники відділу поліції Оболонського району Фелоненко (орфографія збережена) та ОСОБА_1 вилучили у неї кавомашину вартістю 130 тис. грн, кавомолку вартістю 17 тис. грн, блендер вартістю 1 тис. грн, гриль вартістю 2 тис. грн, ваги вартістю 500 грн, стакани вартістю 300 грн та каву вартістю 500 грн; просить надати роз'яснення щодо правомірності дій працівників поліції та вжити відповідних заходів щодо повернення вказаних речей.

Згідно розпорядження т.в.о. начальника Оболонського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_11 розгляд скарги (звернення) доручено ОСОБА_12 та ОСОБА_13 За результатами розгляду вказаного звернення дільничним офіцером поліції ВП Оболонського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_1 складено висновок, який затверджено начальником Оболонського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_14, та підготовлено проект відповіді на ім'я заявниці за підписом начальника Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_14 У вказаній відповіді на звернення заявницю поінформовано про підстави вилучення майна та місце його зберігання.

Таким чином, ОСОБА_1 діяв в умовах реального конфлікту інтересів та не повідомив про це у встановленому законом випадку та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів. Звернення ОСОБА_6 дійсно стосувалося можливих неправомірних дій ОСОБА_1 та ОСОБА_10

При цьому, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, приватний інтерес дільничного ОСОБА_1 під час розгляду звернення ОСОБА_6 виразився у бажанні приховати факти вчинення ним незаконних дій з метою уникнення відповідальності, та завадив останньому належно виконати свої службові повноваження. Незважаючи на суперечність, що виникла між його приватним інтересом та службовими повноваженнями, ОСОБА_9 здійснив вирішення вказаного звернення, склав висновок про результати його розгляду та підготував проект відповіді заявниці, що вплинуло на об'єктивність та неупередженість прийнятого начальником Оболонського УП ГУНП у м. Києві рішення при підписанні відповіді заявниці.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про запобігання корупції" реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Згідно з тією ж статтею згаданого Закону приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв'язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Відповідно до п. 1.1.1 Методичних рекомендацій по запобіганню та врегулюванню конфлікту інтересів, затверджених рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 29.09.2017 № 839 приватний інтерес в окремих випадках може виникати й зі службових повноважень, тобто полягати у зацікавленості в ухваленні або не ухваленні певних рішень, результатах службових розслідувань, дисциплінарних провадженнях, за наслідком яких особа може понести юридичну відповідальність тощо.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначав, що для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи не вчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів необхідно встановити наявність обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований; 2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення; 3) наявність повноважень на прийняття рішення; 4) наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об'єктивність або неупередженість рішення.

Без наявності хоча б одного з фактів із цієї сукупності реальний конфлікт інтересів не виникає. Встановлення цих фактів має бути відображено в протоколі про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, та, відповідно, в постанові суду. Дані висновки узгоджуються і зі згаданими вище Методичними рекомендаціями НАЗК.

Згідно з диспозицією частин 1, 2 статті 172-7 КУпАП склад даних правопорушень полягає у:

- неповідомленні особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів - наявної суперечності між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень (ч. 1 ст. 172-7 КУпАП);

- у вчиненні дій чи прийнятті рішень в умовах реального конфлікту інтересів, тобто за наявності суперечності між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що вплинуло на об'єктивність або неупередженість вчинення таких дій, або прийняття таких рішень (ч. 2 ст. 172-7 КУпАП).

Розглянувши зміст звернення ОСОБА_6 від 30.07.2018 №Н-3463Кц суд встановив, що воно містить скаргу (вказівку) на незаконність дій ОСОБА_1 при виконанні власних повноважень, що для останнього було очевидним. Також у висновку за результатами розгляду цього звернення, складеного ОСОБА_1 та у відповіді на звернення від 26.08.2018 №Н-3463Кц/125/51/-2018 хоч і не давалося оцінки законності дій ОСОБА_1 чи інших працівників поліції, проте вказано про підстави вилучення ним майна та місце його зберігання.

