Справа № 206/5892/19
Провадження № 3/206/2101/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї НИ

20.11.2019року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

судді Поштаренко О.В.,

за участю секретаря с/з Бубісь А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дніпро матеріали справи про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст.185 КУпАП,-

за участю особи відносно якої складено протокол ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП №310463 від 16.10.2019 встановлено, що 16.10.2019 о 00 год. 00 хв. ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом ВАЗ 110307, державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. 20 Років перемоги, поряд біля буд. № 4 порушив ПДР, за що його було зупинено. На законну вимогу працівника поліції, старшого лейтенанта ОСОБА_2 пред`явити документи відповідно до ст.32 Закону України «Про Національну поліцію» та п. 2.4 ПДР України не реагував, чим вчинив злісну непокору поліцейського. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене за ст.185 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчинені адміністративного правопорушення не визнав, просив закрити справу у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Суд, вислухавши пояснення особи стовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи приходить до наступного.

Відповідно до статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення - орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення - доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Адміністративна відповідальність за статтею 185 КУпАП настає у разі злісної непокори законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

За змістом ст.185 КУпАП передбачено відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.

Разом з тим, із зазначених вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення з урахуванням позиції Верховного Суду України висловленої в узагальненні «Практика розгляду судами справ про адміністративні правопорушення, що посягають на встановлений порядок управління (статті 185-185-2 КпАП)» слідує, що це правопорушення обов`язково передбачає наявність законної вимоги поліцейського, саме законної, адже його вимоги та розпорядження - акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі, - мають бути законодавчо обґрунтовані, зокрема, про перебування його при виконанні службових обов`язків мають свідчити установлена форма одягу, нагрудний знак, а також пред`явлене відповідне посвідчення, у зв`язку з чим у протоколі про адміністративне правопорушення повинні бути відображені, які саме законні вимоги були висунуті поліцейським, дані про те, що він знаходився при виконанні службових обов`язків.

Необхідність з`ясування суті розпорядження працівника поліції, з метою надання оцінки його законності, випливає, зокрема, і з рішення (Постанови) Верховного Суду України від 03.03.2014 року по справі № 5-49к13, прийнятого внаслідок постановлення Рішення Європейського суду з прав людини по справі «Вєренцов проти України» від 11.04.2013 року (Заява № 20372/11, статус остаточного 11.07.2013 року). Також з урахуванням п. 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11.10.2011 року № 10-рп/2011 по справі (№ 1-28/2011), необхідним є з`ясування суті непокори для надання висновку про її злісність.

Згідно фактичних обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ГП 310463 від 16.10.2019, вбачається, що ОСОБА_1 16.10.2019 о 00 год. 00 хв. керуючи транспортним засобом ВАЗ 110307, державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. 20 Років перемоги, поряд біля буд. № 4 порушив ПДР, за що його було зупинено. На законну вимогу працівника поліції, старшого лейтенанта ОСОБА_2 пред`явити документи відповідно до ст.32 Закону України «Про Національну поліцію» та п. 2.4 ПДР України не реагував, чим вчинив злісну непокору поліцейського.

Об`єктивною стороною правопорушення за ст.185 КУпАП є злісна непокора, тобто відмова виконати законне розпорядження або вимогу працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, а також вчиненні таких самих дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку (формальний склад).

Оцінивши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши протокол про адміністративне правопорушення серії ГП №310463 від 16.10.2019 та інші матеріалами справи в їх сукупності, суд вважає, що вказаний протокол не є фактичним підтвердженням складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, оскільки не містить об`єктивної сторони правопорушення і не свідчить про злісну непокору та відповідно не утворює складу правопорушення у діях ОСОБА_1 , яке передбачає відповідальність за злісну непокору вимозі працівникам поліції.

Крім того, в порушення вимог ст.251 КУпАП до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено достатніх доказів вчинення ОСОБА_1 дій, зазначених в протоколі, а саме не вказано які саме речі підлягали вилученню під час слідчих дій, не зазначено в якому провадженні були вилучені вказані речі, а також відсутні будь-які докази вилученння вказаних речей під час слідчих дій.

Згідно ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Гурепка проти України» (п.50-55 Рішення від 06.09.2005 року) суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.

Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" №39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява №25).

Крім того, у справі «Paul and Audrey Edwards v. the United Kingdom» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в ч.2 п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За таких обставин суд вважає, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення.

Керуючись ст. ст. 185, 221, 247 п.1 ч.1, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за статтею 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити, у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом 10-ти днів з дня винесення постанови.

Суддя: О.В.Поштаренко