ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куценко О.В.

за участю секретаря Чоботаренко Т.І.

особи, яку притягнуто

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 04 вересня 2018 року, відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, проживає за адресою: АДРЕСА_3,

якою, його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 177333 від 13.06.2018 року, водій ОСОБА_1 13.06.2018 року о 16-25 год. керував транспортним засобом "Renault Magnum" державний номер НОМЕР_1 по вул. Новозаводська буд. 53, з явними ознаками наркотичного сп'яніння (зіниці ока не реагують на світло). В присутності двох свідків на місці зупинки, водій відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп'яніння у встановленому законом порядку, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 04 вересня 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 352,40 гривень.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду захисник ОСОБА_2, який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Пояснює, що 13.06.2018 року ОСОБА_1 зупинили працівники патрульної поліції з підстав не працюючого на їх думку показника поворотів, під час спілкування з патрульними поліцейськими в них виникла підозра, що він перебуває в стані алкогольного сп'яніння. На що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння в медичному закладі. Оскільки в стані алкогольного або будь якого іншого сп'яніння він не перебував, він погодився пройти огляд в медичному закладі на стан алкогольного сп'яніння, та прослідував з інспектором ОСОБА_3 автомобілем патрульної служби до Миколаївського обласного наркологічного диспансеру. Під час огляду лікарем наркологом було встановлено, що в ОСОБА_1 ознак сп'яніння не виявлено та надано на руки висновок № 880 від 13.06.2018 року. Оригінал даного висновку також отримав інспектор ОСОБА_3. Після проведення медичного огляду патрульні повернули його до вантажного автомобіля та він поїхав у своїх справах. Працівниками патрульної поліції відносно ОСОБА_1 ніяких протоколів чи постанов в його присутності не складалось, копія протоколу йому не надавали, посвідчення водія не вилучалось, а залишилось у ОСОБА_1, так як ні алкогольного ні наркотичного сп'яніння не було виявлено. Водія ОСОБА_1 не відстороняли від керування, що у своїй сукупності з іншими доказами свідчить про невідповідність дій поліцейського з процедурою оформлення матеріалів за ст.130 КУпАП.

Зазначає, що 16 лютого 2019 року на вулиці Одеське шосе, ОСОБА_1 зупинили працівники патрульної поліції та повідомили, що він не має права керувати транспортним засобом, оскільки постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 04.09.2018 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП та позбавлено права керування транспортним засобами строком на один рік, та склали відносно нього протокол за ст.126 КУпАП.

Стверджує, що ОСОБА_1постійно проживає з родиною за адресою АДРЕСА_1, проте жодного повідомлення про час, дату судового розгляду він не отримував, та взагалі не був обізнаний що відносно нього розглядається вказана справа.

Вказує, що розглянувши справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, судом було порушено право ОСОБА_1 на захист, та позбавлено його права надати суду пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою, тощо.

Крім того вказує, що в постанові суду зазначено, про те що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп'яніння, проте вказаний факт не відповідає дійсності. Навпаки ОСОБА_1 не відмовляючись від проходження огляду, прослідував з інспектором патрульної поліції ОСОБА_3 до медичного закладу, пройшов там огляд на стан алкогольного та наркотичного сп'яніння.

Вважає, що ОСОБА_1 не порушував п.2.5 ПДР України та в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Звертає увагу, що в присутності ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення не складався, йому не було запропоновано подати відповідно пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також підписати його або викласти мотиви відмови від підпису, за такого протокол серії БД № 17733 від 13.06.2018 року, на який суд послався при постановлені рішення, є неналежним та недопустимим доказом, оскільки не відповідає вимогам ст.ст. 254, 256, 258 КУпАП.

Зазначає, що суддею суду першої інстанції не дотримані вимоги ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, а винесена постанова є незаконною, оскільки вона не відповідає положенням ст.283 КУпАП. Зокрема, в її мотивувальній частині суддя зазначив, що на момент розгляду закінчився строк накладення адміністративного стягнення та керувався ст.38, п.7 ст.247, п.3 ч.1 284 КУпАП, а в резолютивній частині наклав стягнення за скоєне правопорушення.

Заслухавши пояснення особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2 на підтримку доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов наступного.

За змістом ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.268 КпАП України справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до вимог ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, питання чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

Проте суддя першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 вказаних вимог закону не дотримався та розглянув справу за відсутності даних щодо належного повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про час і місце судового розгляду.

Як встановлено з матеріалів провадження до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла адміністративна справа відносно ОСОБА_1 з протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 177333 від 13.06.2018 року (а.с.1), в якому в графі місце проживання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності зазначено: АДРЕСА_2. Проте, судом першої інстанції надсилались повідомлення ОСОБА_1 про призначення вказаної справи до розгляду за невірною адресою, а саме: м. Миколаїв, Заводський район вул. Крилова 29, за такого ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про час та дату судового розгляду. Не знав, що стосовно нього в Заводському районному суді м. Миколаєва, розглядаються матеріали про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та не міг надати суду пояснень щодо інкримінованого йому правопорушення, подавати докази та клопотання, не міг своєчасно оскаржити рішення суду в разі незгоди з ним.

