Справа № 342/1382/18
Провадження № 2-ваі/342/3/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2019 року м. Городенка

Суддя Городенківського районного суду Івано-Франківської області Ничик Г.І., розглянувши заяву судді Гайдича Р.М. про самовідвід в справі № 342/1382/18 (провадження № 3/342/20/2019) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст. 172-6 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

На розгляд Городенківського районного суду поступила справа про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи зазначена справа поступила до провадження судді Гайдича Р.М.

25.02.2019 ОСОБА_2 подав заяву про самовідвід, мотивуючи тим, що адвокатом, який надає правову допомогу згідно договору від 25.02.2019 особі, яка притягується до адмінвідповідальності, є ОСОБА_3, з яким суддя Гайдич Р.М. перебуває в близьких дружніх стосунках протягом тривалого часу, який є хресним батьком дочки судді Гайдича Р.М. Даний факт може викликати сумнів у об'єктивності та неупередженості судді при розгляді даної справи.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи заяви ОСОБА_2 про самовідвід, заслухавши прокурора Маланчука В.М., адвоката ОСОБА_3, які вважають, що є підстави для задоволення заяви судді про самовідвід, приходжу до наступного.

Виходячи з того, що у Кодексі України про адміністративні правопорушення відсутні положення щодо відводу судді, тобто наявна прогалина стосовно процесуального врегулювання права на відвід (самовідвід), керуючись загальними принципами, закріпленими в Конституції України, статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», яка передбачає застосування судами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини як джерела права, приймаючи до уваги те, що Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення, та часто розцінює справи про адміністративні правопорушення саме як «кримінальні» в розумінні норм Конвенції (наприклад, у справах: «Гурепка проти України», рішення від 06.09.2005 р.; «Лучанінова проти України», рішення від 09.06.2011 р.; «Вєренцов проти України» рішення від 11 квітня 2013 року; «Швидка проти України», рішення від 30.10.2014 р.), а також приймаючи до уваги те, що Кримінальним процесуальним кодексом України передбачені підстави для відводу (самовідводу) судді, приходжу до переконання, що при розгляді питання про самовідвід судді слід діяти за аналогією з кримінальним процесуальним законом.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожному гарантовано право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характер або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб'єктивний та об'єктивний аспект. Так у справі «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб'єктивного та об'єктивного критеріїв. Відповідно до усталеної практики Європейського суду для визначення суб'єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб'єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (рішення у справі "Фей проти Австрії" від 24 лютого 1993 року; рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" від 28 жовтня 1998 р.). Також у згаданому рішенні Європейського суду з прав людини «Ветштайн проти Швейцарії» зазначено, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов'язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід. Суддя не може брати участі у розгляді справи, якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи. Пряма чи побічна заінтересованість судді у результаті розгляду справи може бути підставою для самовідводу.

З врахуванням наведеного, з метою забезпечення умов, за яких в учасників судового розгляду та в очах розумного спостерігача не виникало б будь-яких сумнівів в об'єктивності та неупередженості судді, вважаю за необхідне задовольнити заяву судді Гайдича Р.М. про самовідвід з визначених у його заяві підстав.

Керуючись ст.ст. 1, 7, 245, 278, 283 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Задовольнити заяву про самовідвід судді Гайдича Романа Михайловича у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст. 172-6 КУпАП,

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: Ничик Г. І.