Справа № 539/488/19
Провадження № 3/539/188/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 року м. Лубни

Суддя Лубенського міськрайонного суду Полтавської області Грузман Т.В. розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли від Державної екологічної інспекції України Центрального округу відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Лукімя Оржицького району Полтавської області, директора ТОВ «Солоницьке», одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, проживає за адресою: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1,

про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.164 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

05.02.2019 року до Лубенського міськрайонного суду надійшли матеріали адміністративної справи, складеної державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Державної екологічної інспекції України Центрального округу Дубовицькою Г.В. відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення №001211 від 25.01.2019 року, ОСОБА_1, будучи керівником ТОВ «Солоницьке», допустив порушення порядку ведення господарської діяльності, а саме: за відсутності документів дозвільного характеру (дозволу спеціального уповноваженого органу виконавчої влади) - під час навантаження, розвантаження, та зберігання зерна в складському приміщенні ТОВ «Солоницьке», що знаходиться за адресою: Полтавська область, Лубенський район, с. Войниха, вул. Дружби, 64, допустив викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря; а також допустив порушення права державної власності на воду, а саме, здійснював забір води для приготування розчинів пестецидів і агрохімікатів на території Засульської ОТГ, с. Снітин Лубенського району, с. Мелехи, с. Вороньки Чорнухинського району, с. Лукім'я Оржицького району без дозволу на спеціальне водокористування, що є порушенням п. 30, п. 70 додатку до Закону України «Про перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності» та ст. 10, 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», ст. 44 Водного кодексу України.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст.164 КУпАП.

ОСОБА_1 на виклик до суду не з'явився. Його представник, адвокат Бондаренко О.В. звернулася до суду з клопотанням відповідно до якого ОСОБА_1 своєї вини в інкримінованому йому адміністративному правопорушення не визнав, вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, так як в матеріалах справи відсутні докази того, що він допустив викид забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу спеціально уповноваженого органу виконавчої влади, оскільки не вказано коли мало місце навантаження та розвантаження зерна, який вид та яка кількість зернових культур використовувалася, де відбувалися дані дії: на відкритій площадці чи в приміщенні, місце час та тривалість даного правопорушення. Крім того в матеріалах справи відсутні докази того, що він допустив порушення права державної власності на воду, а саме забір води для приготування розчинів пестицидів і агрохімікатів, оскільки не зазначено адреси водних об'єктів, з яких здійснювався водозабір для потреб ТОВ «Солоницьке», кількість та спосіб водозабору, місце, час та тривалість даного правопорушення. 21.01.2019 року водозабір був неможливий, враховуючи замерзання верхнього шару води та наявності значного сніжного покрову. Також в протоколі про адміністративне правопорушення взагалі не зазначено, викид яких забруднюючих речовин він допустив 21.01.2019 року, тоді як Постанова КМУ №598 від 29.11.2001 року визначає вичерпний перелік таких речовин.

Вислухавши пояснення особи, яка притягується до відповідальності, дослідивши обставини справи, приходжу до переконання, що справа підлягає закриттю з наступних підстав.

Згідно зі ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України (ст.19 Конституції України).

Частиною 1 статті 164 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Таким чином, об'єктивна сторона ч.1 ст.164 КУпАП характеризується дією і виражається в такому:

- провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта підприємницької діяльності;

- провадження господарської діяльності без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону;

- провадження господарської діяльності без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом.

Оскільки норма ст.164 КУпАП носить бланкетний характер, то в протоколі про адміністративне правопорушення повинно бути посилання на норму спеціального закону, який регламентує ту чи іншу діяльність, яка потребує, в тому числі - отримання дозволу на здійснення такої діяльності.

Згідно з актом, за результатом проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб'єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів - Товариством з обмеженою відповідальністю «Солоницьке», у період із 21.01.2019 року по 25.01.2019 року, складеного державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Державної екологічної інспекції Центрального округу Дубовицькою Галиною Василівною, у діях директора ТОВ «Солоницьке» ОСОБА_1 встановлені такі порушення:

- під час навантаження, розвантаження та зберігання зерна в складському приміщенні ТОВ «Солоницьке» здійснюються викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря;

- допускається стоянка автомобільної техніки на території господарського двору;

- не проведена інвентаризація викидів забруднюючих речовин у атмосферне повітря стаціонарними джерелами;

- дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від стаціонарних джерел відсутній.

