Категорія:ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2019 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду - Денісов В.П.,

з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,

його захисника - адвоката Собковського С.С.,

розглянувши апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - адвоката Собковського С.С. на постанову судді Луцького районного суду Волинської області від 07 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Даною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 коп. судового збору.

Згідно з постановою ОСОБА_1 визнано винним за те, що 08 липня 2019 року о 06 год. 05 хв. у м. Луцьку, на вул. Конякіна, 39-А, він керував автомобілем, марки AUDI A6 д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова та почервоніння обличчя, та від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду, захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, подав апеляційну скаргу. Стверджує, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права. Посилається на те, що порушено право на захист ОСОБА_1 , оскільки перед судовим засіданням 02.10.2019 перший подавав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із перебуванням на стаціонарному лікуванні, однак в порушення вимог ст.268 КУпАП розгляд справи відбувся за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Зазначає, що судом першої інстанції без участі ОСОБА_1 було допитано свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та відмовлено у задоволенні клопотання сторони захисту про допит свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .. Крім того, вказує на те, що з боді-камер працівників поліції вбачається, що вони не зупиняли вказаний автомобіль, і коли підійшли до нього, останній не рухався. А оскільки ОСОБА_1 транспортним засобом не керував, тому і відмовився проходити огляд на стан сп`яніння. З огляду на наведене просить постанову місцевого суду скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляцію у повному обсязі, просили скасувати постанову судді і закрити провадження у справі, доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Вимоги ст.280 КУпАП регламентують, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст.251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даних вимог закону при винесенні постанови місцевим судом дотримано у повному обсязі.

Посилання сторони захисту на порушення права на захист ОСОБА_1 суд апеляційної інстанції вважає голослівними.

Апеляційним судом встановлено, що розгляд даної справи тривав майже три місяці.

З матеріалів справи вбачається, що розгляд справи у суді першої інстанції неодноразово відкладався. Зокрема, судові засідання призначалися на 05.08.2019, 12.08.2019, 16.08.2019, 26.09.2019, однак відкладалися за клопотаннями сторони захисту у зв`язку із перебуванням ОСОБА_1 на лікуванні. Апеляційним судом досліджено, що суд першої інстанції вказані клопотання задовольняв, тому доводи захисника про те, що при розгляді справи грубо порушено вимоги ст.268 КУпАП, є безпідставними.

Європейський суд з прав людини у рішенні Пономарьов проти України констатував, що особа, щодо якої відкрито судове провадження, повинна цікавитися результатом його розгляду.

Таким чином, неодноразові неявки ОСОБА_1 та його захисника у судові засідання, їх неодноразові клопотання про відкладення розгляду справи апеляційний суд розцінює як спосіб уникнення першим накладення адміністративного стягнення та зловживання процесуальними правами.

Суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апелянта не узгоджуються з іншими доказами у справі.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 08.07.2019 серії БД № 066193 08 липня 2019 року о 06 год. 05 хв. у м. Луцьку, на вул. Конякіна, 39-А, ОСОБА_1 керував автомобілем, марки AUDI A6 д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова та почервоніння обличчя, та від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Протокол складений та засвідчений підписами двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (а.с.1).

Факт керування саме ОСОБА_1 автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння стверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , які вказали, що на вимогу інспектора поліції ОСОБА_1 відмовився пройти медичний огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку, а також підтвердили особистими підписами вказану обставину (а.с.4).

В суді першої інстанції свідок ОСОБА_2 підтримав свої пояснення та пояснив, що був свідком відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп?яніння. Вказав, що свою відмову ОСОБА_1 спочатку мотивував небажанням проходити такий огляд, а потім вказав, що за кермом перебував не він, а його дівчина.

З письмових пояснень свідка ОСОБА_4 слідує, що ОСОБА_1 знаходився за кермом автомобіля з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Про дану обставину він повідомив працівників поліції. Надалі, після зупинки вказаного транспортного засобу з місця водія вийшов ОСОБА_1 , який стверджував, що не перебував за кермом автомобіля, поводив себе зухвало, висловлювався нецензурною лайкою, тим самим проявляючи явну зневагу до співробітників поліції. На вимогу поліцейського пройти тест на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі охорони здоров`я, яка озвучувалася неодноразово, ОСОБА_1 категорично відмовлявся (а.с.5).

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у своїх показаннях у місцевому суді також ствердив і поліцейський роти № 4 БУПП у Волинській області ДПП рядовий поліції Крук Є.Є., який зазначив, що під час здійснення патрулювання він отримав повідомлення про водія транспортного засобу, який ймовірно керує автомобілем у стані алкогольного сп`яніння. Коли вказаний автомобіль був зупинений, з місця водія вийшов ОСОБА_1 , який мав явні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота та нестійку ходу. На вимогу пройти тест на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 категорично відмовився.

Отже, наведеними показаннями свідків повністю спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом.

Твердження захисника про те, що з відеозапису боді-камер працівників поліції вбачається, що вони не зупиняли вказаний автомобіль, і коли підійшли до нього, останній не рухався, на думку апеляційного суду, не заслуговують на увагу.

Із дослідженого місцевим судом відеозапису вбачається, що відразу після зупинки транспортного засобу з місця водія вийшов ОСОБА_1 .. На вимогу працівника поліції пред`явити документи ОСОБА_1 сказав: «Я тільки їду від вас», що стверджує, що саме ОСОБА_1 перебував за кермом автомобіля (час 05:53:56) (а.с.33).

Крім того, апеляційним судом встановлено, що згідно з відеофіксацією правопорушення спочатку ОСОБА_1 погодився пройти огляд за допомогою приладу «Драгер» (час відео 05:55:50) (а.с.33), проте згодом категорично відмовився від проходження медичного огляду як на місці запинки транспортного засобу, так і в медичному закладі охорони здоров`я в присутності двох свідків (час відео 06:06:49) (а.с.33).

Тому місцевим судом обґрунтовано взято до уваги вказані пояснення свідків і відеозапис з боді-камер працівників поліції як належні та допустимі докази.

Піддавати вказані докази сумніву у апеляційного суду також немає підстав.

За таких обставин, вважаю рішення суду першої інстанції про порушення водієм пункту п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тобто відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, правильними.

Нових доказів суду апеляційної інстанції стороною захисту надано не було.

На думку апеляційного суду, накладаючи адміністративне стягнення, суд першої інстанції відповідно до вимог ч.2 ст.33 КУпАП урахував характер правопорушення, дані про особу винного, ступінь суспільної небезпеки вчиненого, конкретні обставини справи та обґрунтовано визначив безальтернативне стягнення у виді штрафу із позбавленням права керування транспортними засобами, визначене санкцією ч.1 ст.130 КУпАП.

Враховуючи вищенаведене, постанова місцевого суду є законною та обґрунтованою, а підстави для задоволення апеляційної скарги - відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - адвоката Собковського С.С. - залишити без задоволення, а постанову судді Луцького районного суду Волинської області від 07 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов