ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 640/68/19 Суддя першої інстанції: Шаренко С.Л.
Провадження № 33/818/342/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2019 року м. Харків

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області ОСОБА_1, перевіривши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 18 січня 2019 року,-

в с т а н о в и в :

Цією постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянка України, мешканка смт. Мала Данилівка Дергачівського району Харківської області, -

визнана винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України та піддана адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 100 відсотків вартості предметів порушення митних правил 323783 грн. 99 коп. та конфіскації безпосередніх предметів порушення митних правил.

Також з ОСОБА_2 стягнуто судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

На вказану постанову суду, 15.02.2019 року захисник ОСОБА_3 повторно подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на необґрунтованість та незаконність постанови просить її скасувати, а провадження у справі закрити.

Разом з цим, захисник ОСОБА_3 просить поновити строк апеляційного оскарження зазначеної постанови в звязку з тим, що копію оскаржуваної постанови була нею отримана лише 24.01.2019 року, а апеляційну скаргу вперше нею було подано 04.02.2019 року.

Перевіривши матеріали справи, приходжу до висновку, що клопотання ОСОБА_3 про поновлення строку на апеляційне оскарження не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Отже закон повязує строк внесення апеляційної скарги на постанову судді у справі про адміністративне правопорушення не з датою коли отримано повний текст постанови суду, а лише з датою ухвалення судового рішення.

Згідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме змісту оскаржуваної постанови (а.с. 76-78), правопорушниця ОСОБА_2 та її захисник адвокат ОСОБА_3 були присутні у судовому засіданні 18.01.19 року, в якому було проголошено резолютивну частину постанови, а відтак були ознайомлені з порядком та строками оскарження судового рішення. Крім того, копію постанови районного суду від 18.01.19 року апелянт отримала 24.01.19 року (а.с. 79), тобто, у межах строку апеляційного оскарження. Викладене, у сукупності свідчить про те, що ОСОБА_2 та її захисник ОСОБА_3 мали обєктивну можливість реалізувати своє право на апеляційне оскарження судового рішення у визначений законом строк, сам по собі факт отримання правопорушником 24.01.19 року постанови суду не є поважною причиною його пропуску.

Таким чином відсутні підстави вважати, що існували перешкоди для своєчасного подання апеляційної скарги. Інших поважних причин пропуску процесуального строку апелянтом не зазначено.

Виходячи з вищевикладеного, підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови не вбачається.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Харкова від 18 січня 2019 року - відмовити.

Апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду ОСОБА_1