ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/412/19 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2019 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю: особи, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Василишина К.В.

розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 листопада 2019 року, -

в с т а н о в и в:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 листопада 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Як визнав суд, 20 жовтня 2019 року о 07 год. 05 хв. на Майдані Перемоги, 4б в м. Тернополі ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме - різкий запах алкоголю з ротової порожнини, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення координації рухів. Пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння у присутності двох свідків на місці зупинки за допомогою приладу "Драгер ARCD-0524" категорично відмовився, а також проїхати в медичний заклад для повторного проходження відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 листопада 2019 року скасувати, а провадження по цій справі закрити.

Вважає, що постанова суду є незаконною і прийнята з формальних та необґрунтованих підстав.

В підтвердження своїх доводів зазначає, що будь-яких умисних дій щодо ухилення від огляду на стан сп`яніння він не вчиняв, а поліцейські, всупереч п.8 "Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння...", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року та п.6 розділу IХ "Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі", затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 р., не вказали у протоколі про адміністративне правопорушення характер його дій чи бездіяльності щодо ухилення від огляду.

Також вказує на упередженість свідків, які були присутні при складанні протоколу.

Просить звернути увагу на невідповідність вимогам закону такого доказу як відеозапис з нагрудних відеокамер з мотивів невідповідності його реквізитів, зазначених у протоколі та наявного у справі.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 , поряд з мотивами скасування рішення місцевого суду, наведених в апеляційній скарзі, просив врахувати невідповідність опису об`єктивної сторони складу адмінправопорушення, викладеного в протоколі та постанові суду; безпідставність обґрунтування доведення його вини поясненнями осіб, які в судом не допитувались, а також те, що в постанові про притягнення його до адміністративної відповідальності відсутня інформація щодо технічного засобу, за допомогою якого здійснено відеозапис, на який послався суд, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду.

Заслухавши апелянта ОСОБА_1 , дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Цих вимог закон суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не дотримався.

Як слідує з постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 листопада 2019 року, в обґрунтування доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення (щодо відмови від проходження огляду на стан сп`яніння), суд першої інстанції зазначив наступні докази:

протокол про адміністративне правопорушення серії БД №245374 від 20.10.2019 року;

письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 20.10.2019 року;

відеозапис з нагрудної камери відеореєстратора;

Проте, аналіз цих доказів судом апеляційної інстанції, свідчить про недотримання судом першої інстанції положень ст.ст.251, 252 КУпАП, які регламентують загальний порядок оцінки доказів органом, що здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Поклавши ці докази в основу свого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, суд першої інстанції не врахував, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Аналіз матеріалів справи дає підстави для висновку, що місцевий суд не дотримався цих приписів закону, оскільки належним чином не дослідив докази вини особи. Зокрема, суд вказав як на доказ вини ОСОБА_1 пояснення ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .. Однак, вказані пояснення не можуть вважатися належним доказом правомірності притягнення апелянта до адміністративної відповідальності, оскільки ці особи в судовому засіданні безпосередньо судом не допитувалися, а тому їх свідчення не можуть бути беззаперечним доказом вчинення ним адміністративного правопорушення.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду 27 червня 2019 року у справі № 560/751/17, адміністративне провадження № К/9901/2047/18.

Відповідно до п.6 ст.13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

З урахуванням наведеного, не може також вважатися доказом вини ОСОБА_1 відеозапис із нагрудної камери відеореєстратора, на який також зіслався місцевий суду, мотивуючи свій висновок про притягнення апелянта до адмінвідповідальності.

Так, відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Така постанова повинна містити найменування органу (посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити, крім іншого, відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15 листопада 2018 року в рамках справи № 524/5536/17, адміністративне провадження №К/9901/1403/17 зроблено правовий висновок, що відеозапис, поданий поліцією на підтвердження факту порушення водієм правил дорожнього руху, не може вважатися належним доказом у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.

Як убачається з матеріалів справи, в постанові Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 листопада 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто адміністративної відповідальності, міститься вказівка лише про факт проведення відеозапису, однак відсутні відомості про технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис, а зазначений у протоколі технічний засіб не співпадає за номером з наявним у матеріалах справи.

Окрім того, в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №245374 від 20.10.2019 року зазначено, що ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та відмовився від повторного проходження огляду у медичному закладі. Проте, суд першої інстанції не з`ясував з достатньою повнотою в чому полягав саме повторний огляд, який пропонувалося пройти ОСОБА_1 та виклав фабулу вчиненого правопорушення аналогічно наведеному в протоколі.

Таким чином, обмежившись вказівкою на протокол про адміністративне правопорушення, письмові пояснення ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , без їх аналізу та юридичної оцінки, а також на наявність відеозапису, без зазначення технічного засобу з усіма необхідними реквізитами, яким такий запис проводився, суд першої інстанції не забезпечив вимог закону щодо всебічності, повноти і об`єктивності з`ясування обставин справи, оскільки не обґрунтував належним чином своїх висновків щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного, вважаю, що висновки суду першої інстанції, в силу неповноти проведеного судового розгляду, містять істотні суперечності щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за якою його Бучацьким районним судом притягнуто до адміністративної відповідальності.

За змістом ст.62 Конституції України обвинувачення особі не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Враховуючи, що у матеріалах справи відсутні достатні докази, які б беззаперечно свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, який розглядався судом першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а відтак провадження по справі відносно нього підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 листопада 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - скасувати та закрити провадження в справі на підставі п. 1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис