Справа № 206/4675/19
Провадження № 3/206/1628/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2019 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Поштаренко О.В.,

за участю секретаря Шарамка І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро адміністративний матеріал, що надійшов від Департаменту патрульної поліції УПП в Дніпропетровської області у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП,

за участю особи стосовно, якої складено

протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1

захисника-адвоката: Огородника Т.Л.

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 136073 від 12.08.2019, вбачається, що 12.08.2019 о 19.10 годині в м. Дніпро, вул. 20-річчя Перемоги, буд. 30/1, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом HYUNDAI державний номерний знак з явними ознаками наркотичного сп`яніння. У встановленому законом порядку в присутності двох свідків водій від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні, особа відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вину не визнав в повному обсязі, заперечував щодо обставин викладених в протоколі, по що надав до суду відповідно клопотання про закриття справи. Разом з тим зазначив, що 11.08.2019 року забрав сина та їхав додому, його зупинили співробітники поліції, з підстав, як пояснили співробітники поліції, що його автомобіль знаходиться в арешті, на що він попросив надати останніх орієнтировку на його автомобіль та передав їм документи та постанову про припинення арешту. В цей час його син вийшов з машини та побіг до лісу, він побіг за ним, приблизно через 20 хвилин він разом з сином повернулись до автіки та співробітники поліції сказали що вони складуть відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, причини складання вказаного протоколу зазначили, що в нього є ознаки, а саме тремтіння рук та почервоніння очей, на він попросив перевірити все, однак працівники поліції зазначили, що освідування проходити не потрібно. Через деякий час приїхав його батько та забрав автівки та сина. Через деякий час прийшли поняті, в присутності яких співробітники поліції йому не пропонували пройти огляд на стан сп`яніння. Окрім того, зазначив, що протокол не отримував, чи підписував хтось з понятих протокол він не бачив, ойому не пропонували підписати протокол. Щодо здійснення відеофіксування патрульними поліції зазначених обставин йому не відомо.

Захисник-адвокат Огородник Т.Л. в судовому засіданні підтримав заперечення ОСОБА_1 та просив закрити провадження по справі за відсутності в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши пояснення особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 та його захисника Огородника Т.Л., надане клопотання останніми та матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини, на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порушення цих вимог, та керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння містить склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст.130 КУпАП.

Диспозицією ч.1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядкуогляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом зазначених положень особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, коли вона керувала транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, що визначається лише у встановленому чинним законодавством порядку, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Разом з тим, матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом, оскільки в судовому засіданні особа стосовно якої було складено протокол ОСОБА_1 зазначив, що 11.08.2019 року забрав сина та їхав додому, його зупинили співробітники поліції, з підстав, як пояснили співробітники поліції, що його автомобіль знаходиться в арешті, на що він попросив надати останніх орієнтировку на його автомобіль та передав їм документи та постанову про припинення арешту. В цей час його син вийшов з машини та побіг до лісу, він побіг за ним, приблизно через 20 хвилин він разом з сином повернулись до автіки та співробітники поліції сказали що вони складуть відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, причини складання вказаного протоколу зазначили, що в нього є ознаки, а саме тремтіння рук та почервоніння очей.

У відповідності до п. п.1, 6, 7 Розділу І Інструкції « Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини ( ЄСПЛ ) від 14 лютого 2008 у справі « Кобець проти України » ( з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі « Авшар проти Туреччини » ( Avsar v. Turkey ), п. 282 ) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

За нормою ст.256 Кодексу України про адміністративні правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, серед іншого, відомості про особу порушника. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка вчинила адміністративне правопорушення. При складанні протоколу порушникові роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з пунктами 7, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 (далі - Порядок), поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП, у тому числі шляхом допиту свідків.

Так, відповідно до п.2 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння, підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Тобто, у поліцейського повинні бути обґрунтовані підстави вважати, що водій перебуває у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, щоб висувати пропозиції для проходження відповідного огляду.

Разом із тим, протокол про адміністративне правпорушеня серії ОБ № 136073 від 12.08.2019 ознак наркотичного стану сп`яніння виявлених у ОСОБА_1 не містить.

Окрім того, судом було зроблено запит до УПП в Дніпропетровській області для направлення на адресу суду відео фіксації правопорушення, яка здійснювалась інспектором взводу № 2 роти № 3 батальйону № 1 УПП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції Радченко О.О., однак як вбачається з відповіді від 29.08.2019, надати до суду відеозапису з нагрудних камер відеорестраторів окремих працівників патрульної управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП, які 12.08.2019 склали протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 136073, немає можливості, відеозйомка не проводилась.

Судом неодноразово приймалися заходи для виклику в судове засідання інспектору ПП роти №3 батальйону №1 УПП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Радченко О.О., інспектору ПП роти №3батальйону №1 УПП в Дніпропетровській області лейтенанту поліції Боголібу М. для дачі особистих пояснень, однак останні до суду не з`явились.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що при оформленні матеріалів даної справи відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, інспектором поліції допущено грубе порушення вимог чинного законодавства, в яких закріплено порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В той же час, матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом із ознаками наркотичного сп`яніння, оскільки письмові пояснення свідків, які знаходяться в матеріалах справи, не підтверджують цього факту, а інші докази таких дій останнього в матеріалах справи відсутні. В матеріалах справи містяться пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відповідно до яких, вони, в якості свідків,12.08.2019 о 19 год. 10 хв. та о 19 год. 05 хв., були присутні під час відмови водія ОСОБА_1 від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку у лікаря нарколога для визначення стану наркотичного сп`яніння.

Натомість, наявність двох свідків, у присутності яких ОСОБА_1 було запропоновано пройти відповідний огляд на стан сп`яніння у лікаря-нарколога, та в присутності яких ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду, належними дослідженими у судовому засіданні доказами, поза розумним сумнівом суду не доведена.

Зазначені в протоколі свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 неодноразово були викликані у судове засідання, але жодного разу не з`явилися, і те що чинним законодавством не передбачена можливість застосування до свідків примусового приводу, а також з урахуванням вимог ст. 129 Конституції України, покази вказаних свідків, які були додані до протоколу не можна вважати такими доказами, які б спростовували або беззастережно вказували на вину ОСОБА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Приймаючи дане рішення, суддя керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Так, зокрема, винуватість водія поза розумним сумнівом доводиться обставинами викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення, поясненнями свідків, відеоматеріалами та іншими матеріалами справи в їх сукупності. Вказані докази оцінені за внутрішнім переконанням суду, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і справедливістю.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, враховуючи викладене вище, суд, врахувавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, пояснення свідка, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та необхідність закриття провадження у даній справі за п. 1 ст. 247 КУпАП, оскільки факт вчинення ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не знайшов свого підтвердження під час розгляду матеріалів адміністративної справи в суді.

Керуючись ст.ст. 33, 130, 251, 252, 283-285 КУпАП, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в 10-денний строк з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О.В.Поштаренко