Справа № 740/416/19 Головуючий у 1 інстанції Олійник В. П.
Провадження № 33/4823/98/19
Категорія - ч. 2 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2019 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд - суддя Антипець В. М.,

з участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1

Розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 04 лютого 2019 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець і житель АДРЕСА_1, інвалід 3 групи, з середньою спеціальною освітою, одружений, не працюючий,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384 гривні 20 копійок.

Як установив суд, 05 листопада 2018 року о 05 год. 10 хв., на вул. Богуна в м. Ніжині Чернігівської області, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ВАЗ-21134», державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю, не чітка та не виразна мова, нестійка хода. На порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, у присутності двох свідків, від проходження огляду на стан сп'яніння, у встановленому законом порядку відмовився.

Постановою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19 лютого 2018 року ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням штрафу у розмірі 10 200 гривень та позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення та у зв'язку із закінченням строків накладення стягнення.

Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи. Він просив провести огляд на стан сп'яніння в медичному закладі, в чому йому необґрунтовано було відмовлено.

Суд, розглядаючи справу за його відсутності та без допиту свідків, не звернув уваги, що йому пропонували пройти огляд на стан сп'яніння в місці зупинки транспортного засобу, приладом, який не дозволений до використання. Так, спеціальний технічний прилад Драгер, який використовувався інспектором поліції для визначення стану сп'яніння, відсутній у Державному реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення, які дозволені для застосування на території України.

Вважає, що працівниками патрульної поліції була порушена процедура проведення його огляду на стан сп'яніння, оскільки Інструкцією чітко визначено, що у разі відмови водія від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу, він направляється для проведення такого огляду до найближчого закладу охорони здоров'я.

З урахуванням того, що він сам наполягав на проведенні огляду у медичному закладі, працівники поліції повинні були забезпечити та направити його до лікарні.

Вказує на те, що він не прибув на виклик суду, оскільки захворів та не мав можливості постати перед судом та захистити свої права.

Наголошує на тому, що суд першої інстанції не виконав вимоги закону, визначені ст.ст. 245, 278, 280 КУпАП, не з'ясував усі обставини, необхідні для правильного вирішення справи, вдався до спрощеного підходу у вирішенні справи, не забезпечив всебічного, повного та справедливого судового розгляду, а висновки суду ґрунтуються на припущеннях.

Апелянт вважає, що стягнення на нього накладене за одне судове засідання після закінчення трьох місячного строку накладення стягнення.

Під час апеляційного перегляду ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, прочитавши її повністю.

Заслухавши особу, яка притягнута до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Положення ч. 2 ст. 268 КУпАП дозволяють судовий розгляд у відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, якщо є данні про її своєчасне сповіщення про день і час, а також місце проведення розгляду справи, якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що судове повідомлення на 04 лютого 2019 року ОСОБА_1 було отримано, а отже суд не мав підстав сумніватися у тому, що особа, відносно якої розглядаються матеріали, не був повідомлений про час та місце судового розгляду.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року, у справі «Смірнов проти України» зазначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Знаючи про те, що відносно нього на розгляді в суді перебувають матеріали про вчинення адміністративного правопорушення, ОСОБА_1 не добросовісно користувався належними йому процесуальними правами, не повідомив суд про те, що не може з'явитись у судове засідання через хворобу, не подав клопотання про відкладення судового розгляду на іншу дату.

Маючи розписку про те, що правопорушник повідомлений подень та час судового розгляду, за відсутності заяви/клопотання про його відкладення, суд вірно прийшов до висновку про можливість судового розгляду за відсутності ОСОБА_1

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1, суд в повній мірі дотримався вимог ст. 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи.

Пункт 2.5 Правил дорожнього руху зобов'язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Невиконання названого пункту Правил, у даному випадку, утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 05 листопада 2018 року о 05 год. 10 хв. по вул. Богуна в м. Ніжині ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю, нечітка мова, не стійка хода тощо. Від продуву алкотестеру «Драгер» та медичного обстеження ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» та у закладі охорони здоров'я підтверджується підписами свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у протоколі про адміністративне правопорушення, якими вони засвідчили правильність викладених у ньому фактичних даних(а.с. 3). Крім цього, названі свідки підтвердили, що ОСОБА_1 в їх присутності відмовився отримувати копію протоколу, давати пояснення та ставити свій підпис у протоколі.

Твердження апелянта про те, що прилад Драгер не дозволений для використання працівниками поліції, не відповідають дійсності.

Перелік спеціальних технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху, затверджений Наказом МВС України від 01.03.2010 року за № 33, є виключним.

Однак, згідно даного переліку, до використання дозволений як газоаналізатор Драгер «Alkotest 6810», так і прилад Драгер «Alkotest 6820». Апеляційний суд звертає увагу на те, що наказ МВС Укравїни, датований 2010 роком, на даний час є чинним, однак прогрес розвивається досить швидкоплинно і за шість років відбулись удосконалення раніше розроблених приладів.

Відповідно до листа Українського медичного центру сертифікації Міністерства охорони здоров'я України від 18 січня 2018 року, газоаналізатор Драгер «Alkotest 6810» був зареєстрований в Україні 10 лютого 2010 року, при цьому, термін дії свідоцтва про реєстрацію не впливає на подальшу експлуатацію приладів, які вже були введені в експлуатацію, а стосується виключно питання ввезення таких приладів на територію України.

Ті прилади, що введені в експлуатацію у період терміну дії Свідоцтва та знаходження їх у реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення у період з 10.02.2010 по 10.02.2015 року можуть використовуватись, за умов додержання вимог щодо повірки (калібрування), що підтверджує вірність результатів вимірювання.

Таким чином, ОСОБА_1 безпідставно відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу та поїздки до медичного закладу.

Інструкцією дійсно передбачена необхідність оформлення направлення водія до медичної установи для проведення огляду на стан сп'яніння, але це у тому разі, якщо водій погоджується на проведення такого огляду. Саме направлення є підставою для проведення такого огляду лікарем.

Виписка направлення на медичний огляд водія у справах, коли водій притягується до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичній установі, не передбачена.

Заявляючи про те, що він наполягав на медичному огляді в закладі охорони здоров'я, ОСОБА_1, знехтував наданими йому правами, не виклав свою незгоду з діями працівників поліції у протоколі про адміністративне правопорушення, не пройшов огляду на стан сп'яніння у лікарні самостійно.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції дослідив данні протоколу про адміністративне правопорушення, письмові пояснення очевидців подій і дійшов правильного висновку про накладення стягнення за повторну відмову водія пройти в установленому законом порядку огляд на стан алкогольного сп'яніння.

При накладенні стягнення, суд в повній мірі врахував, особу порушника, навмисну форму вини, і з урахуванням усіх встановлених обставин, обрав правильну міру відповідальності, з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення, в дусі поваги до законів України, правил співжиття та запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим порушником так і іншими особами.

За правилами ч. 2 ст. 130 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення підвідомчі суду, стягнення може бути накладене не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

З 05 листопада 2018 року три місяці минуло 05 лютого 2019 року о 24 годині, тоді як суд ухвалив рішення 04 лютого 2019 року в межах тримісячного строку з дня вчинення правопорушення.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 245, 280, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 04 лютого 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП, без змін.

Постанова є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Антипець