ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 33/818/399/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2019 року м. Харків

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду Яковлева В.С., перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 28 січня 2019 року,-

в с т а н о в и в :

Цією постановою

ОСОБА_2, 1982 року народження, громадянин України, мешканець м. Харкова, -

визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 10200 грн. із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також з ОСОБА_2 стягнуто судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

На вказану постанову суду 05.03.2019 року ОСОБА_2 поштою подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на необґрунтованість та незаконність постанови просить її змінити, скасувавши стягнення у виді позбавлення його права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Разом з цим, ОСОБА_2 просить поновити йому строк апеляційного оскарження зазначеної постанови, посилаючись на те, що копію цієї постанови він отримав лише 25.02.2019 року, а раніше звернутись з апеляційною скаргою йому заважало велика завантаженість на роботі.

Перевіривши матеріали справи, приходжу до висновку, що клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Отже закон пов'язує строк внесення апеляції на постанову судді у справі про адміністративне правопорушення не з датою коли отримано повний текст постанови суду, а лише з датою ухвалення судового рішення.

Згідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Відповідно до матеріалів справи ОСОБА_2 в судовому засіданні суду першої інстанції участі не приймав.

Проте, в матеріалах справи міститься поштове повідомлення (а.с. 12), з якого вбачається що ОСОБА_2 особисто отримав судову повістку про виклик в судове засідання до Московського районного суду м. Харкова на 28.01.2019 року до 09.00 год.

Це свідчить про те, що ОСОБА_2 достовірно знав про час та місце розгляду справи відносно нього, однак матеріали справи не містять жодних даних про те, що останній цікавився винесеним по цій справі рішенням.

Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що в суді першої інстанції намагався викласти усі факти та обставини по справі, що також підтверджує обізнаність ОСОБА_2 про розгляд Московським районним судом м. Харкова справи про адміністративне правопорушення відносно нього.

Також, в матеріалах справи містяться квитанції про сплату адміністративного штрафу та судового збору (а.с.17), з яких вбачається що ці платежі ОСОБА_2 були сплачені 12.02.2019 року, тобто до отримання ним судової постанови.

Викладене, у сукупності, свідчить про те, що ОСОБА_2 мав об'єктивну можливість реалізувати своє право на апеляційне оскарження судового рішення у визначений законом строк, а сам по собі факт отримання ним 25.02.19 року копії постанови суду та завантаженість на роботі, що не підтверджено матеріалами справи, не є поважною причиною пропуску цього строку.

Таким чином відсутні підстави вважати, що існували перешкоди для своєчасного подання апеляційної скарги. Інших поважних причин пропуску процесуального строку апелянтом не зазначено.

Виходячи з вищевикладеного, підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови не вбачається.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

В задоволенні клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Московського районного суду м. Харкова від 28 січня 2019 року - відмовити.

Апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду В.С. Яковлева