ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/110/19 Доповідач - Лекан І.Є.
Категорія - ч.1 ст.172-6 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2019 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Лекан І.Є.

за участю апелянта ОСОБА_1, Кучмія М.Я., прокурора Шергей А.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду від 18 лютого 2019 року,-

в с т а н о в и л а:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду від 18 лютого 2019 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, провадження у справі закрито у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи судом строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч.3 ст.38 КУпАП.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_1, будучи особою, яка припинила діяльність, пов'язану із виконанням функцій держави або місцевого самоврядування або іншу діяльність, зазначену у пп. «а» і «в» пункту 2, пункту 5 ч. 1 ст.3 Закону України "Про запобігання корупції", зобов'язана була наступного року після припинення діяльності подати в установлений законом строк, тобто до 01 квітня 2018 року, декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий 2017 рік. Однак, вказану декларацію остання подала 07 квітня 2018 року, чим вчинила правопорушення передбачене ч. 1 ст.172-6 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі в зв'язку із закінченням на момент розгляду справи судом строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч.3 ст.38 КУпАП, без встановлення її вини.

Посилається на невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст.256 КУпАП, оскільки в ньому не зазначено дати складення такого протоколу, а лише місяць та рік. Крім цього, даний протокол, на думку апелянта, складено не уповноваженою особою.

Зазначає, що суд першої інстанції безпідставно кваліфікував дії ОСОБА_1 як порушення вимог ч.2 ст.45 Закону України "Про запобігання корупції", оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.1 ст.45 вищевказаного Закону.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши апелянта ОСОБА_1, адвоката Кучмія М.Я., які підтримали подану апеляцію, просять її задовольнити, прокурора, який заперечив апеляційну скаргу ОСОБА_1, вважає постанову суду законною та обґрунтованою, просить її залишити без змін, приходжу до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її у повній відповідності із законом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Вказані вимоги закону при розгляді справи суддею суду першої інстанції дотримано повністю.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 працювала у Тернопільській міській раді на посаді спеціаліста першої категорії Управління квартирного обліку та нерухомого майна Тернопільської міської ради, була державним службовцем та

відповідно до п.п."в" п.1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», є суб'єктом декларування.

У березні 2017 року ОСОБА_1 звільнена з роботи.

Згідно з вимогами абз.2 ч. 2 ст.45 Закону України "Про запобігання корупції" особи, які припинили діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3, зобов'язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 45 даного Закону особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов'язані щорічно до 01 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Частиною 1 статті 172-6 КУпАП встановлена відповідальність за несвоєчасне подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Таким чином, ОСОБА_1, як особа, яка припинила діяльність, пов'язану із виконанням функцій держави або місцевого самоврядування або іншу діяльність, зазначену у п.п. «а» і «в» пункту 2, пункту 5 ч. 1 ст.3 Закону України "Про запобігання корупції", була зобов'язана з 00 годин 00 хвилин 01 січня 2018 року, протягом 90 календарних днів, тобто до 01.04.2018 року, подати декларацію за 2017 рік.

Однак, ОСОБА_1 в порушення вказаних вимог подала декларацію за 2017 рік несвоєчасно, а саме 07.04.2018, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Водночас, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення повністю підтверджена належним чином дослідженими та оціненими судом першої інстанції доказами, а саме: відомостями протоколу про адміністративне правопорушення від 22 жовтня 2018 року №0900185; повідомленням заступника міського голови-керуючого справами ОСОБА_3 на ім'я Національного агентства про факт неподання чи несвоєчасного подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування від 11.04.2018 року за № 1695/05; витягом (скріншотом) з офіційного сайту Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (https://public.nazk.gov.ua); копією декларації ОСОБА_1 після звільнення за 2017 рік, яка містить відомості за період з 01.01.2017 року по 31.12. 2017 року; послідовністю дій користування ОСОБА_1 «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» за період з 01.01.2018 року по 03.08.2018 року; поясненнями ОСОБА_1 від 05 вересня 2018 року; листом Національного агентства з питань запобігання корупції від 30 травня 2017 року на ім'я Департаменту захисту економіки Національної поліції України щодо уповноважених органів Національної поліції складати протоколи про адміністративні правопорушення за ст. 172-4- 172-9 КУпАП; листом Управління захисту економіки в Тернопільській області за №120/39/01/49 від 10.01.2019 року.

За встановлених обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення є доведеною, а її дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Відомості про обставини, які об'єктивно могли завадити ОСОБА_1 в поданні декларації у встановлений законом строк в матеріалах справи відсутні та в апеляційній скарзі апелянтом не наведені.

Під час перевірки апеляційним судом матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 порушень при їх складанні не виявлено.

Протокол про адміністративне правопорушення від 22.10.2018 року №0900185 складений уповноваженою особою - представником органу Національної поліції, який наділений такими повноваженнями відповідно до вимог ст.1 Закону України "Про запобігання корупції" та ст.255 КУпАП; містить всі необхідні відомості, передбачені ст.256 КУпАП, в тому числі і повну дату його складення, а тому посилання апелянта щодо порушень при складанні протоколу відносно неї є необґрунтованими.

Безпідставними є твердження апелянта щодо невірної кваліфікації судом дій ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», оскільки як вбачається із змісту протоколу, у тому числі сторінки 4,5 протоколу, дії ОСОБА_1 кваліфіковано саме за ч. 2 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції".

Безпідставними є доводи ОСОБА_1 щодо закриття провадження без встановлення вини, оскільки суд при вирішенні справи зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено правопорушення, чи винна особа. Строки, встановлені ст.38 КУпАП впливають лише на вирішення питання щодо накладення адміністративного стягнення та не виключають у діях ОСОБА_1 складу правопорушення.

За таких обставин, суд повно та всебічно, відповідно до вимог ст.251 КУпАП дослідив докази у справі та відповідно до ст.252 КУпАП дав їм належну правову оцінку.

Враховуючи вищевикладене, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні корупційного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, є законним та обґрунтованим, підтверджується наявними у справі доказами і підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження, як про це просить апелянт, немає.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, ЗУ «Про запобігання корупції», -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду від 18 лютого 2019 року щодо неї - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис