ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2019 року м. Володимир-Волинський

Суддя Володимир-Волинського міського суду Волинської області Вітер І.Р., при секретарі Корніюк Т.О., з участю ОСОБА_1, та його захисника ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 - Волинський Волинської області, студента ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії БД 319830 від 23 січня 2019 року, складеного інспектором роти № 2 батальйону БУПП м. Луцьк ОСОБА_3, вбачається, що 22 січня 2019 року о 23 годині 33 хвилин на вулиці Устилузькій, 146, у місті Володимир-Волинській Бутенко ОСОБА_4 керував автомобілем НОМЕР_1, з ознаками алкогольного спяніння. Від проходження огляду на предмет встановлення стану спяніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину заперечив. Вказав, що близько 23 години 30 хвилин 22 січня 2019 року знаходився на автозаправній станції «ANP» (далі АЗС), що на вулиці Устилузькій у місті Володимир-Волинському, куди прийшов із дому пішки та повинен був зустрітись із своїми друзями ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Жодним транспортним засобом він цього дня не керував. В цей же час до нього також пішки підійшов поліцейський ОСОБА_3, а відразу після цього на службовому автомобілі підїхала поліцейська ОСОБА_7, які без пояснень заламали йому руки та вдягнувши на них кайданки, посадили у службовий автомобіль, яким привезли до припаркованого автомобіля його батька ОСОБА_8 марки «Mitsubishi Pajero», р.н. НОМЕР_2. Дорогою почали його звинувачували в тому, що він керував вказаним автомобілем та втікав від них. Заперечення ОСОБА_1 поліцейськими ігнорувалися. Поруч із автомобілем поліцейський ОСОБА_3 провів його особистий обшук, шукаючи ключі від батькового автомобіля, однак їх у нього не знайшов. Тоді поліцейські почали звинувачувати ОСОБА_1 у керуванні вказаним автомобілем в стані алкогольного спяніння, заставили продути алкотестер «Драгер», який не показав наявність алкоголю у його організмі. Після отриманих звинувачень у вживанні наркотичних речовин, ОСОБА_1 пропонував поліцейським поїхати разом до лікарні для здачі відповідних аналізів, однак останні таку пропозицію також проігнорували, відібрали у нього мобільний телефон та, повідомивши про необхідність встановлення особи ОСОБА_1, відвезли його у відділення поліції, де склали протокол про керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння та відмову від проходження огляду на предмет встановлення стану сп'яніння. Зранку він самостійно поїхав до Володимир-Волинського ТМО, де пройшов огляд на предмет алкогольного спяніння, і жодних ознак алкоголю у його організмі виявлено не було.

Захисник ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2, в судовому засіданні вказала, що доказів вчинення її підзахисним вказаного адміністративного правопорушення матеріали адміністративної справи не містять. Протокол про адміністративне правопорушення складений із численними порушеннями, зокрема: ОСОБА_1 не були розяснені його права, передбачені Конституцією України та Кодексом України про адміністративні правопорушення, протокол складений не на місці події та у відсутність захисника незважаючи на те, що ОСОБА_1 вимагав проведення усіх дій з його обовязковою участю, поліцейськими не було відібрано письмових пояснень її підзахисного, а усні пояснення вони ігнорували, не внесли їх до протоколу, не були залучені двоє свідків, як того вимагає закон, поліцейськими до протоколу про адміністративне правопорушення внесені відомості про двох свідків, які фігурують також у багатьох інших аналогічних протоколах, які складаються тими самими поліцейськими, її підзахисний не чинив жодного опору, однак щодо нього було застосовано заходи поліцейського примусу у виді кайданок. Відмовились проінформувати щодо затримання родичів. Також вказала, що працівниками поліції був порушений визначений ст.266 Кодексу України про адміністративні правопорушення порядок огляду водія на стан алкогольного спяніння, оскільки ОСОБА_1 не був водієм транспортного засобу, а в той же час проходити огляд не відмовлявся, навпаки його пройшов із застосування алкотестеру, який показав негативний результат.

Також захисник до суду подала клопотання про виклик в судове засідання свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_6, а також долучила консультаційний висновок спеціаліста Володимир-Волинського ТМО № 56 від 23 січня 2019 року, за яким у організмі ОСОБА_1 алкоголю встановлено не було.

