ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/332/19 Справа № 182/7239/18 Суддя у 1-й інстанції - Чуприна А. П. Суддя у 2-й інстанції - Джерелейко О. Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Джерелейко О.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2018 року щодо

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка працює на посаді головного бухгалтера КП "Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" НМР, проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнаної винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 163-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_1 не сплатила узгоджене податкове зобов'язання з податку на додану вартість по декларації з податку на додану вартість за липень 2018 року № НОМЕР_1 від 20 серпня 2018 року у сумі 647 776 гривень по терміну сплати 30 серпня 2018 року (станом на дату перевірки не сплачено) Комунальним підприємством "Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Нікопольської міської ради, чим порушила п. 57.1 ст. 57, п. 203.2 ст. 203 ПК України.

Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2018 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 163-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 гривень та стягнуто з останньої на користь держави судовий збір у розмірі 352 гривні 40 копійок.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в який просить поновити строк для оскарження цієї постанови, оскільки вона взагалі не повідомлялася про розгляд вказаної справи, копію постанови вона не отримувала, а дізналася про її існування лише у лютому 2019 року, коли ознайомилась із матеріалами виконавчого провадження, також просить скасувати постанову щодо неї та закрити провадження у справі.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що вищезазначена постанова була прийнята в порушення ст. ст. 268, 277-2 КУпАП, оскільки жодних повідомлень про призначення справи до розгляду вона не отримувала, також копія постанови їй не вручалась, поштовим відправленням не направлялась, що позбавило її можливості скористатися правом її своєчасного оскарження в порядку ст. 289 КУпАП.

Вказує на те, що суддя допустив неповне з'ясування усіх обставин, які мають значення для справи, оскільки у постанові відтворені лише формальні дані протоколу про адміністративне правопорушення, та в порушення ст. 283 КУпАП не розкрито об'єктивну сторону ч. 2 ст. 163-2 КУпАП, зокрема: місце, час вчинення та суть адміністративного правопорушення, у скоєні якого її звинувачують.

Також суд не врахував, що особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, порушено вимоги ст. 256 КУпАП, оскільки про складання протоколу її не повідомляли, жодних пояснень від неї не вимагали, та вказаний протокол нею не підписаний.

До суду апеляційної інстанції не з'явилась особа, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1, яка увідомлена про час та місце розгляду апеляційної скарги, а тому її неявка не перешкоджає апеляційному розгляду в її відсутність.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи, докази і вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, приходжу до такого висновку.

Вимоги апеляційної скарги щодо поновлення строку на апеляційне оскарження у зв'язку з поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду підлягають задоволенню, оскільки про існування вищевказаної постанови ОСОБА_2 дізналася 07 лютого 2019 року, а апеляційну скаргу подала 15 лютого 2019 року, дотримавшись 10-тиденного строку на її оскарження.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вищевказані вимоги закону судом першої інстанції виконані не в повному обсязі, виходячи з такого.

Диспозиція ч. 2 ст. 163-2 КУпАП передбачає відповідальність особи за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за те ж порушення.

Частина 1 ст. 163-2 КУпАП передбачає відповідальність особи за неподання або несвоєчасне подання посадовими особами підприємств, установ та організацій платіжних доручень на перерахування належних до сплати податків та зборів (обов'язкових платежів).

Розглядаючи справу про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 163-2 КУпАП, судом першої інстанції не враховано вимоги ст. 280 КУпАП та не з'ясовано, чи є ОСОБА_2 головним бухгалтером Комунального підприємства "Нікопольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" Нікопольської міської ради, оскільки в матеріалах справи відсутні наказ про призначення на посаду головного бухгалтера - ОСОБА_1 та посадова інструкція, які мають істотне значення для з'ясування усіх обставин справи для правильного її вирішення, що призвело до передчасного висновку щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Також в протоколі про адміністративне правопорушення суть адміністративного правопорушення викладена не у відповідності до ст. 163-2 КУпАП, яка передбачає відповідальність за неподання або несвоєчасне подання посадовими особами підприємств, установ та організацій платіжних доручень на перерахування належних до сплати податків та зборів (обов'язкових платежів),а тому суд першої інстанції дійшов передчасного висновку щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 163-2 КУпАП, у зв'язку з чим постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Приймаючи відповідно до ст. 294 КУпАП нову постанову, суд апеляційної інстанції виходить з того, що з протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 слідує, що в ньому не викладено всіх ознак складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 163-2 КУпАП, що ставляться у вину ОСОБА_2

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка є викладом обставин складу адміністративного правопорушення, що ставиться у вину особі, винуватість якої у скоєнні правопорушення має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки суд, діючи таким чином, порушує вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч. 3 ст. 6 Конвенції у зв'язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв'язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

У відповідності до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Отже, суд вважає, що обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2, не відображають всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 163-2 КУпАП, при цьому суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, а тому суд вважає за необхідне провадження у справі закрити відповідно до п. 1 ст. 247, п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП у зв'язку з відсутністю в діях щодо ОСОБА_2складу адміністративного правопорушення.

Приймаючи таке рішення апеляційний суд керується також вимогами ст. 62 Конституції України, яка закріплює презумпцію невинуватості та передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись саме на користь цієї особи.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В:

Поновити строк особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на апеляційне оскарження постанови Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2018 року.

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2018року - задовольнити.

Постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2018року, якою ОСОБА_1 визнано винною у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 163-2 КУпАП - скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Є. Джерелейко