КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/129/2019 Суддя 1 інстанції - Хрипун С.В.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.08.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності -

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер в матеріалах справи відсутній, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.08.2018 року, ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, розстрочено ОСОБА_2 виплату штрафу двадцятьма рівними частинами по 850 гривень протягом дванадцяти місяців, поряд з цим стягнуто судовий збір в розмірі 352 гривень 40 копійок.

Постановою суду встановлено, що 28.06.2018 року приблизно о 22 годині 45 хвилин водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом трактором Forte T-181EL-HT, без номерного знака, по вул. Нова в с. Шпитьки, Києво-Святошинський район, Київська область, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота), на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції водій ОСОБА_2 відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 7 серпня 2018 року про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та провадження в адміністративній справі закрити у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

За доводами апелянта постанова суду першої інстанції є необґрунтованою, безпідставною.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що він взагалі не керував будь-яким транспортом, так як я знаходився дома з поганим самопочуттям.

Крім цього вказує на те, що як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №002724 від 28 червня 2018 року, особу, яка знаходилася за кермом транспортного засобу, а саме трактора «Forte T-181EL-HT», без номерного знака по вул. Нова в с. Шпитьки, Києво-Святошинського району Київської області, було встановлено по базі «АРМОР», а це означає, що за кермом міг бути будь хто і просто назвати його ідентифікуючі дані.

Також ОСОБА_2 вказує на те, що працівниками поліції не складено ні акт огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів ні акт вилучення транспортного засобу чи акт передачі транспортного засобу іншій тверезій людині, яка доставила б даний транспортний засіб за місцем призначення, а тому, на думку апелянта, як можна було сказати, що особа знаходиться в стані алкогольного сп'яніння і при цьому дати цій особі можливість продовжувати рух.

Апелянт стверджує, що він не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, а тому не порушував жодних вимог закону і тому провадження по даній справі про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП відносно нього, підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2 та його захисника - адвоката Паламарчука І.І., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, допитавши інспектора патрульної поліції ОСОБА_4, свідка ОСОБА_5, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 7, 254 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється в межах протоколу про адміністративні правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до відповідальності.

Згідно зі ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону суддею місцевого суду не виконані.

Як вбачається з матеріалів справи, висновки суду про наявність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, ґрунтуються на даних протоколу про адміністративне правопорушення та письмових поясненнях свідків. У судовому засіданні ні ОСОБА_2, ні свідки допитані не були.

Посилаючись на вказані вище докази як на такі, що підтверджують порушення ОСОБА_2 вимог, передбачених п. 2.5 ПДР України та, відповідно, вину в учиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, суддя місцевого суду не дав їм аналіз, а саме не зазначив, які саме дані містяться у цих доказах, які саме факти та обставини ці докази підтверджують, у зв'язку із чим не дав їм відповідної оцінки та прийшов до передчасного висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складу передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Перевіривши правильність висновків суду першої інстанції, апеляційний суд, за клопотанням ОСОБА_2, який не приймав участі при розгляді справи судом першої інстанції, дослідивши наявні у справі про адміністративне правопорушення докази, дійшов висновку про помилковість висновків суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_2складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ч.ч. 2,3 ст. 266 КУПАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. Перелік закладів охорони здоров'я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров'я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Такі ж норми містить і Інструкція «Про порядок виявлення у водії транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Проте, з досліджених під час апеляційного розгляду доказів вбачається порушення працівниками поліції названих вище правових норм.

Зокрема, в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 пояснив, що 28.06.2018 року постійно знаходився в с. Білогородка за місцем свого проживання, оскільки погано себе почував. Будь-яким транспортним засобом в цей день взагалі не керував. Мотоблок, який зазначений в протоколі знаходився у с. Горбовичі у брата, з яким у нього погані стосунки. При цьому зазначив, що оскільки згідно матеріалів справи особу водія було встановлено за допомогою бази «Армор», то будь-хто міг назватися його ідентифікуючими даними.

З метою перевірки доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 та пояснень останнього, за клопотанням ОСОБА_2, апеляційним судом в судове засідання було викликано свідків ОСОБА_6 (нерозбірливо зазначено прізвище в документах) та ОСОБА_5.

В суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_5 пояснив, що 28.06.2018 року він з друзями в с. Шпитьки святкував в клубі ДеньКонституції України. Коли всі поверталися додому, до них підійшли працівники поліції та попросили засвідчити факт відмови водія від проходження огляду на стан сп'яніння. Оскільки він (ОСОБА_5.) був найтверезіший, хоч і сам не мало випив, то саме йому працівники поліції запропонували бути свідком того, що водій відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння. ОСОБА_5 зазначив, що в його присутності на місці складання протоколу працівник поліції нічого не пропонував тій особі, яку називав водієм, а просто повідомив, що ця особа ніби - то відмовилась від проходження огляду на стан сп'яніння, і про це свідку потрібно підписати документи. Оскільки ОСОБА_5 ніколи не був в таких ситуаціях та не розумів, що і як має бути, він на прохання поліцейського лише поставив підписи на документах, на які вказали працівники поліції. При цьому ОСОБА_5 зазначив, що другого свідка за час спілкування його з поліцейськими він не бачив, і не бачив і його не було.

При пред'явленні в суді апеляційної інстанції свідку ОСОБА_5 протоколу про адміністративне правопорушення, та пояснень, останній повідомив, що дійсно на цих документах наявний його підпис, який він поставив при названих вище обставинах та міститься фраза написана ним: «саписано вірно», яка також підтверджує той стан, в якому він їх підписував. При цьому, свідок уточнив, що документи, які він підписував він не читав, оскільки на вулиці було темно і він був без окулярів, окрім того, він був випивший, а тому прочитати й не міг, і йому ці документи працівником поліції не зачитувались. Ознайомившись зі змістом цих документів в суді апеляційної інстанції, свідок пояснив, що свідком обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення та в поясненні він не був.

Забезпечити явку в судове засідання суду апеляційної інстанції свідка ОСОБА_6 (в протоколі нерозбірливо значиться дане прізвище) не виявилось за можливе, оскільки всі судові повістки, направлені за вказаною як протоколі про адміністративне правопорушення, так і в поясненнях адресі: Київська область. с. Шпитьки, вул. Лермонтова, буд. 8, повернулися на адресу суду (дві з відміткою про непроживання свідка за вказаною адресою, дві повістки за терміном зберігання). Окрім того, згідно рапорту ст. ДОП Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_8 вбачається, що під час проведення перевірки, встановити місця знаходження ОСОБА_6 не виявилось можливим, оскільки під час бесіди власник будинку, який проживає за адресою Київська область. с. Шпитьки, вул. Лермонтова, буд. 8, що зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення, як адреса проживання ОСОБА_6, пояснив, що вказаний громадянин йому не відомий та за вказаною адресою ніколи не проживав.

Наведені показання свідка ОСОБА_5 свідчать про порушення працівниками поліції підзаконних нормативних актів щодо порядку проведення огляду водія на стан алкогольного сп'яніння, оскільки дослідженими під час апеляційного розгляду доказами не було доведено, що пропозиція проходження огляду водієм на стан алкогольного сп'яніння була запропонована в присутності двох свідків.

Окрім того, згідно диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративній відповідальності підлягають, зокрема, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння лише особи, які керують транспортним засобом, про що зазначено й у п. 27 постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті».

Проте, факту керування 28.06.2018 р. транспортним засобом, зокрема, трактором Forte T-181EL-HT, без номерного знака, по вул. Нова в с. Шпитьки, Києво-Святошинський район, Київська область саме ОСОБА_2 в судовому засіданні доведено не було.

Так, допитаний під час апеляційного розгляду свідок ОСОБА_5 зазначив, що він наглядно знає ОСОБА_2, як мешканця с. Горбовичі, адже, працює лісником і знає мешканців п'яти наближених до с. Шпитьки сіл, але 28.06.2018 р. він його на місці підписання документів не бачив, та відповідно не був свідком пропонування йому поліцейськими проходження огляду на стан сп'яніння. На момент підписання документів він навіть не чув прізвище «Швець». Та особа, яку поліцейський називав водієм, то не був ОСОБА_2

З метою з'ясування обставин оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2, апеляційним судом для надання пояснень було викликано інспектора патрульної поліції ОСОБА_4, яким було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №002724 від 28.06.2018 року щодо ОСОБА_2, який суду пояснив, що 28.06.2018 року разом з напарником здійснював патрулювання в с. Шпитьки Київської області. Ними було виявлено мотоблок, який рухався до дорозі «змійкою». Зупинивши вказаний транспортний засіб у водія було виявлено ознаки алкогольного сп'яніння у зв'язку з чим було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння у медичному закладі, проте останній відмовився в присутності свідків. На запитання суду чи саме ОСОБА_2 був за кермом, інспектор поліції відповів, що не пам'ятає та зазначив, що оскільки та особа, яка керувала трактором була без водійського посвідчення та будь - яких інших документів, які б підтверджували особу водія, то вони (працівники поліції) встановлювали особу водія за допомогою бази «Армор».

З наведених показань вбачається, що працівниками поліції не була в належний спосіб встановлена і особа водія, який саме в той час керував транспортним засобом.

Згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 7 КУпАП, ст. 62 ОСОБА_7 України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, матеріали справи не містять доказів на спростування показань ОСОБА_2 про те, що він не керував автомобілем, а обставини, зазначені у складеному протоколі про адміністративне правопорушення, про керування ОСОБА_2транспортним засобом, не знайшли свого підтвердження у ході апеляційного розгляду.

А відтак, оцінюючи докази у їх сукупності приходжу до висновку, про те, що матеріали адміністративної справи були складені з порушенням вимог законодавства, такі матеріали з урахуванням встановлених апеляційним судом обставин, беззаперечно не доводять вини ОСОБА_2у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд першої інстанції, розглядаючи адміністративну справу, на зазначені обставини не звернув уваги, розглянув справу формально, та не з'ясувавши всіх обставин справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суддя апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

З огляду на викладене, приходжу до висновку, що постанова судді районного суду є незаконною, підлягає скасуванню, із закриттям провадження у справі, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_2складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.08.2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік - скасувати, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ст. 274 КУпАП, в зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Л.І. Кепкал