Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/1094/18
Провадження № 3/499/89/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28.02.2019 року смт. Іванівка

Суддя Іванівського районного суду Одеської області Погорєлов І.В., розглянувши матеріали обєднаної справи про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Іванівського ВП Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130, ч.1 ст.122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносного громадянина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Іванівського районного суду Одеської області перебували матеріали обєднаної справи про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Іванівського ВП Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130, ст. 124, ч.1 ст.122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносного громадянина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2.

Постановою суду від 28.02.2019 року протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №074106 від 30.11.2018 року про притягнення громадянина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП виділено в окреме провадження, а розгляд справи за ч.1 ст.130 КУпАП та ч.1 ст.122-2 КУпАП продовжено.

Так, у відповідності до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №074104 від 30.11.2018 року, водій ОСОБА_1 29.11.2018 року о 21 годині 00 хвилин в с . Павлинка керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння зі згоди водія в установленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Алкофор р 305», чим порушив вимоги п. 2.9 а ПДР та за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Також, на розгляді перебуває протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №074105 від 30.11.2018 року, відповідно до якого водій ОСОБА_1 29.11.2018 року о 21 годині 00 хвилин в с . Павлинка керуючи автомобілем НОМЕР_1, на вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу, наданого проблисковими маячками червоного та синього кольорів не зупинився та продовжив рух, чим порушив вимоги п.2.4 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.122-2 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не зявився.

Так, судом було призначено судове засідання на 18.02.2019 року та було повідомлено ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи шляхом направлення телефонограми, яку останній прийняв, а також направлено судову повістку рекомендованим повідомленням на адресу, вказану в протоколі, однак на даний час повідомленням про вручення до суду не повернулося. У звязку з неявкою у судове засідання ОСОБА_1, розгляд справи було відкладено на 28.02.2019 року та направлено судову повістку рекомендованим повідомленням на адресу, вказану в протоколі, однак на даний час повідомленням про вручення до суду не повернулося.

Разом з тим, ОСОБА_1 через канцелярію суду 28.02.2019 року безпосереднього перед судовим засіданням були поданні клопотання, що стосуються розгляду справи, які були підписані від його імені, тобто ним особисто (іншого не зазначено), що також підтверджує факт його обізнаності про час та місце розгляду справи.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавиться провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки. Так, у рішенні Європейського Суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.ОСОБА_1 знав про наявність протоколів про притягнення його до адміністративної відповідальності та про розгляд справи в Іванівському районному суді Одеської області, оскільки йому в телефонному режимі секретарем судового засідання дана обставина була повідомлена, що підтверджується телефонограмою та наявність факту звернення в день судового засідання до канцелярії суду з відповідними клопотаннями по справі свідчить про обізнаність ОСОБА_1 про розгляд справи 28.02.2019 року в Іванівському районному суді Одеської області, отже суд визнає його таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи та визнає його неявку з неповажних причин, оскільки причини неявки суду ним повідомлені не були. Його неявку у судове засідання та надані до суду численні клопотання суд розцінює як спосіб затягування розгляду справи з метою уникнення відповідальності.

У відповідності до ч.2 ст.268 КУпАП при розгляді справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП та ч.1 ст.122-2 КУпАП присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності не є обовязковою.

Отже, враховуючи вищенаведені обставини, з метою не затягування розгляду справи та враховуючи, що 28.02.2019 року є останнім днем строку в який може бути накладено адміністративне стягнення, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність ОСОБА_1 за наявними в матеріалах справи доказами.

При цьому, суд зазначає, що у призначений час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення зявлялася невстановлена судом особа, яка представлялася суду представником ОСОБА_1 по довіреності та через канцелярію суду надала довіреність від 18.02.2019 року, зареєстрована в реєстрі за №102, яка видана за підписом ОСОБА_1 на уповноваження ОСОБА_2 бути його представником по факту порушення його прав та ведення справ у судах України. При цьому невстановлена особа, яка зявлялася до суду 18.02.2019 року та 28.02.2019 року в призначений для розгляду вказаної справи час, вказала, що не є ОСОБА_2 Також зазначав, що він не є фахівцем в галузі права.