За таких підстав вважаю, що під час розгляду цього звернення у ОСОБА_1 мав місце приватний інтерес, при наданні відповіді на звернення він діяв відповідно до власних службових повноважень, хоч і не даючи оцінку своїм діям, проте намагаючись приховати певні факти чи уникнути відповідальності, оскільки майно підприємця було вилучено безпідставно, а тому в цьому епізоді має місце склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Також у судовому засіданні встановлено, що 13.08.2018 до Оболонського УП ГУНП у м. Києві надійшла скарга адвоката Зьоми В.О. в інтересах ОСОБА_6 на дії співробітників Оболонського УП ГУНП у м. Києві, яка була зареєстрована за № З-3667 від 13.08.2018. У даній скарзі заявник наводить доводи щодо незаконності дій працівників поліції та просить провести перевірку факту протиправної поведінки з боку дільничних офіцерів поліції ОСОБА_1, ОСОБА_10 та ОСОБА_15, та зобов'язати повернути вилучене майно і притягнути всіх винних працівників поліції до відповідальності. Також адвокат просив відсторонити вказаних осіб від виконання службових обов'язків на час проведення службового розслідування.

За результатами розгляду цієї скарги ОСОБА_1 склав висновок, який був підписаний ним та затверджений начальником Оболонського УП ГУНП у м. Києві, та підготував проект відповіді на скаргу за підписом начальника Оболонського УП ГУНП у м. Києві.

Також 20.08.2018 до Оболонського УП ГУНП у м. Києві за вхідним №З-782 надійшла скарга адвоката Зьоми В.О., в інтересах ОСОБА_6, на дії співробітників Оболонського УП ГУНП у м. Києві. У вказаній скарзі Зьома В.О. просив провести перевірку факту протиправної поведінки з боку дільничних офіцерів поліції ОСОБА_1, ОСОБА_10, ОСОБА_15 під час заволодіння майном ОСОБА_6, зобов'язати повернути вилучене майно, притягнути до відповідальності усіх винних працівників поліції, надати відповідь на адвокатський запит, адресований 03.08.2018, а також відсторонити ОСОБА_1, ОСОБА_10 та ОСОБА_15 від службових обов'язків на час проведення службового розслідування.

За результатами розгляду цього звернення ОСОБА_1 підготував висновок від 30.08.2018, який був підписаний ним та затверджений начальником Оболонського УП ГУНП у м. Києві. Також ОСОБА_1 підготував проект відповіді на звернення, який підписаний начальником Оболонського УП ГУНП в м. Києві та зареєстрований за номером З-3782/125/51/02-18 від 05.09.2018. Наведене свідчить про те, що організацію розгляду та перевірку доводів заявника здійснював ОСОБА_1

Також 21.08.2018 за вхідним номером З-79-ЛГ до Оболонського УП ГУНП у м. Києві надійшло звернення адвоката Зьоми В.О. на "гарячу лінію" Національної поліції України. З його змісту вбачається, що це скарга на дії дільничного офіцера Оболонського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_1, який 25.07.2018 в цивільному одязі та цивільному автомобілі прибув за адресою: м. Київ, вул. Юнкерова, 103 та безпідставно вилучив обладнання.

За результатами розгляду цього звернення ОСОБА_1 підготував висновок, який був підписаний ним та затверджений начальником Оболонського УП ГУНП у м. Києві. Також ОСОБА_1 підготував проект відповіді на звернення, який підписаний начальником Оболонського УП ГУНП в м. Києві та зареєстрований за номером З-79-ГЛ/125/51/02-18 від 05.09.2018. Наведене свідчить про те, що організацію розгляду та перевірку доводів заявника здійснював ОСОБА_1

