КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого2019 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Мельник В.В., за участю:

представника Київської

митниці ДФС Захарова А.О.

представника особи, яку притягнуто до

адміністративної відповідальності ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу представника Київської митниці ДФС Рунова ТеймуразаВісаріоновича на постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28.12.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1,

за ст. 471 МК України,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28.12.2018 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

Вилучену валюту, згідно протоколу про порушення митних правил №0844/12500/18, а саме: долари США, згідно курсу НБУ станом на 12.11.2018 р. за 100 доларів США - 2789-1641 грн, кількістю 14750 доларів США, вартістю 411 401 грн 70 коп повернуто ОСОБА_5

Стягнуто з ОСОБА_5 судовий збір в сумі 352 грн 40 коп, та понесені витрати у справі про порушення митних правил на транспортування предметів правопорушення в розмірі 41 грн 02 коп.

Не погоджуючись з вказаною постановою, представник Київської митниці ДФС Рунов Т.В.подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову судді місцевого суду та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, застосувати до нього стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн, та конфіскацію вилучених валютних коштів.

Апелянт зазначав, що санкцією ст. 471 МК України передбачено конфіскацію товарів, обмежених до переміщення через митний кордон України, та у даному випадку, при накладенні на ОСОБА_5 адміністративного стягнення, підлягає конфіскації 14750 доларів США.

Однак суддя місцевого суду помилково не застосував адміністративне стягнення у виді конфіскації вилучених коштів, дійшовши висновку, що воно буде для ОСОБА_5 надмірним індивідуальним тягарем, при цьому належним чином не мотивував такий висновок, та не перевірив майновий стан особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

У судове засідання ОСОБА_5 повторно не з`явився, про день та час розгляду апеляційної скарги належним чином повідомлений.

З урахуванням змісту ч. 6 ст. 294 КУпАП, згідно якої неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб, заслухавши думку представника митного органу Захарова А.О. та захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5, які не заперечували проти розгляду справи за відсутності ОСОБА_5, вважаю за необхідне розглянути апеляційну скаргу без участі останнього у судовому засіданні.

У суді апеляційної інстанції захисник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 зазначив, що вилучені у останнього під час перетину кордону України грошові кошти є його заробітною платою, яку він накопичив та перевозив на територію України в якості матеріальної допомоги для проведення лікування його батька, про що свідчить відповідна медична документація. Вилучення перевезених коштів поставить його сім'ю у важке матеріальне становище.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення представника Київської митниці ДФС Захарова А.О., який просив задовольнити апеляційну скаргу, пояснення захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ст.ст. 486, 487 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Провадження у справі про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Порушення встановленого цим Кодексом порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через "зелений коридор", товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України, тягне за собою відповідальність, передбачену ст. 471 МК України.

Як убачається з постанови судді місцевого суду, 12.11.2018 р. об 11 год. 40 хв. під час проходження митного контролю в зоні митного контролю залу «Приліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль» ОСОБА_5, який прибув з Китаю, м. Гонконг транзитом через Катар, м. Доха, літаком авіакомпанії «Quatar Airways», рейсом № 0295, своїми діями обрав канал, позначений символами зеленого кольору - «зелений коридор», тим самим, відповідно до ч. 5 ст. 366 МК України, заявив про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо ввезення на митну територію України, тобто своїми діями засвідчив факти, що мають юридичне значення.

«Зелений коридор» призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню.

Перетин пасажиром «зеленої лінії», згідно Наказу Міністерства Фінансів України № 671 від 03.08.2018р. «Про затвердження Порядку виконання митних формальностей на повітряному транспорті», яка позначає початок «зеленого коридору», вказує, що для проходження митного контролю ним обрано «зелений коридор», і декларування здійснюється шляхом вчинення дій. Громадянин самостійно обирає відповідний канал («зелений коридор» або «червоний») для проходження митного контролю.

На підставі п. 4 ст. 336 та ст. 342 МК України, громадянину задано запитання щодо наявності в нього готівки, на що він відповів, що має 10000 доларів США. Після цього пасажиру запропоновано пред'явити всю готівку. У службовому приміщенні митниці (зоні митного контролю) пасажиром видано готівку в розмірі 26 051 долар США, що знаходились: в одному відкритому паперовому конверті 10 051 долар США, в інших двох відкритих паперових конвертах, - по 8000 доларів США в кожному, що містилися у рюкзаку пасажира (ручній поклажі).

Зазначена готівка переміщувалась без ознак приховування. Зі слів ОСОБА_5, вказана валюта належить йому особисто.

Пасажир обрав проходження митного контролю «зеленим коридором», де передбачено наявність у громадян готівки у сумі, що не перевищує 10 000 євро (чи еквівалент цієї суми в іншій валюті).

З виявленої суми пасажиру пропущено 11 301 долар США (що згідно курсу НБУ станом на 12.11.2018 становить 9960 євро) за відсутності дрібних купюр. За протоколом про порушення митних правил вилучено 14 750 доларів США.

На момент проходження митного контролю належним чином оформленої митної декларації пасажир не надав, до моменту перетину ним «зеленої лінії» для отримання довідкової інформації в інформаційній зоні та роз'яснення митних правил та порядку використання двоканальної системи до інспектора митниці не звертався.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_5 під час проходження митного контролю в залі «Приліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль» порушив встановлений ст. 366 МК України порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю.

Зазначені дії, що полягають у переміщенні через митний кордон України ОСОБА_5, який формою проходження митного контролю обрав проходження через «зелений коридор», готівки в обсязі, що підлягає обов'язковому письмовому декларуванню у повному обсязі для резидентів України, відповідно до постанови Правління НБУ № 148 від 27.05.2008 р. зі змінами, та мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ст.471 МК України.

У зв'язку з цим працівниками митниці складено протокол про порушення митних правил № 0844/12500/18.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у переміщенні через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження через "зелений коридор", готівкових коштів в обсягах, що підлягає обов'язковому письмовому декларуванню у повному обсязі, за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

При цьому, фактичні обставини справи, доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, та юридична кваліфікація його дій будь-ким із учасників судового розгляду, у тому числі представником Київської митниці ДФС, не оспорюються, а тому не є предметом розгляду апеляційної інстанції.

Проаналізувавши доводи, викладені в апеляційній скарзі представника митного органу, приходжу до висновку про відсутність підстав для скасування постанови судді місцевого суду та накладення на ОСОБА_5 адміністративного стягнення у виді конфіскації вилучених валютних коштів.

Згідно ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення за адміністративне правопорушення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд використовує Конвенцію (Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод) та практику Суду (Європейського суду з прав людини) як джерело права.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі по тексту - Перший протокол), кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Оцінюючи дотримання права на мирне володіння своїм майном, передбаченого ст.1 Першого протоколу, суд, перш за все виходить із оцінки дотримання принципу правомірності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном та оцінки забезпечення «справедливого балансу»/ дотримання принципу пропорційності (справедливої рівноваги між інтересами суспільства і основними правами окремої людини) (п.п. 69, 73 рішення у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, п.п.31, 34 рішення у справі «Ісмаїлов проти РФ» від 06 листопада 2008 року).

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях наголошує, що держава при конфіскації майна зобов'язана додержуватися, зокрема третього критерію правомірності позбавлення майна (балансу інтересів), визначеного ст. 1 Першого протоколу (рішення від 09.06.2005р. у справі «Бакланов проти Російської Федерації»; від 24.03.2005р. у справі «Фрізен проти Російської Федерації»; від 15.05.2008р. у справі «Надточій проти України»; від 6.11.2008р. у справі «Ізмайлов проти Російської Федерації»; від 23.09.1982 року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції»). Зазначений критерій передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між поставленою метою та засобами, які використовуються для її досягнення.

Європейський суд з прав людини вважає, що будь-яке втручання у право власності обов'язково повинне відповідати принципу пропорційності. «Справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар». Цей критерій більшою мірою оціночний і стосується обставин кожної конкретної справи, а тому повинен бути встановлений щодо кожного конкретного суб'єкта у кожній справі на підставі безпосередньо з'ясованих обставин і фактів.

Як убачається з оскаржуваної постанови, при накладенні стягнення на ОСОБА_5 за вчинене адміністративне правопорушення, суд врахував характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, та призначив йому стягнення у виді штрафу, яке відповідає меті виховання правопорушника та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

При цьому, суддя місцевого суду обґрунтовано врахував характер та фактичні обставини вчиненого правопорушення, вірно взяв до уваги відсутність в матеріалах провадження даних про незаконність походження вилучених у правопорушника коштів та відомостей про те, що шляхом застосування конфіскації буде попереджена інша незаконна діяльність. Шкода, яку ОСОБА_5 потенційно міг завдати державі, була незначною, оскільки єдине діяння, яке він вчинив полягає у ненаданні митному органу відповідної декларації.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення та наданих стороною захисту документів встановлено, що ОСОБА_5 до прильоту на територію України з 18.12.2017 року працював моряком в компанії «Prime Tanker Management Inc.» на морському судні «Flagship Violet» на посаді суднового механіка (мастильника), де отримував заробітну плату у розмірі 1167 доларів США, що підтверджується трудовою угодою моряка та довідками про заробітну плату з місця роботи.

Таким чином, грошові кошти, які мав при собі ОСОБА_5 при перетині державного кордону України у сумі 26051 доларів США, є його приватною власністю - заробітною платою, які мають легальне походження.

З урахуванням наведеного, проаналізувавши наявні у справі докази, суддя місцевого суду дійшов обгрунтованого висновку про те, що втручання у право власності ОСОБА_6 в даному випадку не може вважатись пропорційним, оскільки спричинить для нього «індивідуальний надмірний тягар».

Враховуючи, що за своїм видом та розміром накладене суддею місцевого суду на ОСОБА_5 за ст. 471 МК України стягнення сприяє досягненню визначеній у ст. 23 КУпАП меті адміністративних стягнень та відповідає принципу справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини, закріпленого у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції захисту прав людини і основоположних свобод, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 471, 530, 541 МК України, ст. 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника Київської митниці ДФС Рунова Теймураза Вісаріоновича залишити без задоволення, а постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 грудня 2018 року стосовно ОСОБА_5 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду В.В. Мельник