П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Балацька Г.О., за участі:

особи, стосовно якої складено протокол про

адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 ,

захисника особи, стосовно якої складено протокол про

адміністративне правопорушення, адвоката Синяченко В.П.

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 квітня 2019 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи в матеріалах справи відсутній, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп., без конфіскації грошей, одержаних внаслідок вчинення ним адміністративного правопорушення.

Постановою суду визнано доведеним, що ОСОБА_1 15.02.2019 року о 11 год. 10 хв. в с. Гора Бориспільського району по вул. Бориспіль-7, біля терміналу «D», проводив господарську діяльність без державної реєстрації як суб`єкта господарювання, а саме отримав від громадянина ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 300 грн., за надання послуг з перевезення пасажирів, чим вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст. 164 КпАП України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням місцевого суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області в частині визнання його винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 (нуль) копійок та закрити в цій частині провадження у справі на підставі ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення у моїх діях.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, ОСОБА_1 вказує, що суд при вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення на нього не врахував те, що він раніше не притягувався до даного виду адміністративної відповідальності. В той же час, навіть з самого протоколу складеного відносно нього вбачається, що він є безробітнім та відсутність в його діях систематичного характеру такої діяльності.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, внаслідок його дій суттєва шкода суспільним або державним інтересам, правам та свободам громадян завдана не була.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та його захисника на підтримку доводів апеляційної скарги в повному обсязі, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи на обґрунтування апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об?єктивне з?ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов?язаний, зокрема, з?ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом?якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з?ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності до норми ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Вказаних вимог закону під час розгляду матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_1 судом першої інстанції в повній мірі не дотримано.

Так, відповідальність за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП настає за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання, передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності. В свою чергу, згідно з ч. 1 ст. З ГК України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва підприємцями (ч. 2 ст. З ГК України).

Відповідно до ст. 42 ГК України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Згідно зі ст. 55 ч. ч. 1, 2 ГК України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Суб`єктами господарювання є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Згідно зі ст. 20 ч.1 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015р. №222, за провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, без ліцензії чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування посадові особи суб`єктів господарювання несуть адміністративну відповідальність, передбачену Кодексом України про адміністративні правопорушенняcl.

Дійсно, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ГП №206656 від 15.02.2019 року викладені обставини того, що ОСОБА_1 15.02.2019 року о 11 год. 10 хв. в с. Гора Бориспільського району по вул. Бориспіль-7, біля терміналу «D», гр. ОСОБА_1 , проводив господарську діяльність без державної реєстрації як суб`єкта господарювання, а саме отримав від громадянина ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 300 грн., за надання послуг з перевезення пасажирів, чим вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст. 164 КУпАП.

Суд першої інстанції, розглянувши справу, дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, з накладенням на нього відповідного стягнення та стягненням судового збору.

Так, із пояснень ОСОБА_1 , наданих в суді апеляційної інстанції вбачається, що того дня він дійсно перебував у терміналі «Д» ДП МА «Бориспіль» куди прибув 15.02.2019 о 08 годині 00 хвилин, для того щоб влаштуватися на роботу на посаду водія автомобіля ТАКСІ у «СТР Комерц», потім очікуючи на співбесіду, вирішив спробувати себе як водія таксі, а саме знайти клієнта, у зв`язку з чим вирішив запропонувати незнайомій раніше мені жінці, яка також перебувала у терміналі «Д» надати допомогу у тому щоб доїхати до міста Київ, після моєї пропозиції жінка погодилася на допомогу і він провів її до майданчика де знаходилися автомобілі служби Таксі та домовився з водієм одного з автомобілів, щоб той довіз дану жінку до м. Києва. Після згоди водія, він провів жінку до автомобіля та отримав від неї 500 грн, з яких 200 віддав водієві автомобіля служби таксі, а 300 взяв собі, після чого і був затриманий. Жодних документів, які б підтверджували, що він намагався влаштуватися на роботу на посаду водія автомобіля ТАКСІ у «СТР Комерц» в нього відсутні. Також зазначив, що розуміє, що вказане сталося за його необачності, розкаюється у вчиненому, наразі у нього відсутня постійна робота, донька навчається в університеті за контрактом. Має на меті мати законний дохід, вже зареєструвався як фізична особа-підприємець, зараз займається оформленням ліцензійних документів.

Враховуючи, що норма ст. 164 КУпАП носить бланкетний характер, то в протоколі обов`язково має бути посилання на норму спеціального закону, за порушення якої настає відповідальність, в даному випадку, на ЗУ «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», однак, таке посилання у протоколі відсутнє.

Відповідно до відповіді Управління інформаційно-аналітичної підтримки від 15.11.2019 №4486/125/31/5/01-2019, громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за даними інформаційної підсистеми «Оперативно-довідкова картотека» єдиної інформаційної системи МВС України до кримінальної відповідальності, на території України, не притягувався та засудженим не значиться.

Разом з тим, поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_1 здійснював самостійну, ініціативну, систематичну діяльність з надання послуг з перевезення пасажирів, суд приходить до висновку про недоведеність того, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання та може бути притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП, яка регулює суспільні відносини саме у сфері господарської діяльності.

Оскільки, матеріали справи не містять даних про те, що ОСОБА_1 здійснював самостійну, ініціативну, систематичну діяльність з надання послуг з перевезення пасажирів, слід дійти висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. ст. 164 КУпАП, а тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям нової постановити про закриття провадження в справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

За викладеним, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 квітня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп., без конфіскації грошей, одержаних внаслідок вчинення ним адміністративного правопорушення - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати невинуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, та на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду Г.О.Балацька