Справа № 379/169/19
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.03.2019 року

Таращанський районний суд Київської області в складі:

головуючого: судді Зінкіна В.І.,

при секретарі судового засідання: Різник Н.В.,

розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли від Таращанського ВП Миронівського ВП ГУНП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, громадянина України, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, непрацюючого, за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Від Таращанського відділення поліції Миронівського відділу поліції ГУНП в Київській області надійшов протокол серії ОБ № 022988 від 12.01.2019, в якому зазначено, що 12.01.2019 о 07 год. 00 хв. в м. Тараща Київської області по вул. Б.Хмельницького водій ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_2 з явно вираженими ознаками алкогольного спяніння, про що свідчить різкий запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння рук. Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав та пояснив, що ввечері 11.01.2019 року випив пляшку пива. 12.01.2019 року о сьомій ранку його зупинили по вул. Б Хмельницького працівники поліції. Інспектор попросив дихнути, сказав, що від нього є запах алкоголю. Попрохав вийти з машини. Інспектор сам запропонував відмовитися від алкотесту, сказав, що за це нічого не буде, максимум суддя присудить 40 годин громадських робіт. Інспектор почав зупиняти свідків. Спочатку зупинив ОСОБА_2, посадив його у машину поліції. Його у машину не запросили, не чув що в машині відбувається. Через 15 хвилин зупинили іншого свідка, також посадили в машину поліції, що в ній відбувалось, він не знає. Драгер він не продував, працівники поліції цей прилад не показували. При свідках він не відмовлявся від проходження огляду. В мед заклад проїхати працівники поліції йому не пропонували. Він сам поїхав у медзаклад, щоб пройти огляд, однак йому відмовили, оскільки не було направлення. Потім від подзвонив по номеру «102» та поїхав писати пояснення.

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що десь півтора місяця назад він їхав на роботу близько 07-15 чи 07-20. Його зупинили працівники поліції, подивились документи. Сказали, що потрібно засвідчить, що людина відмовила від проходження огляду на «Драгері» та у медзакладі. Вони посадили його до себе у поліцейську машину. Дали, ручку, листка, продиктували як написати, що людина відмовилась від проходження огляду. Він підписав, та поїхав на роботу. ОСОБА_1 стояв біля авто поліції, нічого не пояснював. Другого свідка він не бачив, тобто при ньому другого свідка не було. ОСОБА_1 при ньому працівники поліції нічого не питали. Що ОСОБА_1 відмовився від огляду, він почув від працівників поліції. Письмові пояснення він не підтверджує, оскільки текст продиктували працівники поліції. Наполягає, що при ньому ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду.

Судом було задоволено клопотання ОСОБА_1 про виклик в судове засідання свідка ОСОБА_3, інспектора Сажай Д.Ю., які двічі 04.03.2019 та 13.03.2019 в судове засідання не зявилися.

Відповідно до п. «d» ч.3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: опитувати свідків обвинувачення або вимагати, щоб їх допитали, а також вимагати виклику й допиту свідків захисту на тих самих умовах, що й свідків обвинувачення. З огляду на санкцію ч. 1 ст. 130 КУпАП суд вважає застосовною ст. 6 Конвенції в даній справі.

Судом використано всі можливі засоби щодо забезпечення вказаного права на допит свідків, однак з незалежних від суду причин свідки не зявились у судове засідання. При таких обставинах притягнення особи до адміністративної відповідальності потягне за собою порушення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Суд позбавлений можливості перевірити письмові пояснення свідка ОСОБА_3 в частині обставин проведення огляду на стан спяніння.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Сукупність лише письмових доказів суд вважає недостатнім для ствердження про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні відмовився від письмових пояснень, датованих 12.01.2019 року.

Отже, доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП суду не надано.

Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоровя України 09.11.2015 № 1452/735 огляд на стан спяніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби) в присутності двох свідків. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні з пояснень свідка ОСОБА_2 та ОСОБА_1 встановлено порушення інспектором вищенаведеної Інструкції, оскільки ОСОБА_1 в присутності двох свідків не пропонувалось пройти огляд на місці або в медичному закладі, також не надавалось направлення до найближчого закладу охорони здоровя.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1, свідка ОСОБА_2, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення від 12.01.2019 року, інші матеріали справи, вважаю, що в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Тому провадження в справі слід закрити.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 9, 130, 247, 283-287 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 130 ч. 1 КУпАП закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови до Київського апеляційного суду через Таращанський районний суд Київської області.

Суддя: ОСОБА_4.