У звязку з неявкою до суду учасників по справі фіксування судового процесу за допомогою звуко- та відеозапису не здійснювалося, що кореспондується з положеннями ч.4 ст.107 КПК України по аналогії закону, оскільки в КУпАП дане питання не висвітлено та відсутнє його правове регулювання.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Положенням ст. 280 КУпАП регламентовано, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог статтей 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, а також іншими документами.

У п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звертається увага суду на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Статтею 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, обов'язковою ознакою об'єктивної сторони правопорушення, передбаченого вказаною частиною даної статті КУпАП, є керування транспортним засобом в стані сп'яніння або відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення міститься протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до якого водій ОСОБА_1 29.11.2018 року о 21 годині 00 хвилин в с . Павлинка керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння зі згоди водія в установленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Алкофор р 305», чим порушив вимоги п. 2.9 а ПДР та за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд констатує, що будь-які інші дані в такому протоколі не зазначені.

З акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного спяніння № (без номеру) від 30.11.2018 року чергового лікаря Іванівської ЦРЛ ОСОБА_3 встановлено, що ОСОБА_1 направлений черговим Іванівського ВП ГУПН ОСОБА_4, що підтверджується та свідчить про те, що оформлення протоколу про адміністративне правопорушення та направлення здійснено різними особами.

Судом встановлено та враховано, що згідно даними протоколу про адміністративне правопорушення від 30.11.2018 року та актом огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного спяніння, огляд проводився в Іванівський ЦРЛ за допомогою приладу «Алкофор р 305» о 02 годині 35 хвилин 30.11.2018 року, результат тесту 1,170%.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Виявлення у водіїв транспортних засобів стану алкогольного сп'яніння і процедуру проведення такого огляду визначено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015 № 1452/735.

Огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п. 6 розділу І Інструкції, огляд на стан спяніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоровя (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Установлення стану алкогольного спяніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 промілле алкоголю в крові.

Згідно п. 8розділу І вказаної Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан спяніння учасників цієї пригоди є обовязковим у закладі охорони здоровя.

Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

У п. 9 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735 вказано, що з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров'я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров'я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Як вбачається з вище описаних документів, огляд ОСОБА_1 на встановлення стану алкогольного сп'яніння в лікувальному закладі було проведено більш ніж через пять з половиною години з моменту виявлення підстав для його проведення.

Згідно з вимогами ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Таким чином, суд вважає, що працівниками поліції порушено порядок проходження огляду для визначення стану алкогольного спяніння, оскільки огляд ОСОБА_1 на визначення стану алкогольного спяніння проведено в медичному закладі пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення, отже приходить до висновку що акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного спяніння № (без номеру) від 30.11.2018 року чергового лікаря Іванівської ЦРЛ ОСОБА_3 щодо освідування ОСОБА_1 у відповідності до вимог ст.266 КУпАП є недійсним, а тому прийматися до уваги судом не може.

Відповідно до п. 1 Розділу ІІ Інструкції за наявності ознак, передбачених пунктом 3 Розділу ІІ цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан спяніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а у разі направлення водія до медичного закладу виявлення стану алкогольного спяніння може також здійснюватися за допомогою лабораторних досліджень.

Також суд звертає увагу на те, що, відповідно до відомостей державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення до переліку дозволених для застосування на території України медичних виробів алкотестер Алкофор р 305 у зазначеному реєстрі - відсутній.

Положеннями ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зобов'язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Також для визнання вини особи за порушення п.2.9 а суд не може брати до уваги покази свідків та само правопорушника, оскільки в законодавстві чітко визначено порядок встановлення стану алкогольного спяніння при керуванні особами транспортними засобами.

Згідно з вимогами ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності складу правопорушення.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суд вважає, що провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КпАП слід закрити, за відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення.

Що стосується клопотання ОСОБА_1 про виклик свідків, витребування нормативно-правових матеріалів з медичного закладу та повернення протоколу на доопрацювання, суд вважає за не обхідне у їх задоволенні відмовити, оскільки у судовому засіданні встановлені факти порушення процедури виявлення стану алкогольного спяніння та не вбачає за необхідне витребувати додаткові докази та викликати свідків, оскільки обставини, які вони можуть підтвердити не підлягають доказуванню в даному випадку.

Що стосується притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122-2 КУпАП, то суд зазначає наступне.

Дослідивши наявні матеріали справи в сукупності, суд прийшов до висновку, що в діях особи наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП, оскільки на вимогу поліцейського водій не зупинився з дотриманням вимог цих Правил, тобто порушив вимоги п.2.4 правил дорожнього руху, що також підтверджується матеріалами справи, а саме протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №074105 від 30.11.2018 року, та письмовими поясненнями ОСОБА_1, який зазначив, що дійсно 29.11.2018 року не зупинився на вимогу поліції та продовжував рух, оскільки перебував у збудженому стані, хотів втекти від співробітників поліції. Також судом було досліджено письмові пояснення ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які були написані ними власноручно, та відповідно до яких останні зазначили 29.11.2018 року вони переслідували на службовому поліцейському автомобілі ОСОБА_1, який керував автомобілем Део-сенс, оскільки останній на їх вимогу не зупинився.

Так, суд бере до уваги ту обставину, що співробітники поліції є зацікавленими особами, однак їх покази повністю узгоджуються з письмовими показами ОСОБА_1, які він не спростував, даних про те що дані покази були надані ним під тиском чи дією інших чинників, що ставили б під сумнів їх правдивість, суду не надано. ОСОБА_1 у судові засідання на 18.02.2019 року та 28.02.2019 року не зявився, інших показів не надав, тобто не спростовував подані ним раніше письмові покази.

У відповідності до п.2.4 ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, що ОСОБА_1 зроблено не було.

Враховуючи зазначене, суд прийшов до висновку, що дії ОСОБА_1 кваліфіковано вірно за ст. 122-2 КУпАП, тобто невиконання водієм вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу.

Що стосується клопотання ОСОБА_1 про виклик у судове засідання свідків, які вказані в протоколі, то суд розцінює його як спосіб затягування строків розгляду справи задля уникнення відповідальності, оскільки в матеріалах справи наявні письмові покази ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які були написані ними власноручно та повністю узгоджуються як між собою так і з показами ОСОБА_1, які були записані з його слів вірно, що підтверджується написом у поясненнях та підписом ОСОБА_1, у судовому засіданні не спростовані та повністю підтверджують обставини зазначені в протоколі. При цьому в матеріалах справи відсутні, та ОСОБА_1 не зазначено про наявність інших свідків, які б могли бути очевидцями події, а саме невиконання ОСОБА_1 вимог працівників поліції про зупинку.

Також, ОСОБА_1 було надано клопотання про повернення протоколу про притягнення його до адміністративної відповідальності серії ОБ №074105, оскільки він не відповідає вимогам закону, при цьому суд зазначає, що постановами суду від 06.12.2018 року 14.01.2019 року даний адміністративний матеріал направлявся на доопрацювання у звязку з невідповідністю ст.256 КУпАП та Інструкції з оформлення адміністративних матеріалів в органах поліції, затвердженого наказом МВС від 06.11.2015 року № 1376, однак 29.01.2019 року надійшов з виправленими недоліками у відповідності до вимог закону, при цьому ОСОБА_1 зазначає що до протоколу були внесено відомості без його відома, що є порушенням, однак відповідно до рапорту працівника поліції, який також підписано свідками ОСОБА_8 та ОСОБА_9, при внесенні додаткових відомостей до протоколу працівником поліції були здійсненні спроби виклику ОСОБА_1 до відділу поліції та здійснено виїзд до місця мешкання, однак ОСОБА_1 був відсутній, у звязку з чим йому було направлено копії протоколів, що також підтверджується наданим ОСОБА_1 клопотанням з копіями виправлених протоколів.

Враховуючи характер правопорушення, особу порушника, характеризуючи матеріали на якого суду не надано, ступінь його вини та обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, вважаю за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції інкримінованої статті,

Відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено адміністративне стягнення. Частиною 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення судовий збір справляється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, із ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 384 гривні 20 копійок.

Керуючись ст. ст.7, 9, 130, 122-2, 246, 247, 254, 251, 252, 256, 266, 268, 278, 279, 283 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі девяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян що складає 153,00 грн. (сто пятдесят три гривні 00 коп.)

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 384,20 гривень.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови - не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у встановлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу.

Строк пред'явлення до виконання постанови - три місяці.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Іванівський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя:ОСОБА_10