Номер провадження: 33/813/235/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кравець Ю. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді Кравця Ю.І, за участю секретаря судового засідання Ткачука В.О., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, його захисника адвоката ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Суворовського районного суду м.Одеси Аліної С.С. від 21.12.2018 року,

встановив

Зазначеною постановою суду, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, притягнуто до відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.123 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік без оплатного вилучення транспортного засобу.

Відповідно до постанови суду ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він у порушення п. 20.5 в Правил дорожнього руху, 28.11.2018 року приблизно о 07 годині 17 хвилин, керуючи автомобілем марки Опель, державний номер LV0133F, на вулиці 7-ма Пересипська в місті Одесі, здійснив виїзд на залізничний переїзд при увімкненому забороненому (червоному) сигналі світлофору.

За цим фактом, співробітниками Управління патрульної поліції в Одеській області, у відношенні водія ОСОБА_2 складений протокол про адміністративне правопорушення серії БД №444696 від 28.11.2018 року за ст. 123 ч.2 КпАП України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, посилаючись на те, що воно ухвалено з порушенням норм процесуального права, порушує питання щодо зміни постанови в частині призначеного стягнення на адміністративне стягнення, не повязане з позбавленням права керування транспортними засобами.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що суд не врахував те, що у протоколі про адміністративне правопорушення він вказав, що не згоден з обвинуваченням. Також звертає увагу на те, що він раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, відсутність можливості керувати транспортним засобом приведе до негативних наслідків, оскільки він працює водієм та автомобіль є джерелом для забезпечення існування. У нього на утриманні перебувають жінка, діти та мати пенсійного віку.

У доповненні до апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що вину у скоєнні правопорушення визнає, щиро кається.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його представника, які підтримала апеляційну скаргу, суд дійшов до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції в частині накладення стягнення змінити, виходячи з наступного.

Згідно до вимог ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Оскільки постанова районного суду в частині встановлення винуватості водія ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.123 КУпАП не оскаржується апелянтом, то суд не перевіряє правильність постанови в цій частині.

Суд відхиляє доводи апеляційної скарги стосовно того, що районним судом не враховано особу правопорушника, оскільки ОСОБА_2 не надав жодних належних та допустимих доказів, які б характеризували його особу під час розгляду справи в суді першої інстанції, а лише надав такі докази до апеляційної скарги.

Статтею 34 КУпАП України встановлено, що обставинами, що пом'якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнаються: щире розкаяння винного; відвернення винним шкідливих наслідків правопорушення, добровільне відшкодування збитків або усунення заподіяної шкоди; вчинення правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання або при збігу тяжких особистих чи сімейних обставин; вчинення правопорушення неповнолітнім; вчинення правопорушення вагітною жінкою або жінкою, яка має дитину віком до одного року. Законами України може бути передбачено й інші обставини, що пом'якшують відповідальність за адміністративне правопорушення. Орган (посадова особа), який вирішує справу про адміністративне правопорушення, може визнати пом'якшуючими і обставини, не зазначені в законі.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Апеляційний суд приймає до уваги додані до апеляційної скарги докази, що характеризують особу правопорушника, а саме перебування у нього на утриманні малолітніх дітей, позитивну характеристику, надану виконавчим комітетом Іллінської сільської ради Одеської області, те, що він раніше не притягувався до адміністративної відповідальності у сфері безпеки дорожнього руху.

Разом з тим, у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його представник пояснили, що не визнають факту вчинення інкримінованого правопорушення, та у звязку з відсутністю доказів вимушені погодитись з постановою суду в частині визнання винуватості ОСОБА_2

Таку процесуальну поведінку правопорушника та його захисника апеляційний суд розцінює як відсутність щирого розкаяння винного.

Відповідно до санкції статті 123 ч.2 КпАП України, за зазначене правопорушення на особу накладається стягнення у вигляді штрафу в розмірі пятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу у його власника чи без такого або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року з оплатним вилученням транспортного засобу у його власника чи без такого або адміністративний арешт на строк від семи до десяти діб з оплатним вилученням транспортного засобу у його власника чи без такого.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, протесту прокурора суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу чи протест прокурора без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Суд, керуючись ст.33 КУпАП, враховує обставини вчинення адміністративного правопорушення, те, що ОСОБА_2 раніше не притягувався до адміністративної відповідальності у сфері безпеки дорожнього руху, перебування у нього на утриманні малолітніх дітей, позитивну характеристику.

Разом з тим, апеляційний суд враховує те, що правопорушник грубо порушив Правила дорожнього руху, при цьому щиро не розкаявся у скоєному, а тому доходить висновку про необхідність зміни постанови районного суду в частині накладання адміністративного стягнення на позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 місяців без оплатного вилучення транспортного засобу.

За наведених вище обставин, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанова районного суду зміні в частині накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст.ст.293, 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову судді Суворовського районного суду міста Одеси Аліної С.С. від 21.12.2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.123 КУпАП в частині накладення стягнення - змінити та застосувати до ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 місяців без оплатного вилучення транспортного засобу.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду ОСОБА_4