Справа № 461/7478/19 Головуючий у 1 інстанції: Фролова Л.Д.
Провадження № 33/811/1106/19 Доповідач: Галин В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2019 року м. Львів

Львівський апеляційний суд в складі:

Головуючого судді - Галина В. П.

захисника адвоката Живаги О.В.

представника митниці Дунаса М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу представника Львівської митниці ДФС Шот А.І. на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 08 жовтня 2019 року про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.483 МК України,

встановив:

цією постановою провадження у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вилучений згідно з протоколом про порушення митних правил № 1785/3346/20900/19 від 23 серпня 2019 року товар транспортний засіб марки «Mercedes-Benz» модель «В 180 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 повернуто ОСОБА_1 після здійснення його митного оформлення зі сплатою відповідних митних платежів, якщо таке оформлення не було попередньо здійснено, а митні платежі не сплачувалися або для повернення на митну територію держави, з якої його було ввезено (на його розсуд).

Речові докази: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 -S НОМЕР_5 , які зберігаються в матеріалах справи повернуто ОСОБА_1 .

Згідно протоколу про порушення митних правил №3346/20900/19 від 23.08.2019 року, 19 серпня 2019 року в зону митного контролю міжнародного пункту пропуску для автомобільного сполучення «Шегині-Медика» митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС до України смугою руху «червоний коридор» в режимі «імпорт» ввезено транспортний засіб марки «Mercedes-Benz» модель «В 180 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 за митною декларацією типу ІМ40ЕЕ UA125010/2019/033416. До митного оформлення та митного контролю зазначеного транспортного засобу ОСОБА_1 подав наступні документи: паспорт громадянина для виїзду за кордон НОМЕР_6 , виданий 14 липня 2015 року; контрольний талон для проходження по «червоному коридору» серія ТЕС номер 606268; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу №МТК НОМЕР_7 -0-227 НОМЕР_8 від 15 серпня 2019 року; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 S НОМЕР_5 від 26 вересня 2014 року; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_9 ; рахунок-фактуру від 15 серпня 2019 без номеру, згідно якого покупцем є громадянин України ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 st 5/195, 03058 Kiev, Ukraina) продавцем «Firma c. Walz» ( АДРЕСА_1 , Leonberg), вартість транспортного засобу становить 5100 євро, що згідно курсу НБУ становить 142025,91 грн.

З метою перевірки поданих ОСОБА_1 до митного контролю та митного оформлення товаросупровідних документів 19 серпня 2019 Львівською митницею ДФС на адресу компанії «Firma с. Walz» (71220, Leonberg) направлено лист №13656/10/13-70-20/38. 21 серпня 2019 Львівською митницею ДФС отримано відповідь від компанії «Firma с. Walz» (71220, Leonberg), в якій вона зазначає, що не відправляла зазначений транспортний засіб в Україну. Таким чином, у ході перевірки встановлено, що громадянин України ОСОБА_1 вчинив дії спрямовані на переміщення транспортного засобу марки «Mercedes-Benz» модель «В 180 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , з приховуванням від митного контролю шляхом подання органу доходів і зборів як підстави для його переміщення підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, що містять неправдиві відомості, щодо відправника товару та його вартості. Органом митниці дії ОСОБА_1 кваліфіковані за частиною 1 статті 483 Митного кодексу України.

Мотивуючи своє рішення, суддя першої інстанції зазначив, що отриманий електронними засобами зв`язку (електронною поштою) лист містить інформацію, яка належним чином не доведена та не може покладатися в основу обвинувачення особи, а у матеріалах справи відсутні докази, що свідчать про винні дії ОСОБА_1 при ввезенні автомобіля на митну територію України.

Таку постанову оскаржив представник митниці. Просить скасувати постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 08 жовтня 2019 року про закриття провадження у справі щодо ОСОБА_1 ; прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України та накласти на нього стягнення згідно санкції такої статті, а також стягнути витрати за зберігання товару на складі митниці вилученого протоколом про порушення митних правил №3346/20900/19.

Апелянт вважає, що висновки суду першої інстанції є необгрунтованими, а оскаржувана постанова містить порушення норм матеріального і процесуального права.

Звертає увагу, що у ході перевірки встановлено, що громадянин України ОСОБА_1 вчинив дії спрямовані на переміщення транспортного засобу марки «Mercedes-Benz» модель «В 180 CDI», р.н. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_10 НОМЕР_11 з приховуванням від митного контролю, шляхом подання органу доходів і зборів як підстави для його переміщення підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, що містять неправдиві відомості, щодо відправника товару та його вартості.

Стверджує, що місцевий суд порушив вимоги ст.245 КУпАП. Звертає увагу на те, що згідно із положеннями Закону України «Про інформацію», документ це матеріальний носій, який містить інформацію, що зі змісту ДСТУ 2732-94 оформлений в установленому порядку і має відповідно з діючим законодавством юридичну силу, основними функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі. Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Таким чином, такі дані, що мають значення у справі, можуть встановлюватися, зокрема, іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді.

Тому, висновок місцевого суду про те, що отриманий електронною поштою лист містить інформацію, яка належним чином не доведена та не може покладатися в основу обвинувачення особи є безпідставним.

Заслухавши пояснення представника митниці у підтримку поданої апеляційної скарги, представника особи, що притягається до адміністративної відповідальності, який таку заперечив, дослідивши матеріали справи №461/7478/19 та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Виходячи зі змісту ст.ст.495, 496 МК України, навантаження по складанню протоколу, вчинення процесуальних дій лежить на уповноваженій посадовій особі органу доходів і зборів, яка в силу Закону, зобов`язана зібрати докази, встановити всі обставин справи та справу про ПМП направити в суд для розгляду з метою своєчасного, всебічного, повного та об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Апеляційний суд вважає, що суддя першої інстанції вірно прийшла до переконання про недотримання цих норм закону уповноваженим на складання протоколу.

Суддя, розглядаючи справу про порушення митних правил, має керуватися нормами МК України та КУпАП.

Згідно із ч.2 ст.7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст.486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Відповідно до вимог ст.489 МК України, при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також; з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зокрема, ч.1 ст.483МК України передбачає адміністративну відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Як вбачається із протоколу ПМП, ОСОБА_1 ставиться у вину вчинення дії, спрямовані на переміщення транспортного засобу з приховуванням від митного контролю, шляхом подання органу доходів і зборів як підстави для його переміщення підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, що містять неправдиві відомості, щодо відправника товару та його вартості.

Фактично, уповноважена особа вдалася до формального викладення диспозиції ч.1 ст.483 МК України. Стає незрозумілим, що ставиться у вину ОСОБА_1 , оскільки подання підроблених документів та подання документів, одержані незаконним шляхом мають у собі різні об`єктивні сторони правопорушення. Відтак, це порушує право особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на захист, оскільки стає незрозумілим в чому його вина.

В апеляційній скарзі апелянт, в заперечення висновків судді першої інстанції у його постанові, покликається на те, що з метою перевірки поданих ОСОБА_1 до митного контролю та митного оформлення товаросупровідних документів, 19 серпня 2019 Львівською митницею ДФС на адресу компанії «Firma с. Walz» (71220, Leonberg) направлено лист №13656/10/13-70-20/38 (а.с.18-19). 21 серпня 2019 Львівською митницею ДФС отримано відповідь від компанії «Firma с. Walz» (71220, Leonberg), в якій вона зазначає, що не відправляла зазначений транспортний засіб в Україну.

Проте, такі доводи апелянта є безпідставні та не ґрунтуються на законі.

Зокрема, апеляційний суд вважає правильним покликання захисника адвоката Живаги О.В. в суді першої інстанції, що цей доказ є неналежним доказом, оскільки здобутий у спосіб не передбачений законом.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі «Гурепка проти України» від 08.07.2010, суд, зокрема, зазначив, що адміністративні правопорушення через суворість санкцій, слід відносити до фактично кримінальних правопорушень, з усіма гарантіями статті 6 Конвенції та, відповідно, й статті 2 Протоколу № 7 до Конвенції.

Відповідно до ч.4 ст.93 КПК України докази можуть бути одержані на території іноземної держави в результаті здійснення міжнародного співробітництва під час кримінального провадження.

Крім цього, відповідь компанії «Firma с. Walz» від 21 серпня 2019 року скеровано шляхом засобами електронного зв`язку (а.с 20-21). Апеляційний суд вважає, що згаданий лист, окрім, як доказ отриманий у спосіб не передбачений законом, також не може бути належним та допустимими доказом, оскільки не містить у собі ознак офіційного документа. Офіційний документ повинен відповідати вимогам, встановленим у примітці до ст. 358 КК України, зокрема, складання та використання вказаного документу має спричиняти наслідки правового характеру.

Як вірно зазначив суддя місцевого суду, документ, зокрема надана відповідь на запит Львівської митниці ДФС засобами електронного зв`язку не містять обов`язкових реквізитів, у тому числі з електронним підписом автора.

Відтак, апеляційні доводи у частині легітимності документа у електронному вигляді апеляційний суд до уваги не бере.

Також, слід зауважити, що суддя першої інстанції прийшов до вірного та обґрунтованого висновку про те, що митним органом, в межах своїх повноважень, не було здійснено належну перевірку листа, а сам лист містить інформацію, яка не стосується предмету доказування у справі, зокрема повідомлено про нездійснення поставок автомобілів в Україну та відсутність у продажі на час складення листа автомобілів саме такої марки та моделі. Проте, цей автомобіль не поставлявся в Україну а був придбаний фізичною особою на основі договору купівлі продажу вживаного автомобіля.

Слід також зазначити, що у матеріалах справи відсутній документ компетентного органу країни продавця або України, який би встановив, що вказаний вище договір є підробленим, а відтак, хто є винним у цій підробці, або одержаних незаконним шляхом.

Орган доходів і зборів не встановлено особу продавця, не допитано його з приводу укладення договору та справжності його підпису на цьому договорі, чи відповідає цей договір країні продавця.

Аналізуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що уповноваженою на складання протоколу особою Львівської митниці при оформленні матеріалів про порушення митних правил не були дотримані вимоги закону про всебічне, повне та об`єктивне з`ясування всіх обставин справи.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ч.1 ст.483 МК України не доведена, оскільки відсутні докази цього.

Отже, апеляційний суд вважає, що постанова місцевого суду є законна і обґрунтована, підстави для її скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі представника Львівської митниці ДФС Шот А.І. відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП, -

постановив:

постанову Галицького районного суду м. Львова від 08 жовтня 2019 року про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.483 МК України у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення залишити без змін, а апеляційну скаргу представника Львівської митниці ДФС Шот А.І. без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського

апеляційного суду Галин В.П.