Справа № 307/1216/19 Провадження F 3/307/394/19
П О С Т А Н О В А

13 травня 2019 року м. Тячів

Суддя Тячівського районного суду Закарпатської області Ніточко В.В.,

з участю прокурора Малецького С.І., особи що притягається до адміністративної відповідальності F ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2,

розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, одруженого, ІНФОРМАЦІЯ_4, працює першим заступником Тячівського міського голови, субFєкта декларування, за ч. 2 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі КУпАП),-

ВСТАНОВИВ:

оперуповноваженим міжрайонного відділу F 2 (м. Хуст) управління захисту економіки в Закарпатській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення, що пов'язане з корупцією, згідно якого ОСОБА_1, працюючи на посаді першого заступника Тячівської міської ради , будучи згідно з підпунктом "в" пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України "Про запобігання корупції" (надалі Закон) субFєктом відповідальності за правопорушення, пов'язані з корупцією, 14 червня 2017 року порушив порядок, передбачений частиною другою статті 52 Закону, а саме у десятиденний строк з моменту отримання доходу від відчуження рухомого майна, на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів на одну працездатну особу, встановлених на 01 січня відповідного року (зокрема отримання ним доходу в сумі 156 000 грн. за відчуження ним 03 червня 2017 року автомобіля марки Chevrolet Aveo, 2006 року випуску), письмово не повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції (надалі НАЗК) про суттєві зміни в майновому стані, чим вчинив адміністративне правопорушення, повFязане з корупцією, передбачене ч.2 ст.172-6 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник просили повернути матеріали справи для належного оформлення, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 невірно зазначена посада, яку він займає. Крім цього, вважають, що у матеріалах справи відсутні доказ того, що ОСОБА_1 відчужив рухоме майно, і відповідно отримав дохід. Також вважають, що в матеріалах справи відсутні дані про те, що НАЗК проводило відносно ОСОБА_1 перевірку і результати такої перевірки.

Прокурор Малецький С.І. в судовому засіданні пояснив, що на його думку в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП.

Заслухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, його захисника, прокурора, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. ст.245, 280 КУпАП, завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення в обов'язковому порядку має бути з'ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують чи обтяжують її відповідальність, тощо.

Згідно із ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень ст. 255 КУпАП обовFязок щодо належного оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення покладається на уповноважених посадових осіб. Однак, дані матеріали оформленні неналежним чином, без дотримання встановленого законом порядку.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються його права і обов'язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, яким фіксується факт адміністративного правопорушення і який є підставою для подальшого провадження у справі. До складання протоколу та його змісту пред'являють спеціальні вимоги, дотримання яких гарантує та створює особі, що притягається до адміністративної відповідальності, правові передумови для захисту своїх прав та інтересів при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у тому числі, і право на захист від пред'явленого звинувачення.

Частиною 2 ст.7 КУпАП передбачено, що провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Частиною 2 ст.172-6 КУпАП передбачено відповідальність настає за не повідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, при цьому суб'єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України "Про запобігання корупції" зобов'язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до підпункту "в" п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції" субFєктами, на яких поширюється дія цього Закону, є особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування: державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.2 ст. 52 Закону України "Про запобігання корупції" у разі суттєвої зміни у майновому стані субFєкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений субFєкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобовFязаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Пунктом 5 ч. 1, ч.5 ст. 12 Закону України "Про запобігання корупції" Національне агентство з метою виконання покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належать до його компетенції, обовFязкові для виконання нормативно-правові акти. Нормативно-правові акти Національного агентства підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів.

Пунктом 6 розділу 2 Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням НАЗК від 10 червня 2016 року F 3, СубFєкти декларування письмово повідомляють Національне агентство про суттєві зміни у своєму майновому стані відповідно до частини другої статті 52 Закону шляхом подання відповідного електронного повідомлення до Реєстру через власний персональний електронний кабінет у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна. Зазначене електронне повідомлення подається шляхом заповнення відповідної електронної форми.

Згідно пункту 2 розділу 2 зазначеного Порядку, повідомлення про суттєві зміни у майновому стані субFєкта декларування подається через електрону мережу Інтернет з використанням програмних засобів Реєстру у власному персональному електронному кабінеті суб'єкта декларування після реєстрації в Реєстрі.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 11 Закону "Про запобігання корупції" визначено, що до повноважень Національного агентства належить, поміж іншого, здійснення в порядку, визначеному цим Законом, контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Частиною 3 ст. 12 цього ж Закону встановлено, що у разі виявлення ознак адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, уповноважені особи Національного агентства складають протокол про таке правопорушення, який направляється до суду згідно з рішенням Національного агентства. У разі виявлення ознак іншого корупційного або пов'язаного з корупцією правопорушення, Національне агентство затверджує обґрунтований висновок та надсилає його іншим спеціально уповноваженим суб'єктам у сфері протидії корупції. Висновок Національного агентства є обов'язковим для розгляду, про результати якого воно повідомляється не пізніше п'яти днів після отримання повідомлення про вчинене правопорушення.

