ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 3/753/1691/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" лютого 2019 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Коляденко П.Л., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2, 26.11.2018 року, о 03 год. 30 хв., рухаючись пр-том Григоренка у м. Києві, керував транспортним засобом марки «Кіа», д.н.з. НОМЕР_1, з ознаками наркотичного сп'яніння: тремтіння пальців рук, неприродна блідість, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку, в порушення вимог п. 2.5 ПДР, відмовився у присутності двох свідків.

В суді захисник ОСОБА_2 - Матківський Т.О. просив провадження відносно свого підзахисного закрити у зв'язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення або за спливом строку притягнення особи до відповідальності, передбаченого ст. 38 КУпАП, або повернути протокол на дооформлення. При цьому посилався на те, що протокол про адміністративне правопорушення містить ряд недоліків, а саме: протокол, складений відносно ОСОБА_2, при цьому в протоколі містяться виправлення, що є недопустимим, крім того відсутня інформація щодо осіб, які є свідками огляду, хоча якісь підписи в протоколі і наявні, а вказівки суду під час дооформлення матеріалу не виконані. Вказав, що ОСОБА_2 з протоколом ознайомлений не був та від підпису відмовився, проте свідки вказаний факт своїми підписами не засвідчили. Звертав увагу на те, що пояснення свідків містяться на заготовлених бланках. Наголошував, що працівниками поліції було порушено порядок направлення особи на освідування, оскільки ОСОБА_2 не пропонували пройти огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу, та не вручили відповідне направлення до медичного закладу, також у справі відсутній акт відмови від проходження огляду. Зауважив, що працівники поліції безпідставно зупинили автомобіль під керуванням ОСОБА_2 та провели незаконний обшук у вказаному транспортному засобі.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився. Разом з тим право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема, за статтею 130 КУпАП, на особисту участь у розгляді її справи чи участь її адвоката, встановлене частиною першою статті 268 КУпАП, не є абсолютним. Законом визначено випадки, коли справа не може розглядатися за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, однак розгляд справи за статтею 130 КУпАП, в якій ОСОБА_2 притягується до відповідальності, не належить до цих випадків.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: тремтіння пальців рук, неприродна блідість, зіниці очей не реагують на світло.

Згідно зі ст. 2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1103, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп'яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Посилання сторони захисту на те, що огляд ОСОБА_2 не проводився за допомогою технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу, повністю спростовується положеннями п. 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 за № 1452/735, відповідно до якого, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Наявність в матеріалах справи направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чинним законодавством не передбачено.

При цьому відсутність такого направлення жодним чином не спростовує наявність ознак наркотичного сп'яніння у ОСОБА_2

Відповідно до п. 7 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції (затверджена наказом МВС України від 06.11.2015 р. № 1376 ) не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також внесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Разом з тим будь-яких заборон внести до протоколу виправлення завірене належним чином в Інструкції немає.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення прізвище ОСОБА_2 було виправлено на ОСОБА_2 з проставлення відповідної печатки. Крім того, зі змісту долученого до матеріалів справи листа начальника Департаменту УПП у м. Києві, вбачається, що дійсно під час оформлення адміністративного матеріалу була допущена помилка в літері прізвища і правильним є прізвище ОСОБА_2.

Таким чином працівниками поліції було вжито заходів на виконання вимог, викладених у постанові суду, і посилання сторони захисту на те, що протокол складено відносно іншої особи - ОСОБА_2, є неспроможними.

Твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_2 не був ознайомлений з протоколом про адміністративне правопорушення повністю спростовується наявним в матеріалах справи даними. Так, безпосередньо в протоколі про адміністративне правопорушення наявний підпис ОСОБА_2, яким останній підтвердив, що тимчасовий дозвіл на право керування отримав. Крім того, з відеозапису, долученого до матеріалів справи, вбачається, що працівник поліції роз'яснює зміст складеного протоколу та пропонує отримати копію протоколу. Також відповідно до п. 12 Розділу ІІ вказаної Інструкції протокол про адміністративне правопорушення підписується уповноваженою посадовою особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підписати протокол про адміністративне правопорушення у ньому робиться запис про це. При цьому працівником поліції в протоколі проставлено відмітку про те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності відмовилась як надати пояснення, так і поставити свій підпис.

Крім того, за наявності свідків і потерпілих протокол про адміністративне правопорушення може бути підписано також цими особами.

Будь - якої імперативної вказівки на обов'язковість проставлення підписів свідків взагалі у протоколі про адміністративне правопорушення не міститься.

Таким чином відсутність інформації щодо свідків не може свідчити про неналежне оформлення протоколу про адміністративне правопорушення та бути безумовною підставою для висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Крім того, посилання на те, що пояснення свідків є неналежним доказом є неспроможними, оскільки будь - яких спеціальних вимог для пояснень свідків не передбачено, тому відібрання пояснень свідків на бланку не суперечить вимогам закону, і жодних сумніві у їх достовірності не викликають.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність передбачена, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

Факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у медичному закладі в присутності двох свідків також підтверджується даними відеозапису, долученого до матеріалів справи.

Оцінуючи докази в їх сукупності, які свідчать як про факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп'яніння, так і підтверджують обставини складання і вручення протоколу, приходжу до висновку що винність ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, не зважаючи на заперечення стороною захисту його вини, підтверджена в повному обсязі, а обрана позиція сторони захисту спрямована на надання ОСОБА_2 уникнути відповідальності за скоєне.

Крім того, доводи захисника щодо відсутності підстав для зупинки транспортного засобу ОСОБА_2, як і питання щодо незаконного проведення обшуку автомобіля не відносяться до предмету розгляду вказаної справи.

Суттєвих порушень, які би вказували на недопустимість доказів у даній справі, а також могли вплинути на висновок щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, не встановлено.

Враховуючи сукупність даних, наявних в матеріалах справи, клопотання захисту щодо виклику в судове засідання свідків за обставин, викладених в клопотаннях є необґрунтованими, та неодноразові клопотання про відкладення розгляду справи, оцінюється виключно як зловживання процесуальними правами з метою намагання затягнути строк розгляду справи, і як наслідок неможливості накладення стягнення за фактично вчинене.

При цьому до завдань Кодексу України про адміністративні правопорушення наряду із охороною прав і свобод громадян віднесено в тому числі і виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Таким чином відкладення розгляду справи про адміністративне правопорушення не має перешкоджати її розгляду зі збереженням можливості притягнення особи до адміністративної відповідальності в межах строків, визначених, зокрема, статтею 38 КУпАП, у разі встановлення наявності складу адміністративного правопорушення в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Враховуючи особу правопорушника, конкретні обставини вчиненого правопорушення, вважаю, що на ОСОБА_2 необхідно накласти адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Що стосується посилань захисника про закінчення 3 місячного строку для накладення стягнення, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення зазначений час його вчинення 03год. 30 хв. 26.11.2018 р., а розгляд справи розпочався о 10 год. 45 хв. 26.02.2019 р., то вони є безпідставними виходячи з наступного. Так, згідно з положеннями ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення. Таким чином точкою відліку строку давності притягнення до адміністративної відповідальності є день вчинення правопорушення. Крім того, за загальним правилом при обчисленні строків місяцями строк закінчується у відповідне число останнього місяця, якщо закінчення строку, який обчислюється місяцями, припадає на той місяць, який не має відповідного числа. Таким чином 26.02.2019 року не виходить за межі строку, протягом якого на особу може бути накладено адміністративне стягнення.

Судовий збір підлягає стягненню з ОСОБА_2 у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму, визначеному ЗУ «Про державний бюджет України на 2018 рік» з огляду на те, що адміністративне правопорушення вчинено 26.11.2018 року.

Керуючись ст. ст. 130 ч. 1, 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 352,40гривень.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через 15 днів з дня вручення йому копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або внесення подання на постанову - не пізніше як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцем знаходження його майна, в порядку, встановленому законом.

Строк пред'явлення постанови до примусового виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва.

Суддя