Таким чином інспектором з охорони навколишнього природного середовища вважає, що ТОВ «Солоницьке» порушено абзац 2 частини 1 статті 10, частину 5 статті 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», пункт 30 додатку до Закону України «Про Перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності».

Пунктом 30 Переліку документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності передбачено, що суб'єкт господарювання, на виконання вимог Закону України «Про атмосферне повітря» повинен мати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 10 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» підприємства, установи, організації та громадяни - суб'єкти підприємницької діяльності, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких пов'язана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан зобов'язані здійснювати організаційно-господарські, технічні та інші заходи щодо забезпечення виконання вимог, передбачених стандартами та нормативами екологічної безпеки у галузі охорони атмосферного повітря, дозволами на викиди забруднюючих речовин тощо.

Частинами 5-7 ст.11 вказаного Закону передбачено що, викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, виданого суб'єкту господарювання, об'єкт якого належить до другої або третьої групи, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися на підставі дозволу, виданого суб'єкту господарювання, об'єкт якого належить до першої групи, суб'єкту господарювання, об'єкт якого знаходиться на території зони відчуження, зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

До першої групи належать об'єкти, які взяті на державний облік і мають виробництва або технологічне устаткування, на яких повинні впроваджуватися екологічно безпечні технології та методи керування. До другої групи належать об'єкти, які взяті на державний облік і не мають виробництв або технологічного устаткування, на яких повинні впроваджуватися екологічно безпечні технології та методи керування. До третьої групи належать об'єкти, які не належать до першої і другої груп.

Відповідно до пункту 4.1 розділу 4 Інструкції про порядок та критерії взяття на державний облік об'єктів, які справляють або можуть справити шкідливий вплив на здоров'я людей і стан атмосферного повітря, видів та обсягів забруднюючих речовин, що викидаються в атмосферне повітря, затвердженої наказом Міністерства екології та природних ресурсів №177 від 10.05.2002 року, яким врегульовано порядок взяття об'єктів на державний облік, об'єкти проводять інвентаризацію видів та обсягів забруднюючих речовин, що викидаються в атмосферне повітря; за результатами інвентаризації встановлюють необхідність взяття їх на державний облік за критеріями, наведеними в розділі 2 цієї Інструкції.

Розділом 2 вказаної інструкції передбачено, що узяття на державний облік здійснюється за такими критеріями:

об'єктів - якщо в їх викидах присутня хоча б одна забруднююча речовина (або група речовин), потенційний викид якої рівний або перевищує величину, зазначену в Переліку забруднюючих речовин та порогових значень потенційних викидів, за якими здійснюється державний облік (додаток 1);

видів та обсягів забруднюючих речовин, що викидаються в атмосферне повітря, - за умови, що обсяг потенційних викидів рівний або перевищує порогові значення за окремою речовиною або групою речовин, наведених у додатку 1 до цієї Інструкції.

Відповідно до пунктів 1.8, 1.9 Інструкції про зміст та порядок складання звіту проведення інвентаризації викидів забруднюючих речовин на підприємстві, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України №7 від 10.02.1995 року інвентаризацію викидів забруднюючих речовин підприємство проводить в строки, встановлені Кабінетом Міністрів України, рішеннями місцевих органів державної виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, Мінприроди. Відповідальність за достовірність результатів, повноту і якість інвентаризації, а також за якість представленого звіту несе організація, яка виконувала дану роботу. Підприємство несе відповідальність за виконання в установлені терміни інвентаризації викидів, а також за своєчасне представлення необхідної інформації, щодо ведення техпроцесів (техрегламенти, режимні карти, сировини, що використовується і т.д.) та створення необхідних умов по проведенню вимірів.

