печерський районний суд міста києва
Справа № 757/6682/19-п
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2019 року суддя Печерського районного суду м. Києва Бортницька В.В., за участю секретаря Бондаренко О.В., прокурора Спусканюка Р.Ю., особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 розглянувши матеріали, що надійшли з Національного агентства з питань запобігання корупції, про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, народний депутат України, до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.172-6 КУпАП, -

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 33-04-79, складеного 06.02.2019 заступником керівника третього відділу (Центральний регіон) Департаменту моніторингу дотримання законодавства про конфлікт інтересів та інших обмежень щодо запобігання Національного агентства з питань запобігання корупції ОСОБА_2, ОСОБА_1 будучи обраним народним депутатом до Верховної Ради України, тобто будучи суб'єктом, визначеним підпунктом «б» пункту 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», 19.12.2017 вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів, а саме: реалізовуючи повноваження народного депутата України, за наявності приватного інтересу, вніс у власних інтересах на розгляд Верховної Ради України депутатський запит від 19.12.2017 № 206/12 до голови комісії з проведення конкурсу на зайняття посад Директора Державного бюро розслідувань, його заступників, директорів територіальних органів та керівників підрозділів центрального апарату Державного бюро розслідувань, чим порушив п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», відповідальність за яке передбачено частиною ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення не містить доказів про наявність в його діях конфлікту інтересів. Внесення депутатського звернення - це право народного депутата, яким він наділений відповідно до діючого законодавства, а будь-яких суперечностей між приватними і службовими повноваженнями в його діях були відсутні.

Прокурор в судовому засідання зазначив, що ОСОБА_1 вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів, шляхом внесення на розгляд Верховної Ради України депутатського запиту від 19.12.2017 № 206/12 до Голови Комісії з проведення конкурсу на зайняття посад Директора Державного бюро розслідувань, його заступників, директорів територіальних органів та керівників підрозділів центрального апарату Державного бюро розслідувань Майданику Р.А., а матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатні докази, які підтверджують ці обставини.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, прокурора, дослідивши матеріали справи, суддя приходить наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 19.12.2017 звернувся до Голови Комісії з проведення конкурсу на зайняття посад Директора Державного бюро розслідувань, його заступників, директорів територіальних органів та керівників підрозділів центрального апарату Державного бюро розслідувань Майданика Р.В. з депутатським запитом щодо надання інформації та відповідних копій документальних матеріалів на підставі яких ОСОБА_5 став кандидатом на посаду Директора Державного бюро розслідувань; надання відповідних копій документальних матеріалів щодо результатів психофізіологічного дослідження із застосування поліграфа, кандидата на посаду Директора, першого заступника Директора та заступника Директора Державного бюро розслідувань ОСОБА_5; надання інформації та відповідних копій документальних матеріалів щодо результатів проходження тестування на благонадійність (психологічне тестування) ОСОБА_5.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про статус народного депутата України» депутатський запит - це вимога народного депутата, народних депутатів чи комітету Верховної Ради України, яка заявляється на сесії Верховної Ради України до Президента України, до органів Верховної Ради України, до Кабінету Міністрів України, до керівників інших органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також до керівників підприємств, установ і організацій, розташованих на території України, незалежно від їх підпорядкування і форм власності, дати офіційну відповідь з питань, віднесених до їх компетенції. Депутатський запит вноситься у письмовій формі народним депутатом, а у випадку, передбаченому пунктом 34 частини першої статті 85 Конституції України, також на вимогу групи народних депутатів чи комітету Верховної Ради України, і розглядається на засіданні Верховної Ради України.

Згідно рішення Конституційного суду України від 14 жовтня 2013 року № 16-рп/2003 положення частини першої статті 86 Конституції України ( 254к/96-ВР ) та відповідні положення частин другої, третьої статті 15 Закону України "Про статус народного депутата України" ( 2790-12 ) треба розуміти так, що направлення запиту народного депутата України, з яким він на сесії Верховної Ради України звертається до органів Верховної Ради України, до Кабінету Міністрів України, до керівників інших органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також до керівників підприємств, установ і організацій, розташованих на території України, незалежно від їх підпорядкування і форм власності, не потребує прийняття рішення Верховною Радою України.

В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 травня 2017 року № 23-943/0/4-07 «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності, пов'язані з корупцією» зазначено, що законодавство про боротьбу з корупцією дає можливість констатувати, що потенційний конфлікт інтересів відрізняється від реального тим, що при потенційному конфлікті встановлюється лише наявність, існування приватного інтересу особи, що може вплинути на об'єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, тоді як при реальному конфлікті інтересів існує суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає (вплинула) на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Крім того, це також визначає ступінь впливу цієї суперечності на прийняття рішення чи вчинення дії, який повинен мати об'єктивний вираз, а також часовий взаємозв'язок між прийняттям рішення та наявністю певних ознак, що мають місце при цьому. Тобто відмінність між цими поняттями полягає в тому, що для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що, по-перше, приватний інтерес наявний, по-друге, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, а по-третє, така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об'єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій. Таким чином, для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи невчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів особа, яка здійснює правозастосовну діяльність, для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, має встановити наявність обов'язкової сукупності таких юридичних фактів, як: 1) наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений; 2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Подання ОСОБА_1 депутатського запиту Голові комісії Майданику Р.А. це право яким наділений народний депутат. При тому, що прийняття будь-якого рішення Верховною Радою України з приводу такого запиту не передбачено. Отже, за цих підстав слід дійти до висновку, що у ОСОБА_1 відсутній приватний інтерес, який міг мати наслідок спричинення суперечностей між його приватним інтересом та його представницькими повноваженнями.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов'язані з'ясувати зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

Пункт 1 частини 1 статті 247 КУпАП передбачає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) при розгляді справ про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, як це визначено ст.252 КУпАП.

За таких обставин, оцінивши докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням та з точки зору належності, допустимості та достатності для висновку про вчинення особою адміністративного правопорушення, вважаю, що в даному випадку не мало місця адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, та, відповідно, у діях ОСОБА_1 склад такого правопорушення відсутній, у зв'язку з чим провадження у справі слід закрити.

На підставі викладеного, керуючись ст.7, 14, 172-6, 247, 252, 266, 280 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст.172-7 КУпАП - закрити у зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Суддя В. В. Бортницька