КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2019 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Васильєва М.А.,

за участю:

захисника Горб В.П.

особи, яка притягнута до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 3 грудня 2018 року, якою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір в сумі 352, 40 грн.

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду ОСОБА_1 визнаний винуватим в тому, що 15 вересня 2018 року приблизно о 04.30 год. по вул. Саксаганського, 108 в м. Києві керував транспортним засобом «Audi A4» державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя. Від проходження огляду на встановлення стану сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, провадження у справі закрити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає про те, що оскаржувана постанова є незаконною, оскільки суд не дослідив та не надав можливості дослідити відеозапис з камер працівників поліції.

Апелянт наголошує, що судом було задоволено клопотання про допит свідків, і явка свідків на 3 грудня 2018 року була забезпечена, але суд проігнорував процесуальні права апелянта та свідків не опитав.

Що стосується оформлення протоколу, то на думку апелянта, працівниками поліції порушено вимоги законодавства, оскільки протокол було складено після двох годин з часу зупинки транспортного засобу, а також був сфальсифікований факт відмови від проходження освідування, у зв`язку з чим він добровільно поїхав до лікарні.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Горб В.П., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, переглянувши відеозапис, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримані.

Приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції послався на наявні у справі та досліджені докази, а саме: відомості, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, відповідно до якого встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відеозапис, яким підтверджується факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду у встановленому законом порядку, в кабінеті у лікаря нарколога в присутності двох свідків, і, на якому зафіксовано також, що лікарем-наркологом та працівником поліції роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду і передбачену законом відповідальність, та дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 порушення вимог п. 2.5 ПДР України, що тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП (ас. 18-19).

З таким висновком суду першої інстанції погоджується й суд апеляційної інстанції.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 176672 від 15 вересня 2018 року, ОСОБА_1 15 вересня 2018 року о 04.30 год. в м. Києві по вул. Саксаганського, 108, керував транспортним засобом «Audi A4», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя. Від проходження огляду на встановлення стану сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена за ч. 1 ст. 130 КУпАП (ас. 1).

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та пояснив, що 15 вересня 2019 року повертався разом з друзями після нічного клубу. Автомобіль під його керуванням був зупинений працівниками поліції, які рухались за його ( ОСОБА_1 ) автомобілем. Причиною зупинки автомобіля, як повідомили працівники поліції, була відсутність ближнього світла фар. Після того, як автомобіль був зупинений, його ( ОСОБА_1 ) друзі обурювались діями працівників поліції, а в подальшому й він сам обурювався також. Про складання на нього ( ОСОБА_1 ) постанови за ч. 2 ст. 122 КУпАП, йому невідомо. Також йому ( ОСОБА_1 ) залишилось не зрозумілим, як працівники поліції побачили відсутність ближнього світла фар, якщо автомобіль під керуванням працівників поліції рухався за його ( ОСОБА_1 ) автомобілем. В подальшому працівники поліції почали складати протокол, пропонувати проїхати на експертизу. Він разом з працівниками патрульної поліції поїхали до медичного закладу для проходження медичного огляду у лікаря-нарколога, але відмовився від проходження огляду, оскільки вважав, що підстав для проходження медичного огляду відсутні.

Відповідно до відеозапису, який міститься в матеріалах справи, вбачається, що працівники патрульної поліції зупинили автомобіль під керуванням ОСОБА_1 за порушення Правил дорожнього руху України. Водій ОСОБА_1 пред`явив працівнику патрульної поліції документи. Інспектор патрульної поліції запропонував ОСОБА_1 проїхати до медичного закладу для проходження медичного огляду, на що ОСОБА_1 не заперечує. В подальшому прослуховується розмова щодо «Драгеру», і працівник поліції роз`яснює, якщо результат проходження огляд на «Драгері» більше 0,2 проміле, то складається протокол про адміністративне правопорушення. В подальшому на відеозаписі зафіксовано, як ОСОБА_1 у кабінеті лікаря-нарколога роз`яснюється процедура проходження, з якою він погоджується, але, після того, як йому лікар надає заповнювати згоду на обробку персональних даних, він відмовляється її підписувати. При цьому лікарем роз`яснюється, що без підписання цієї згоди, огляд не буде проводитися. ОСОБА_1 , не заперечуючи проти проходження огляду, відмовляється від підписання такої згоди. Надалі працівник поліції та лікар-нарколог роз`яснюють ОСОБА_1 , що це розцінюється як відмова від проходження огляду та наслідки такої відмови. В подальшому водій ОСОБА_1 в присутності двох свідків відмовився від проходження медичного у лікаря-нарколога (ас. 4).

Таким чином з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 відмовився заповнювати згоду на обробку персональних даних, що стало підставою для неможливості проведення його огляду на стан сп`яніння, та потягло за собою подальшу відмову ОСОБА_1 від проходження такого огляду.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок, процедура та особливості проведення огляду особи на стан сп`яніння, а також дії поліцейського в разі відмови особи від проходження такого огляду передбачені статтею 266 КУпАП, пунктом 6, 7 Розділу 1, Розділами П та Ш Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року за № 1452/735.

Відповідно до відеозапису працівниками поліції вказані вимоги закону дотримані.

За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Даними, зафіксованими на відеозапису, який є об`єктивним доказом у справі, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь-якої особи, спростовуються доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо обставин події, які відбувалися 15 вересня 2018 року після зупинки автомобіля під його керуванням.

З наявної у справі сукупності доказів вбачається, що ОСОБА_1 , як особа, яка керувала транспортним засобом та у якої були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, відмовився на вимогу поліцейського у медичному закладі в присутності двох свідків пройти у встановленому законом порядку огляд з метою встановлення стану сп`яніння.

За таких обставин апеляційна скарга ОСОБА_1 є необґрунтованою та не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 3 грудня 2018 року, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, - залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду М.А. Васильєва