Відповідно до інформації зафіксованої в акті, під час проведення перевірки державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Державної екологічної інспекції Центрального округу, встановлено, що ТОВ «Солоницьке» не проведена інвентаризація викидів забруднюючих речовин у атмосферне повітря стаціонарними джерелами.

Таким чином, у протоколі про адміністративне правопорушення:

- відсутні будь-які відомості про взяття ТОВ "Солоницьке" на державний облік об'єктів, які справляють або можуть справити шкідливий вплив на здоров'я людей і стан атмосферного повітря, видів та обсягів забруднюючих речовин, що викидаються в атмосферне повітря та не встановлено чи взагалі підлягає товариство взяттю та такий облік, оскільки вказаний обов'язок залежить від видів та обсягів забруднюючих речовин що викидаються в атмосферне повітря;

- не встановлено, до якої групи (першої, другої чи третьої, згідно статті 11 ЗУ "Про охорону атмосферного повітря"), як об'єкт викидів забруднюючих речовин в атмосферу відноситься складське приміщення для зберігання зерна ТОВ "Солоницьке";

- не вказано у який строк ТОВ "Солоницьке", згідно з пунктами 1.8, 1.9 Інструкції про зміст та порядок складання звіту проведення інвентаризації викидів забруднюючих речовин на підприємстві, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України №7 від 10.02.1995 року, зобов'язане було провести інвентаризацію викидів забруднюючих речовин.

Тобто державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Державної екологічної інспекції України Центрального округу не надано достатніх доказів, що в діях директора ТОВ "Солоницьке" ОСОБА_1 є порушення вимог ст.10. 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря».

Крім того, вказаним вище актом за результатом проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю), державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища встановлені також порушення вимог Водного кодексу України. Зокрема, ТОВ «Солоницьке» здійснює забір води для приготування робочих розчинів пестицидів та агрохімікатів за відсутності дозволу на спеціальне водокористування. Отже, на думку інспектора ТОВ «Солоницьке» порушено вимоги ст. 44 Водного кодексу України, пункту 70 додатку до Закону України «Про Перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності»

Пунктом 70 Переліку документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності передбачено, що суб'єкт господарювання, на виконання вимог Водного кодексу України повинен мати дозвіл на спеціальне водокористування.

Відповідно до п. 9 ст. 44 Водного кодексу України передбачено, що водокористувачі зобов'язані здійснювати спеціальне водокористування лише за наявності дозволу.

Статтею 48 цього ж кодексу розкрито зміст поняття «спеціальне водокористування», згідно із яким спеціальне водокористування - це забір води з водних об'єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об'єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів. Спеціальне водокористування здійснюється юридичними і фізичними особами насамперед для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських (у тому числі для цілей аквакультури) та інших державних і громадських потреб.

Відповідно до пунктів 11, 12 вказаної статті, не належать до спеціального водокористування: забір та/або використання води в об'ємі до 5 кубічних метрів на добу, крім тієї, що використовується для виробництва (входить до складу) напоїв та фасованої питної води; інші роботи, які виконуються без забору води та скидання зворотних вод.

Таким чином спосіб забору води та обсяг використання води має значення при встановленні: чи здійснює водокористувач спеціальне водокористування, а отже чи повинен він мати дозвіл на спеціальне водокористування.

Згідно ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративні правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

У протоколі про адміністративне правопорушення №001211 від 25.01.2019 року, складеному державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища відносно ОСОБА_1 відсутні відомості про спосіб забору води та обсяг використання води ТОВ «Солоницьке» для приготування робочих розчинів пестицидів та агрохімікатів, отже відсутні будь-які докази того, що ТОВ «Солоницьке» здійснює спеціальне водокористування. Тобто у протоколі відсутні відомості про склад правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 164 КУпАП.

В межах зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин інкримінованого особі адміністративного правопорушення повинен провадитися їх, у тому числі, і судовий розгляд. З цього слідує, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод

Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Відповідно до пункту 1 частини 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю - у випадку відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.164 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга може бути подана до Полтавського апеляційного суду через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області.

Суддя Т.В.Грузман