Справа № 308/6010/18
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

08.02.2019 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Мишинчук Н. С., з участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1, його захисника - адвоката Сочки І. І., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 серпня 2018 року.

Цією постановою: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, мешканець АДРЕСА_1, працюючий МПП «Ідея», визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.122-2 КУпАП, та відповідно до ст.36 КУПАП на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить суму 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 352 (тристо п'ятдесят дві) грн. 40 коп.

Згідно постанови ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень за таких обставин: 26 травня 2018 року о 19 год. 00 хв. по Православній набережній, 20, у м. Ужгород, ОСОБА_1 керував автомобілем «Skoda Superb», номерний знак НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота), і від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2. 5 Правил дорожнього руху України.

Також, тоді ж, 26 травня 2018 року о 19 год. 00 хв. по Православній набережній, 20, у м. Ужгород, керуючи автомобілем «Skoda Superb», номерний знак НОМЕР_1, ОСОБА_1 не зупинився на вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу, завчасно подану за допомогою гучномовця, чим порушив п. 2. 4 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції скасувати, провадження у справі в частині притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, а в частині притягнення до відповідальності за ст.122-2 КУпАП - провадження закрити, звільнивши від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП. Вважає постанова суду незаконною, оскільки така постановлена без з'ясування дійсних обставин справи, є однобічною та необ`єктивною. Вказує, що судом першої інстанції всупереч вимогам постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про деякі злочини проти дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», допущено спрощений підхід до судового розгляду справи та проігноровано його права, в тому числі щодо забезпечення доведеності вини. Зазначає, що наведені у постанові твердження про його відмову від проходження огляду на стан сп'яніння не відповідають дійсності, оскільки він мав намір пройти огляд на стан сп'яніння в медичному закладі шляхом лабораторного дослідження крові, проте в такому огляді йому було відмовлено. Звертає увагу на відсутність як на місці зупинки, так і в медичному закладі свідків, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Стверджує, що вказані свідки були запрошені працівниками поліції уже після пропозиції пройти огляд, виключно для підписання складених поліцейськими документів, а тому очевидцями факту керування ним автомобілем та відмови від проходження огляду на стан сп'яніння зазначені особи не були. У зв'язку з цим, вважає, що не допитавши свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про обставини складення протоколу, суд першої інстанції допустив неповноту судового розгляду. Крім того, стверджує, що судом першої інстанції не надано належної оцінки протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №052356 від 26.05.2018 та іншим доданим до нього документам, оскільки залишено поза увагою відсутність у протоколі даних про те, який саме технічний засіб пропонувався працівниками поліції для проходження огляду на місці зупинки, а також те, що рапорт поліцейського містить не передбачену жодним нормативним документом ознаку сп'яніння. Також посилається на те, що протоколи про адміністративні правопорушення серії БД №052356 та серії БД №052039 складені працівником поліції, який жодне із вказаних у них правопорушень не виявляв. Про невмотивованість постанови суду, на думку ОСОБА_1, свідчить і те, що судом покладено в основу його вини відеозапис із боді-камер поліцейських, який не містить факту відмови від проходження огляду, а тому є неналежним і недопустимим доказом. Вважає, що дії працівників поліції суперечили вимогам ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МОЗ та МВС України №1452/735 від 09.11.2015 року, а тому, постанова суду першої інстанції є незаконною і такою, що суперечить практиці Європейського суду з прав людини.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, його захисника - адвоката Сочки І. І., які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, відтворивши відозапис події, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції, як видно з матеріалів справи та постанови суду, розглянув справу з дотриманням вимог ст. 268, 245, 280 КУпАП. Суд дав вірну оцінку діям водія щодо правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, оскільки він сам визнав, що через шум внаслідок грози, не чув сигналу поліцейських про його зупинку, а у дзеркало заднього виду не дивився. Апеляційний суд не приходить до висновку про необхідність закриття провадження щодо цього правопорушення на підставі ст. 22 КУпАП, оскільки не вважає таке правопорушення малозначним.

Щодо доводів про відсутність складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд вважає їх обгрунтованими з таких підстав. Згідно відеозапису події, водій ОСОБА_1 по вул. Православній Набережній зупинився біля прохожого, ішов сильний дощ ( гроза), він повернувся в автомобіль і у наступному його було зупинено на вул. Станційній в м. Ужгороді. Поліцейськими водію було висунуто порушення ним у тому, що він не зупинився на вимогу поліцейських, що й слугувало висунення вимоги пройти огляд на стан сп`яніння. Водій ОСОБА_1 не відмовився, виявив бажання у медичному закладі пройти такий. Разом з тим, у медичному закладі очікуваний водієм забір крові для визначення стану сп`яніння не провели, а від технічного засобу "Драгер", яким пропонували у медичному закладі пройти освідування, він відмовився, обгрунтовуючи алергією. Після чого, поліцейські з водієм повернулися на місце зупинки автомобіля, де після запрошення свідків, був складений протокол.

Апеляційнйи суд вважає обгрунтованими доводи апелянта та його захисника про те, що положення ст. 266 КУпАП та Інструкції Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МОЗ та МВС України №1452/735 від 09.11.2015, поліцейським и не були дотримані.

Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Відповідно до п. 7 Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатом огляду проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право його проведення, відповідно до ст. 266 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан сп`яніння проводиться з використанням технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків, а згідно до п.1 Розділу ІІ Інструкції - огляд на стан сп'яніння проводиться за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

На місці зупинки безпосередньо з участю свідків водієві ОСОБА_1 не пропонували пройти огляд на стан сп`яніння, також і не роз`яснили процедуру проходження огляду сп`яніння у медичному закладі. З огляду на те, що водій не відмовився пройти огляд на стан сп`яніння, а відмовився від запропонованої процедури, в його діях не вбачається склад правопорушення. Разом з тим, які саме ознаки були виявлені у водія, що привели до переконання, що він перебуває у стані з ознаками сп`яніння, матеріали справи не містять.

Таким чином висновок суду про те, що свідки засвідчили факт відмови від огляду на стан сп`яніння водієм як на місці зупинки , так і в медичному закладі, не грунтуєтсья на фактичних обставинах.

Оскільки, суд першої інстанції поверхово дослідив обставини події, необгрунтовано відхилив пояснення ОСОБА_1 про те, що він прибув у медичний заклад для огляду на стан сп`яніння, однак йому процедуру не роз`яснили, кров не відібрали, через що він і не пройшов огляд не з його вини, а також те, що поліцейськими була порушена процедура визначена ст. 266 КУпАП, постанова суду в цій частині як необгрунтована підлягає скасуванню, а проваджння в справі - закриттю, у зв`язку з відстуністю у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

З урахуванням того, що адміністративне стягенння було накладено відповідно до положень ст. 36 КУпАП, то адміністративне стягнення за ст. 122-2 КУпАП слід визначити відповідно до санкції статті.

Керуючись ст. 294 КпАП України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.08.2018 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст. 130 КУпАП, ст. 122-2 КУАП - скасувати в частині накладення стягнення за ч.1 ст. 130 КУпАП та провадження за ч.1 ст. 130 КУпАП - закрити на підставі п1.ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

За ст. 122-2 КУпАП накласти на ОСОБА_1 штраф в розмірі 9-ти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає суму 153 грн.

В решті постанову залишити без зміни.

Постанова є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: