П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Ходько В.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Головного управління ДФС у Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), -

ВСТАНОВИВ:

Відносно директора ТОВ "Білл Ойл" ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення про те, що він 06.12.2018 року здійснював реалізацію скрапленого газу, через автомобільні газові заправні станції за адресами: м. Запоріжжя, вул. Рекордна, 37-Б; м. Запоріжжя, вул. Гребельна, 7; м. Запоріжжя, вул. Скворцова, 1-Б, без дозвільних документів на даний вид діяльності, які регулюються наступними правовими документами: Постанова Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 року № 1107 "Про затвердження Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки", Постанова Кабінету Міністрів України від 11.07.2002 року № 956 "Про ідентифікацію та декларування безпеки об'єктів підвищеної небезпеки", Постанова Кабінету Міністрів України від 26.10.2016 року № 763 "Про затвердження переліку об'єктів господарювання, галузей та окремих територій, які підлягають постійному та обов'язковому аварійно-рятувальному обслуговуванню на договірній основі", Постанова Кабінету Міністрів України від 28.08.2013 року № 808 "Про затвердження переліку видів діяльності та об'єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку", чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Від особи, яка притягується до адміністративної відповідальності надійшло клопотання про закриття провадження у справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, яке обґрунтовано відсутністю в протоколі про адміністративне правопорушення та доданих до нього матеріалах, жодних доказів вчинення ним адміністративного правопорушення та наявності його вини.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст.7 КУпАП провадження у справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до п.1 Постанова КМУ від 26.10.2011 року № 1107, цей Порядок визначає процедуру видачі або відмови у видачі, переоформлення, анулювання Держпраці та її територіальними органами дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки (далі - дозвіл).

Постановою КМУ від 11.07.2002 року № 956 затверджено нормативи порогових мас небезпечних речовин для ідентифікації об'єктів підвищеної небезпеки; Порядок ідентифікації та обліку об'єктів підвищеної небезпеки; Порядок декларування безпеки об'єктів підвищеної небезпеки та покладено на Державну службу з питань праці координацію роботи центральних органів виконавчої влади, пов'язаної з об'єктами підвищеної небезпеки.

Постановою КМУ від 26.10.2016 року № 763, яка втратила чинність згідно з постановою КМУ від 23.01.2019 року N 128, затверджено перелік суб'єктів господарювання, галузей та окремих територій, які підлягають постійному та обов'язковому аварійно-рятувальному обслуговуванню на договірній основі, що додається.

Постановою КМУ від 28.08.2013 року № 808 затверджено перелік видів діяльності та об'єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку, який додається.

Аналіз вказаних норм права свідчить, що вони не передбачають жодних заборон на здійснення господарської діяльності, а лише визначають нормативи, певних суб'єктів і об'єкти, регулюють процедуру видачі деяких дозволів тощо.

Частиною 1 ст.164 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Диспозиція сформульованої в ст.164 КУпАП норми є бланкетною, тобто такою, що не називаючи конкретних ознак правопорушення або називаючи лише їх частину, відсилає для встановлення змісту ознак правопорушення до інших нормативних актів, які не є законами про адміністративну відповідальність. Таким чином, у протоколі про адміністративне правопорушення повинно бути посилання на конкретні положення відповідного нормативного документу, в яких передбачено необхідність одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення в ньому не зазначено суть адміністративного правопорушення передбачена диспозицією ст.164 КУпАП, зокрема з протоколу не можливо встановити, яких саме дозвільних документів не мав ОСОБА_1, посилання у протоколі на нормативні документи, що регулюють цей вид діяльності, не може в повній мірі розкрити обовязок щодо отримання дозвільних документів на провадження господарської діяльності чи отримання ліцензії, оскільки передбачає регулювання сфер діяльності, що не відносяться до компетенції органів ДФС. Також в протоколі не зазначений час вчинення правопорушення на кожній з АГЗС, не зазначено жодного доказу (матеріалів перевірки), що свідчать про вчинене правопорушення.

Таке формулювання адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 164 КУпАП є неконкретним і незрозумілим, що позбавляє особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, можливості ефективно захищатися від нього і робить неможливим об'єктивний розгляд справи.

З метою своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування всіх цих обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом, судом поверталися матеріали справи відносно ОСОБА_1, про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП до Головного управління ДФС у Запорізькій області для доопрацювання та належного оформлення, проте недоліки вказані в постанові суду усуненні не були.

Як зазначено у ст.ст.251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

До протоколу про адміністративне правопорушення додані рапорт оперативного співробітника податкової поліції щодо виявленого порушення та складеного протоколу; протоколи огляду автомобільних газових заправних станцій за адресами: м. Запоріжжя, вул. Рекордна, 37-Б; м. Запоріжжя, вул. Гребельна, 7; м. Запоріжжя, вул. Скворцова, 1-Б, в яких описана їх комплектація та взагалі нічого не вказано про реалізацію скрапленого газу; письмові пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, згідно яких підприємство, керівником якого він є, займається оформленням документів та встановленням обладнання для заправки автомобілів скрапленим газом, жодного слова про здійснення реалізації скрапленого газу немає; також додані матеріали кримінального провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000065 від 20.11.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, оцінку яким на думку суду має бути надано саме в межах цього провадження, зокрема з урахуванням того, що досудове розслідування ще триває.

Суд ще раз наголошує, що він не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення., адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який… встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч. 3 ст. 6 Конвенції у звязку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв'язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У прийнятому рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia»,заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, на думку ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі "Шабельник проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Також ЄСПЛ неодноразово наголошував, зокрема в рішеннях у справах "Гурепка проти України (N2)" від 08 квітня 2010 року, "Лучанінов проти України" від 09 червня 2011 року на необхідність суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

За статтею 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що протокол про адміністративне правопорушення, складений з порушенням ст. 256 КУпАП, не містить час вчинення і суть адміністративного правопорушення, інші відомості необхідні для вирішення справи та не може бути використаний як доказ в справі, доказів провадження господарської діяльності (здійснення реалізації скрапленого газу, через автомобільні газові заправні станції) без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом, органом ДФС не надано, судом використані всі можливі заходи для встановлення істини по справі, приходжу до висновку про недоведеність поза розумним сумнівом матеріалами справи факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, та вважаю за необхідне провадження по справі закрити через відсутність складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст. 164, п.1 ч.1 ст. 247, ст.ст.280, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.164 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим або його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Суддя В.М. Ходько