З викладеного вбачається, що під час організації розгляду звернення ОСОБА_6 від 30.07.2018 №Н-3463Кц, скарг адвоката Зьоми В.О. від 13.08.2018 №З-3667, від 20.08.2018 №З-3782, від 21.08.2018 №З-79-ЛГ та підготовки відповіді на них у дільничного офіцера поліції Оболонського УП ГУНП у м. Києві дійсно був наявний приватний інтерес, обумовлений предметом звернення та скарг, якими надавалась негативна оцінка виконанню службових обов'язків ОСОБА_1 та, відповідно, бажанням за результатами розгляду скарг сформувати у скаржника та інших осіб позитивне ставлення до власної роботи, приховати допущені при виконанні службових повноважень недоліки, уникнути можливої дисциплінарної відповідальності.

Водночас, між приватним інтересом дільничного офіцера поліції Оболонського УП ГУНП у м. Києві та його службовими повноваженнями, пов'язаними з організацією розгляду скарг та звернень, підготовкою висновків за результатами розгляду звернень виникла суперечність, яка вплинула на об'єктивність та неупередженість розгляду звернення ОСОБА_6 та скарг адвоката Зьоми В.О. керівництвом Оболонського УП ГУНП в м. Києві, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання повноважень.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 28 Закону України "Про запобігання корупції" особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону зобов'язані вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно.

Водночас, як свідчать матеріали перевірки за зверненням ОСОБА_6 та за скаргами адвоката Зьоми В.О., в інтересах ОСОБА_6, проведеної Київським міським управлінням Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, дільничний офіцер поліції Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_1 безпосереднього керівника про конфлікт інтересів, пов'язаний з організацією розгляду звернення ОСОБА_6 та скарг адвоката Зьоми В.О., складанням висновків за результатами їх розгляду та підготовки відповідей на них, не повідомляв.

Диспозиція частини першої статті 172-7 КУпАП передбачає відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Згідно з приміткою до даної статті суб'єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 Закону.

Оскільки дільничний офіцер поліції Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_1, будучи поліцейським, всупереч вказаним нормам Закону, усвідомлюючи наявну суперечність між своїми приватним інтересом та службовими повноваженнями, не вжив заходів щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів, не повідомивши безпосереднього керівника про наявність у нього реального конфлікту інтересів, пов'язаного з організацією розгляду звернення ОСОБА_6 від 30.07.2017 №Н-3463Кц та скарг адвоката Зьоми В.О. від 13.08.2018 №З-3667, від 20.08.2018 №З-3782, від 21.08.2018 №З-79-ЛГ на дії працівників Оболонського УП ГУНП у м. Києві (у тому числі на дії ОСОБА_1.), складанням висновків за результатами розгляду та підготовкою відповідей на них, він порушив вимоги, встановлені пунктами 1. 2 частини першої статті 28 Закону.

Таким чином, своїми діями, які виразились у неповідомленні безпосереднього керівника про реальний конфлікт інтересів, ОСОБА_1 вчинив правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачено частиною першою статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Крім того, між приватним інтересом дільничного офіцера поліції Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_1 та його службовими повноваженнями, пов'язаними з організацією розгляду звернень, підготовки висновків за результатами їх розгляду, підготовки відповідей на них, виникла суперечність, яка вплинула на об'єктивність та неупередженість розгляду звернення ОСОБА_6 та скарг адвоката Зьоми В.О., а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання повноважень.

Як свідчать матеріали перевірки за зверненням ОСОБА_6 та за скаргами адвоката Зьоми В.О., в інтересах ОСОБА_6, проведеної Київським міським управлінням Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, дільничний офіцер поліції Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_1 безпосереднього керівника про конфлікт інтересів, пов'язаний з організацією розгляду звернення ОСОБА_6 та скарг адвоката Зьоми В.О., складанням висновків за результатами їх розгляду та підготовки відповідей на них, не повідомляв. Натомість ОСОБА_1 продовжив вчиняти дії в умовах реального конфлікту інтересів, що знайшло своє відображення в організації розгляду звернення ОСОБА_6 від 30.07.2017 №Н-3463Кц та скарг адвоката Зьоми В.О. від 13.08.2018 №З-3667, від 20.08.2018 №З-3782, від 21.08.2018 №З-79-ЛГ, складанні висновків за результатами їх розгляду та підготовці проектів відповідей на них.