Диспозицією ст.130 КУпАП передбачено відповідальність вчинення адміністративного правопорушення у трьох формах:

1. керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції,

2. передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів,

3. відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності до ст.266 КУпАП, а також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України, № 1103 від 17 грудня 2008 року, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп'яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС. Такий огляд може бути проведений поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом, або лікарем закладу охорони здоров'я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Аналогічні вимоги закріплені також у нормах Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та Міністерства охорони здоров'я України від 09.11.2015 р., № 1452/735.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та клопотання його захисника, з метою встановлення обставин правопорушення, судом було викликано у судове засідання для опитування в якості свідків: інспектора роти № 2 батальйону УПП м. Луцьк ОСОБА_3; роти поліцейського № 2 батальйону УПП м. Луцьк ОСОБА_7; очевидців події ОСОБА_5, ОСОБА_6, двох свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10, підписи яких містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, витребувано в Управлінні патрульної поліції у м. Луцьку матеріали відеозаписів з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників патрульної поліції.

Крім того захисником було забезпечено в судове засідання явку свідка ОСОБА_11, яка працює оператором АЗС «ANP», що знаходиться на вулиці Устилузькій у місті Володимир-Волинському.

Опитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 і ОСОБА_5 дали аналогічні показання про те, що мали зустрітись із ОСОБА_1 близько 23 години 30 хвилин на АЗС «ANP», що знаходиться на вулиці Устилузькій у місті Володимир-Волинському, після чого піти у гості до їх спільної подруги. Коли підходили до АЗС, бачили як поліцейські затримали ОСОБА_1, посадили його у свій автомобіль та повезли у невідомому напрямку. Коли телефонували ОСОБА_1 для зясування причин затримання, він не відповідав. Зазначили, що ОСОБА_1 не був за кермом жодного транспортного засобу.

Опитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 зазначила, що є оператором АЗС № 14 «ANP», що знаходиться на вулиці Устилузькій у місті Володимир-Волинському. В ніч з 22 на 23 січня 2019 року перебувала на роботі. Близько 23 години 30 хвилин з боку вулиці Устилузької до АЗС пішки прийшов невідомий їй мужчина молодого віку, який зупинився та стояв на освітленій частині станції. Через 2-3 хвилини після цього бачила як із тильної сторони заправної станції до нього підійшов поліцейський, ще за хвилину підїхав поліцейський автомобіль за кермом якого була жінка. Поліцейські вдягли кайданки на вказаного нею раніше мужчину, посадили його у службовий автомобіль та повезли у невідомому напрямку. Потім обставини цієї події переглядала ще раз на відеозаписі з камер спостереження, хотіла подати цей запис до суду, однак за давністю він не зберігся.

Опитаний в судовому засіданні інспектор роти № 2 батальйону БУПП в м. Луцьк ОСОБА_3 пояснення ОСОБА_1 заперечив. Зазначив, що разом із поліцейською ОСОБА_7 здійснювали патрулювання на вулицях міста Володимир-Волинського. Близько 23 години 20 хвилин помітили автомобіль НОМЕР_1, в якого не було світла на задньому габариті, який виїхав із вулиці ОСОБА_12 та продовжив слідування в напрямку с. Федорівка Володимир-Волинського району. Тоді ним було прийнято рішення про зупинку вказаного транспортного засобу, і після включення проблискових маячків синьо-червоного кольору вони почали рухатися за ним. Водій вказаного транспортного засобу побачивши переслідування поліцейських із вимогою про зупинку, почав втікати. Під час переслідування він зїхав із дороги та поїхав полем. Наздогнати його вони змогли лише біля гуртівні «Пако» у місті Володимир-Волинському, однак коли підїхали, водій автомобіля «Mitsubishi Pajero» покинув його та пішки через загородження почав втікати в напрямку вулиці Устилузької. Тоді ОСОБА_3 почав його переслідування також пішки, а ОСОБА_7 за кермом службового автомобіля направилась в напрямку вулиці Устилузької. Наздогнати ОСОБА_1 поліцейський зміг лише на АЗС «ANP», що на вулиці Устилузькій. Пояснювати причину втечі ОСОБА_1 відмовлявся, однак з його ротової порожнини було явно відчутно запах алкоголю. Коли до них підїхала ОСОБА_7, всі разом на службовому автомобілі повернулись до автомобіля НОМЕР_1. На місці ОСОБА_1 відмовився предявляти будь-які документи, що підтверджують його особу та проходити тест на предмет встановлення алкогольного спяніння. На пропозицію поліцейських також відмовився пройти такий огляд у встановленому порядку у закладі охорони здоровя. Свідками вказаної події були випадкові перехожі ОСОБА_9 і ОСОБА_10 Вказані особи були присутніми також при складенні протоколу про адміністративне правопорушення та адміністративного затримання. З метою встановлення особи ОСОБА_1 та складення адміністративних матеріалів його було доставлено у відділення поліції. Від підписання усіх документів ОСОБА_1 відмовився, після чого його відпустили.

