Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2019 року м. Рівне

Суддя Рівненського апеляційного суду Сачук В.І., з участю ОСОБА_1, який притягається до адміністративної відповідальності, та його захисника - адвоката Бойка В.Ф., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 18 лютого 2019 року, -

встановив:

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 18 лютого 2019 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Як встановлено судом, 26 грудня 2018 року близько 23 год. 15 хв. ОСОБА_1, керуючи по вул.Київська, 53 в м.Рівне автомобілем марки SEAT IBIZA, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, перебував з ознаками алкогольного сп'яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, однак на вимогу поліцейського відмовився у присутності свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 пройти в установленому порядку огляд на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора DRAGER Alcotest №6820, а також відмовився пройти медичний огляд в закладі охорони здоров'я з метою встановлення стану алкогольного сп'яніння, чим порушив вимогу пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 18 лютого 2019 року щодо нього та закрити провадження в справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Свої вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що оскаржувана постанова є незаконною та необгрунтованою, постановлена з грубим порушенням конституційних принципів та прав людини, норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що всі зазначені судом обставини, всупереч вимог статтей 251, 252, 280 КУпАП, не були перевірені і не отримали оцінки, що свідчить про незабезпечення всебічного, повного і об'єктивного з'ясування всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а тому судове рішення підлягає скасуванню.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Бойка В.Ф., які просять постанову суду скасувати, а провадження в справі закрити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується сукупністю доказів, яким суд першої інстанції дав належну оцінку.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується: відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №125404 від 26 грудня 2018 року (а.с.2); актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.6); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 26 грудня 2018 року (а.с.7); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.9-10); відеозаписом з камер патрульних.

Як вбачається з відеозапису, водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп'яніння за допомогою газоаналізатора та в медичному закладі в присутності двох свідків.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення БД №125404, ОСОБА_1, 26.12.2018 року о 23 год. 15 хв. в м. Рівному по вул. Київська, 53, керував транспортним засобом «SEAT IBIZA», д.н.з. НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alcotest №6820, та проведення такого огляду в медичному закладі відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.2).

Крім того, факт відмови від проходження у встановленому законі порядку огляду на стан сп'яніння підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.9-10).

Зважаючи на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у діях водія ОСОБА_1 вбачається порушення п.2.5 ПДР, оскільки факт відмови від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку повністю підтверджується матеріалами справи.

Доводи ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Бойка В.Ф., що час відмови від проходження огляду на стан сп"яніння не зазначено в протоколі, безпідставні та не заслуговують на увагу.

Також, доводи апеляційної скарги про те, що оскаржувана постанова є незаконною та необгрунтованою, постановлена з грубим порушенням конституційних принципів та прав людини, норм матеріального та процесуального права, що всі зазначені судом обставини, всупереч вимог статтей 251, 252, 280 КУпАП, не були перевірені і не отримали оцінки, що свідчить про незабезпечення всебічного, повного і об'єктивного з'ясування всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а тому судове рішення підлягає скасуванню, безпідставні та не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються вищевказаними доказами, які містяться в матеріалах справи.

Суддею під час розгляду справи належним чином з'ясовано обставини вчиненого правопорушення на підставі зібраних вірогідних доказів в їх сукупності, що узгоджуються між собою і не мають протиріч. Жодних нових допустимих доказів, що давали б підстави для обґрунтованих сумнівів у вірогідності зібраних у справі доказів, апеляційному суду не надано.

Призначаючи стягнення, суддя врахував всі зазначені ст.33 КУпАП обставини і відповідно до ст.ст.27, 130 КУпАП наклав стягнення, яке відповідає вимогам ст.23 КУпАП і є справедливим, будучи достатнім і необхідним для виховання особи, запобігання новим проступкам.

Проте, відповідно до ст.40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", у зв'язку з ухваленням судом постанови про накладення адміністративного стягнення, з особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно постанови з ОСОБА_1 стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп.

Суд апеляційної інстанції з таким висновком суду першої інстанції не погоджується, оскільки при винесенні постанови суд не врахував зміну прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2019 року, відповідно до якої розмір судового збору становить 384 грн. 20 коп.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -

постановив:

Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 08 лютого 2019 року відносно ОСОБА_1 змінити в частині накладення судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду Сачук В.І.