Виходячи з практики застосування Європейським судом ст. 6 Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Таким чином, розглядаючи справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, судовий процес має відповідати загальним засадам кримінального провадження, а суд має забезпечити гарантії і принципи законності щодо особи, яка притягається до відповідальності, оскільки санкція вказаної статті, при встановленні факту скоєння правопорушення і вини, передбачає штраф, розмір якого значно перевищує прожитковий мінімум для осіб працездатного віку в Україні, як і значно перевищує мінімальний розмір штрафу, визначений ч.2 ст. 52 КК України, а також передбачає обов'язкове позбавлення права керування транспортним засобом.

Обов'язкова відповідність судового процесу у справах про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП таким засадам, як верховенство права, законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, безпосередність дослідження доказів, а також змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів безумовно має враховуватись як особами, яких звинувачують у скоєнні адміністративного правопорушення, та їх захисниками, так і судом, що здійснює розгляд відповідних справ.

Крім того, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що в мотивувальній частині постанови суддя зазначив, що на момент розгляду закінчився строк накладення адміністративного стягнення та керувався ст.38, п.7 ст.247, п.3 ч.1 284 КУпАП, а в резолютивній частині наклав стягнення на ОСОБА_1 за скоєне правопорушення.

Недотримання зазначених вимог закону потягло неповне дослідження всіх доказів у справі та призвело до постановлення судом першої інстанції незаконного та необґрунтованого рішення.

За таких обставин, враховуючи те, що справу розглянуто і притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за його відсутності та при цьому були порушені вимоги ч.1 ст.268 КУпАП, приходжу до висновку про необхідність скасування постанови судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 04.09.2018 року через істотне порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, з прийняттям судом апеляційної інстанції нової постанови.

Що стосується суті інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, то апеляційним судом встановлено наступне:

В протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 177333 від 13.06.2018 року, зазначено що, водій ОСОБА_1 13.06.2018 року о 16-25 год. керував транспортним засобом "Renault Magnum" державний номер НОМЕР_1 по вул. Новозаводська буд. 53, з явними ознаками наркотичного сп'яніння (зіниці ока не реагують на світло). В присутності двох свідків на місці зупинки, водій відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп'яніння у встановленому законом порядку, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, допитаний в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що дійсно 13.06.2018 року його зупинили працівники патрульної поліції з підстав не працюючого на їх думку показника поворотів. Під час їх спілкування у поліцейських виникла підозра, що він перебуває в стані алкогольного сп'яніння. А тому йому було запропоновано пройти медичний огляд на стан алкогольного сп'яніння в медичному закладі. Оскільки в стані алкогольного або будь якого іншого сп'яніння він не перебував, він погодився пройти огляд в медичному закладі на стан сп'яніння, та прослідував з інспектором ОСОБА_3 автомобілем патрульної служби до Миколаївського обласного наркологічного диспансеру. Під час огляду лікарем наркологом було встановлено, що в нього ознак сп'яніння не виявлено. За результатами огляду був складений лікарем медичний висновок № 880 від 13.06.2018 року, копія якого була вручена йому в медичному закладі. Оригінал даного висновку отримав інспектор ОСОБА_3. Після проведення огляду, патрульні повернули його до вантажного автомобіля та він поїхав у своїх справах. Працівниками патрульної поліції відносно нього ніяких протоколів чи постанов в його присутності не складалось, копію протоколу йому не надавали, посвідчення водія не вилучалось, а залишилось нього, так як ні алкогольного ні наркотичного сп'яніння не було виявлено. Крім того, його не відстороняли від керування транспортним засобом.

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_1 надав апеляційному суду висновок МОНД № 880 від 13.06.2018 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в якому зазначено що, 13.06.2018 року о 17 годині 30 хвилин інспектором ОСОБА_3 був направлений на огляд ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії НОМЕР_2 та за результатами проведеного огляду в ОСОБА_1 ознак сп'яніння не виявлено.

Суперечності та розбіжності між обставинами, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та в поясненнях особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, є істотними та такими, що потягли за собою невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Висновки суду та фактичні обставини правопорушення, викладені в протоколі серії БД № 177333 від 13.06.2018 року, а саме те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп'яніння у встановленому законом порядку, спростовуються висновком Миколаївського обласного наркологічного диспансеру № 880 від 13.06.2018 року щодо результатів медичного огляду. З якого вбачається, що 13.06.2018 року о 17 годині 30 хвилин ОСОБА_1, за направленням інспектора патрульної поліції Григоровича, пройшов медичний огляд в Миколаївському обласному наркологічному диспансері, та за результатами проведеного огляду в ОСОБА_1 ознак сп'яніння не виявлено.

Зважаючи на те, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд апеляційної інстанції, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази, приходить до висновку про недоведеність поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв'язку з чим справа про адміністративне правопорушення відносно останнього підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю події адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.247, 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 04 вересня 2018 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Куценко О.В.