Стаття 49 Закону України "Про запобігання корупції" визначає, що державні органи, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, а також юридичні особи публічного права зобовFязані перевіряти факт подання субFєктами декларування, які в них працюють (працювали або входять чи входили до складу утвореної в органі конкурсної комісії, до складу Громадської ради доброчесності, відповідних громадських рад, рад громадського контролю, утворених при державних органах), відповідно до цього Закону декларацій та повідомляти Національне агентство про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій у визначеному ним порядку. Національне агентство перевіряє факт подання відповідно до цього Закону декларацій особами, зазначеними у пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону. Якщо за результатами контролю встановлено, що субFєкт декларування не подав декларацію, Національне агентство письмово повідомляє такого субFєкта про факт неподання декларації, і субFєкт декларування повинен протягом десяти днів з дня отримання такого повідомлення подати декларацію в порядку, визначеному частиною першою статті 45 цього Закону. Одночасно Національне агентство письмово повідомляє про факт неподання декларації спеціально уповноваженим субFєктам у сфері протидії корупції, а також керівнику державного органу, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, їх апарату, юридичної особи публічного права, вищому органу управління відповідного громадського обFєднання, іншого непідприємницького товариства про факт неподання декларації відповідним субFєктом декларування.

Таким чином, здійснення контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зокрема, щодо достовірності і повноти відомостей, зазначених суб'єктом декларування у декларації, належить до виключної компетенції Національного агентства з питань запобігання корупції.

Такий висновок узгоджується з висновком Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеним у постанові від 11 квітня 2018 року за касаційною скаргою на рішення Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2017 року у справі за позовом громадянина до Генеральної прокуратури України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов'язання вчинити дії (справа F 814/886/17), де суд зазначив, що НАЗК здійснює повну перевірку декларацій у порядку, передбаченому статтею 50 Закону F1700-У11. Здійснення контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зокрема щодо достовірності і повноти відомостей, зазначених суб'єктом декларування у декларації, належить до виключної компетенції НАЗК.

Управління захисту економіки в Закарпатській області департаменту захисту економіки Національної поліції України не відноситься до суб'єктів, які наділені правом перевірки як декларацій, так і повідомлень про суттєві зміни у майновому стані суб'єктів декларування. Такими повноваженнями наділені виключно працівники структурного підрозділу апарату НАЗК, діяльність яких пов'язана зі здійсненням такої функції.

Посадовці управління ДЗЕ НП України відповідно до п.4 розділу II "Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування", затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції F 56 від 10 лютого 2017 року, вправі, виключно, у випадку встановлення факту неподання декларації, або неповідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб'єктом декларування, після отримання письмового повідомлення із НАЗК, як спеціального уповноваженого суб'єкту у сфері протидії корупції, на підставі отриманих матеріалів, скласти протокол про адміністративне правопорушення.

В той же час, усі обов'язкові дії по проведенню перевірки, у тому числі після встановлення, що суб'єкт декларування несвоєчасно подав декларацію, чи не повідомив про суттєві зміни в майновому стані, уповноважені здійснювати виключно працівники НАЗК, у тому числі на підставі листа отримати пояснення від такої особи і вирішувати питання щодо її притягнення до відповідальності.

З матеріалів справи не можливо встановити, що при оформленні матеріалів такий порядок дотримано, і на якій підставі відповідні перевірки проводились органами Національної поліції. Додані до протоколу матеріали не містять відомостей про проведення НАЗК відповідної перевірки стосовно ОСОБА_1, а також повідомлення НАЗК про результати такої перевірки Департаменту захисту економіки Національної поліції України.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року F14 зазначено, що протоколи про адміністративні правопорушення, складені без додержання вимог ст.256 КУпАП, повертаються відповідному органу для належного оформлення.

Крім того, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 22 травня 2017 року F223-943/0/4-17 "Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, повFязані з корупцією" висловив позицію, що у разі коли протокол складено без додержання вимог, установлених ст.256 КУпАП, суддя зобовFязаний своєю постановою повернути протокол відповідному правоохоронному органу (спеціально уповноваженому субFєкту протидії корупції, який склав протокол) для належного оформлення.

Зазначені недоліки суд відносить до суттєвих порушень вимог діючого КУпАП, що не дозволяють йому здійснити всебічне, повне і обFєктивне дослідження всіх обставин справи у їх сукупності та прийняти законне і обґрунтоване рішення по справі у відповідності з діючим КУпАП.

Відповідно до ст.129 Конституції України, розгляд і вирішення справ у судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів та у доведеності перед судом їх переконливості, при цьому в ст. 62 Конституції України у нормовано, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, всі сумніви стосовно доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом ст.ст.7, 254, 279 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в звFязку з адміністративним правопорушенням інакше яке на підставах і в порядку, встановлених законом; розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності. Крім того, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в інформаційному листі "Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією" від 22 травня 2017 року зазначив, що в разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов'язків осіб, національні органи зобов'язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід, тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В той же час, у справі "Barbera, Messeguand Jabardo v. Spain" від 06 грудня 1998 року (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов'язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Одночасно, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. The United Kingdom), п. 161, Series A заява F 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

Крім цього, до протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не долучено договір купівлі-продажу рухомого майна (чи інший документ), внаслідок чого суд позбавлений можливості перевірити, чи дійсно ОСОБА_1 отримав дохід від відчуження рухомого майна, і в якій сумі (чи перевищує 50 прожиткових мінімумів на одну працездатну особу, встановлених на 01 січня відповідного року).

Також, слід зазначити, що в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 невірно зазначена назва посади, яку він займає.

Враховуючи викладене, матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягають поверненню до Управління захисту економіки в Закарпатській області Департаменту захисту економіки Національної Поліції України для усунення виявлених порушень, викладених у постанові, та додання матеріалів та документів, які підтверджують дотримання встановлених Законом процедур.

Керуючись ст. ст.376, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.172-6 КУпАП повернути для належного оформлення управлінню захисту економіки в Закарпатській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Постанова набирає законної сили з моменту її винесення.

Суддя В.В. Ніточко