Поліцейський роти № 2 батальйону БУПП в м. Луцьк ОСОБА_7 повністю підтвердила пояснення свого напарника.

Свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на неодноразові виклики до суду не зявились і про причини своєї неявки суд не повідомили. Неодноразові запевнення поліцейських щодо забезпечення явки до суду зазначених свідків також залишились не виконаними.

Згідно ст.251 КупАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На підставі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, в судовому засіданні був досліджений відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції.

Під час відтворення та огляду в судовому засіданні представленого УПП у Волинській області відеозапису встановлено, що він складається із чотирьох окремих частин із перервами на різні проміжки часу з невідомих причин.

В ході огляду запису, який тривав із 23 години 32 хвилин по 23 годину 36 хвилин 22 січня 2019 року встановлено, що поліцейські на службовому автомобілі здійснюють переслідування іншого, однак жодним чином ідентифікувати як зазначений транспортний засіб, так і особу, яка ним керувала, не представляється можливим.

Відеозаписом, який триває всього 9 секунд о 00 годин 01 хвилину 23 січня 2019 року, інспектор, перебуваючи у салоні службового автомобіля, запитує особу, яку не відображено у кадрі, називаючи її іменем ОСОБА_4, чи буде він проходити тест на місці, на що отримує незакінчену відповідь, про те, що ця особа не хоче проходити, однак на цьому відеозапис переривається.

Оглядом відеозапису, який триває з 00 годин 42 хвилин по 00 годин 44 хвилин 23 січня 2019 року зафіксовано факт оголошення поліцейським ОСОБА_1 у службовому кабінеті Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області змісту протоколу про адміністративне правопорушення, при цьому останній вимагає присутність адвоката, за відсутності якого заперечує підписання будь-яких документів, усно заперечує факт керування ним транспортним засобом та висловлює скарги з приводу незабезпечення його права на захист.

Четверта частина відеозапису триває із з 00 годин 54 хвилин по 00 годин 56 хвилин 23 січня 2019 року на якому зафіксовано факт оголошення поліцейським ОСОБА_1 у службовому кабінеті Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області змісту протоколу адміністративного затримання, при цьому останній надалі вимагає присутність адвоката, заперечує свою причетність до адміністративного правопорушення вказуючи, що рухався пішки, а не на транспортному засобі, повідомляє, що відмовляється підписувати будь-які документи.

Крім оглянутих в судовому засіданні відеозаписів, до протоколу до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 319830 від 23 січня 2019 року долучено протокол про адміністративне затримання ОСОБА_1 ВН № 003144 від 23 січня 2019 року, письмові пояснення свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_9 про їх присутність при складенні працівником поліції адміністративного протоколу відносно водія ОСОБА_1 за керування автомобілем з ознаками алкогольного спяніння та його відмову від проходження медичного огляду, а також копію постанови про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

Надаючи правову оцінку кожному доказу зокрема, суд прийшов до висновку про неможливість визнання їх належними та допустимими з наступних підстав.

Твердження поліцейських про намагання ОСОБА_1 втекти на транспортному засобі «Mitsubishi Pajero», р.н. НОМЕР_2, від переслідування є неналежними в даній справі, оскільки невиконання вимог про зупинку, кваліфікується за ст.1222 КУпАП, і навіть за умови їх доведення, такі дії не охоплюються складом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В той же час, оглядом доданих до протоколу відеозаписів встановлено, що вони не містять жодної інформації про обставини вчинення будь-якого адміністративного правопорушення, зокрема у них не зафіксовано жодних транспортних засобів чи їх водіїв, немає жодного підтвердження того, що ОСОБА_1 взагалі керував будь-яким транспортним засобом.

Відтак, твердження поліцейських про керування ОСОБА_1 транспортним засобом 22 січня 2019 року о 23 годині 33 хвилин на вулиці Устилузькій, 146, у місті Володимир-Волинській автомобілем НОМЕР_1, суд визнає не доведеними, оскільки вони не підтверджені іншими допустимими доказами.