Частиною першою статті 65 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що за вчинення корупційних або пов'язаних з корупцією правопорушень особи, зазначені в частині першій статті 3 цього Закону, притягаються, у тому числі до адміністративної відповідальності у встановленому законом порядку.

Диспозиція частини другої статті 172-7 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення особою дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Отже, дільничний офіцер поліції Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_1, не вживши всіх вичерпних заходів, спрямованих на запобігання конфлікту інтересів, вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів, а саме розглянув звернення ОСОБА_6 від 30.07.2017 №Н-3463Кц та скарг адвоката Зьоми В.О. від 13.08.2018 №З-3667, від 20.08.2018 №З-3782, від 21.08.2018 №З-79-ЛГ на бездіяльність працівників поліції Оболонського УП ГУНП у м. Києві, у тому числі ОСОБА_1, склав висновки за результатами їх розгляду та підготував проекти відповідей на них, які надав для підпису начальнику Оболонського УП ГУНП у м. Києві.

Своїми діями, які виразились у прийнятті рішень та вчиненні дій в умовах реального конфлікту інтересів, ОСОБА_1 вчинив правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, а саме: вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Враховуючи викладене, всебічно, повно та обєктивно оцінивши у сукупності матеріали справ про адміністративні правопорушення та пояснення, отримані під час розгляду справи, суддя приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП.

Призначаючи ОСОБА_1 вид та міру адміністративного стягнення, суддею враховується відсутність обставин, які обтяжують відповідальність, особу порушника, його майновий стан, відношення до скоєного.

Обставинами, що пом'якшують відповідальність ОСОБА_1, суддя визнає наявність у нього на утриманні двох малолітніх дітей - ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_17, ІНФОРМАЦІЯ_6, а також участь ОСОБА_1 у обороні незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в зоні проведення АТО.

Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1, суддею не встановлено.

Наведені в матеріалах справи обставини свідчать про достатність підстав вважати, що застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу, найнижчої його межі, зазначеної у санкціях ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, з урахуванням особи правопорушника, буде визнано достатнім.

Залишаючи без задоволення клопотання захисника про закриття провадження з підстав п.1 ст. 247 КУпАП, суддя виходить з того, що відповідно до підпункту «д» п. 5 Положення про державну реєстрацію нормативно- правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, органів господарського управління та контролю, що зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.92 р. (з наступними змінами) на державну реєстрацію не подаються акти, спрямовані на організацію виконання рішень вищестоящих органів і власних рішень міністерств, інших органів виконавчої влади, що не мають нових правових норм.

Суддя дійшов до висновку, що накази Національної поліції України від 09.11.2015 року № 83 та від 15.04.2017 року № 361, якими затверджено Положення про Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України є актами, спрямованими на організацію виконання рішень вищестоящих органів і власних рішень, які не мають нових правових норм, а тому не підлягають державній реєстрації.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33-36, 40-1, ч. 1, 2 ст. 172-7, ст. 251, 268, 283-284 КУпАП, Законом України "Про запобігання корупції", ст. 4 Закону України "Про судовий збір", суддя

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одну тисячу сімсот) гривень.

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

За правилами ч. 2 ст. 36 КУпАП за сукупністю правопорушень визначити ОСОБА_1 остаточне адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень - у межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 384 гривні 20 копійок.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника в порядку ст. 308 КУпАП стягується: подвійний розмір накладеного штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Зобов'язати відділ державної виконавчої служби повідомити про виконання постанови шляхом повернення останньої на адресу суду з відміткою про її виконання.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 КУпАП, особою, щодо якої її винесено, захисниками та потерпілим.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Л.П. Шестаковська