П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2019 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В. розглянувши матеріали інспектора роти №4 УПП в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності гр.України ОСОБА_1, 27.01.1971р.н., мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч.2 ст. 173-2 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України ОСОБА_1, 27.01.1971р.н., мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч.2 ст. 173-2 КУпАП України.

Згідно протоколу серії АА №173966 від 21.07.2018 року вбачається, що 21.07.2018р. близько 11год 50хв. ОСОБА_1 за місцем свого проживання вчинив сварку зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_2М в ході якої висловлював образи та погрози на її адресу, чим міг завдати шкоду психологічному здоров»ю останньої, вчинивши правопорушення передбачене ч.2 ст. 173-2 КУпАП.

11.10.2018 року постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області матеріали справи №308/13266/18 про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України ОСОБА_1, 27.01.1971р.н. за ч.2 ст. 173-2 КУпАП, повернуто до УПП в Закарпатській області ДПП, для належного оформлення, а саме: з дослідженого протоколу про адміністративне правопорушення серії АА №173966 від 21.07.2018 року вбачається, що гр. ОСОБА_1 вчинив правопорушення передбачене ч.2 ст. 173-2 КУпАП, а саме насильство в сімї відносно своєї колишньої дружини, ОСОБА_2 При цьому до матеріалів справи додано копію протоколу про адміністративне правопорушення серії АА №173965 від 21.07.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності саме ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, а саме за вчинення домашнього насильства відносно свого чоловіка ОСОБА_1, також не надано жодних відомостей про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП протягом року та яке прийнято рішення.

20.11.2018 року матеріали інспектора роти №4 УПП в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності гр.України ОСОБА_1, 27.01.1971р.н., мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч.2 ст. 173-2 КУпАП були повторно направлені до суду.

В судове засідання ОСОБА_1 не зявився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступного.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне, всебічне з'ясування обставин по справі.

Згідно вимог ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно дост.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 було поставлено у вину вчинення сварки в сімї.

При цьому, відповідно до матеріалів справи вказано, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1перебувають у шлюбі, а в протоколі серії АА №173966 від 21.07.2018 року вказується про те що такі є колишнім подружжям.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст. 173-2 КУпАП обєктивна сторона цього правопорушення проявляється в умисному вчиненні будь-яких діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоровю потерпілого. Зазначені вище діяння можуть проявлятися у наступних формах: насильство, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи, переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, одежі, коштів, тощо.

Під психологічним насильством у сімї розуміється насильство, повязане із дією одного члена сімї на психіку іншого шляхом словесних образ, погроз, переслідування, яким умисно спричиняється емоційна невпевненість та нездатність себе захистити, чим завдається або може бути завдана шкода психічному здоровю цього члена сімї.

Між тим, як вбачається з матеріалів справи, 21.07.2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виникла обопільна сварка. Доказів того, що саме ОСОБА_1 своїми одноособовими діями впливав на психіку ОСОБА_2 та, що від цих дій була завдана чи могла бути завдана шкода її фізичному чи психічному здоровю матеріали справи не містять. Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять також будь-яких доказів того, що в ході цієї сварки ОСОБА_1 ображав та висловлював образи на адресуОСОБА_2, про що було зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення. Таким чином такі посилання є не обґрунтованим і не підтверджується наявними у справі доказами. На думку суду факт обопільної сварки між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не може вказувати на наявність дій психологічного характеру одного члена сімї на іншого, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоровю іншого члена сімї. У своїй сукупності наведені обставини вказують на відсутність у діях ОСОБА_1ознак обєктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП.

Окрім того суд, при розгляді зазначеної справи зважає на те, що при формулюванні сутності вчиненого адміністративного правопорушення працівники поліції виклали його у недіючій редакції ст. 173-2 КУпАП. Так, у відповідності до Закону України № 2229-VIII від 07.12.2017 року, який набрав чинності із 07.01.2018 року «Про запобігання та протидію домашньому насильству» частина перша ст. 173-2 КУпАП викладена у наступній редакції: «Вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоровю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення». Відповідальність за ч.2 ст. 173 -2 КУпАП, за якою були кваліфіковані дії ОСОБА_1, настає у разі вчинення цих самих дій особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню. Ця редакція істотно відрізняється від попередньої редакції цієї статті, яка передбачала відповідальність за насильство у сімї, що і знайшло своє відображення у протоколі про адміністративне правопорушення. За своєю правовою суттю поняття «домашнє насильство» відрізняється від поняття «насильство у сімї» та як вказується в протоколі «сварки». Між тим у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не ставилось у вину вчинення саме «домашнього насильства», а вчинення «сварки», доказів щодо наявності насильства в сімї у ході провадження в цій справі не збиралось, а тому в межах розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 173-2 КУпАП ОСОБА_2 не можливо притягнути до адміністративної відповідальності за цією статтею за вчинення саме «домашнього насильства», тим паче, за вчинення вказаних дій повторно протягом року, про що в формулюванні вказаних дій в протоколі не вказується.

Наведені вище обставини у своїй сукупності вказують на те, що в ході провадження у цій справі не доведено наявності в діях ОСОБА_1. складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 1732 КУпАП.

Приписами ст.129 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення складеному відносно ОСОБА_1взагалі не викладена суть обєктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, яке інкримінується ОСОБА_1. та не зазначено, яким чином обоюдна сварка завдала ОСОБА_2 фізичної або психологічної шкоди.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 слід закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ст. 247, ст. 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

ПОСТАНОВИВ

Провадження в справі відносно ОСОБА_1, 27.01.1971р.н., мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч.2 ст. 173-2 КУпАП - закрити в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову. Строк звернення постанови для виконання три місяці з дня винесення постанови.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_3