В той же час суд констатує, що матеріали відеозапису не містять жодних доказів ознак перебування ОСОБА_1 в стані спяніння, розяснення ОСОБА_1 підстав затримання, підстав та причин необхідності проходження ним медичного огляду на предмет встановлення факту перебування його в стані спяніння, способів та місця проходження такого огляду.

Уривок відеозапису із фіксацією твердження ОСОБА_1 про те, що він не має бажання проходити огляд на предмет встановлення спяніння за допомогою алкотестеру, не є свідченням його відмови від проходження такого огляду на місці, а тим більше не є доказом його відмови від проходження огляду на предмет встановлення стану спяніння у закладі охорони здоровя. Разом з тим суд зауважив і те, що в цей момент у салоні автомобіля, крім поліцейського та ОСОБА_1 відсутні будь-які інші особи, в тому числі два свідка ОСОБА_9 та ОСОБА_10, відомості про яких поліцейським були зазначені у протоколі.

Вказані свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 також відсутні на відеозаписах, що проводилися при оголошенні ОСОБА_1 змісту протоколу про адміністративне правопорушення у зачиненому кабінеті Володимир-Волинського відділу поліції. При цьому під час зачитування тексту протоколу, поліцейський не оголосив відомостей, а ні про присутність вказаних свідків, а ні про наявність записів про них у протоколі, що може свідчити про те, що вказані записи були внесені до протоколу пізніше.

Суд погоджується також із доводами сторони захисту про неодноразове зазначення саме цими поліцейськими цих же свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у протоколах, які ними складаються в аналогічних справах щодо інших осіб, що створює сумніви з приводу неупередженості таких свідків, а разом з тим обєктивності та правдивості інформації, зазначеної у протоколі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності, а також суперечить поясненням поліцейських про випадковість знаходження вказаних свідків на місці події і при складенні протоколу.

Відповідно до ст.6 Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен має право допитувати свідків обвинувачення або вимагати, щоб їх допитали, а також вимагати виклику і допиту свідків захисту на тих самих умовах, що і свідків обвинувачення.

Зазначені у протоколі свідки неодноразово викликались до суду, однак не зявились та допитані судом і стороною захисту не були, що в сукупності із вищевказаними обставинами, підтверджує сумнівність їх письмових пояснень.

В той же час поданими до суду уривками відеозаписів підтверджено те, що поліцейськими права ОСОБА_1 були оголошені у відділі поліції після складення протоколу, при оголошенні змісту протоколу ними були проігноровані його пояснення та скарги, які він висловлював, однак вони не були занесені до протоколу, та неодноразові вимоги про залучення захисника у провадження, що є грубим порушенням його права на захист.

Суд визнає також недопустимою в якості доказового значення практику вибіркової фіксації поліцейськими окремих частин провадження у справі про адміністративне правопорушення.

При цьому надаючи оцінку наявним у справі відеозаписам, суд прийшов до висновку про те, що оскільки в процесі доказування вини правопорушника поліцейськими застосовувався відеозапис і він не містить жодних відомостей не лише про обставини правопорушення що стосуються керування транспортним засобом, а тим більше й щодо відмови у встановленому порядку пройти медичний огляд, що є частиною провадження у справі та може відбуватись виключно в присутності поліцейського - такий відеозапис з нагрудного відеореєстратора інспектора поліції за відсутності інших доказів вини правопорушника може розцінюватись виключно як доказ відсутності події такого правопорушення.

Суд критично оцінює доказове значення пояснень поліцейських, наданих ними в судовому засіданні, оскільки вони не підтверджені іншими доказами.

За таких умов сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, адже не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України).

Один із найважливіших конституційних принципів щодо захисту основоположних прав та свобод людини при здійсненні процедури притягнення особи до адміністративної та/або кримінальної відповідальності (презумпція невинуватості) закріплено у ст.62 Конституції України, згідно якого особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відтак, розглядом справи в суді встановлено, що обставини, які були викладені у протоколі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності не знайшли свого підтвердження та не доводяться жодним належним та допустимим доказом, а процедура його притягнення до відповідальності відбулась із порушеннями закріпленими у Конституції України основоположних прав і свобод людини.

За встановлених обставин, оскільки матеріали адміністративної справи не містять належних та допустимих доказів, які б давали можливість поза розумним сумнівом зробити висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, вважаю, що провадження у справі, відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.9, 247, 251, 252, 266, 280, 283-285, 294 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, закрити у зв?язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом десяти діб з дня її винесення.

Суддя: (підпис).

Згідно з оригіналом.

Суддя Володимир-Волинського міського суду І.Р. Вітер