ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 595/1579/19Головуючий у 1-й інстанції Федорончук В.Б.
Провадження № 33/817/394/19 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2019 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю: особи, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисників адвокатів Поморянського В.С. і Бойка В.Р.,

розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 15 жовтня 2019 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Бучацького районного суду Тернопільської області від 15 жовтня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1(один) рік.

Як визнав суд, 16 серпня 2019 року, приблизно о 20 год. 00 хв., ОСОБА_1 , в с. Осівці Бучацького району Тернопільської області, керував транспортним засобом Шкода Октавія, н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: в`яла мова, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 15 жовтня 2019 року незаконною та необґрунтованою, ухваленою з порушенням норм матеріального права, а тому просить її скасувати, а провадження по цій справі закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування поданої ним апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази його вини, а ті, що наявні: протокол про адміністративне правопорушеннясерії БД №022580 від 17.08.2019 року, копія письмового пояснення ОСОБА_2 , копія протоколу допиту свідка ОСОБА_3 - не можуть вважатися допустимими доказами, оскільки вони отримані з порушенням встановленого законом порядку.

Зокрема вказує, що пояснення ОСОБА_2 та допит свідка ОСОБА_3 не можуть бути правомірними доказами притягнення апелянта до адміністративної відповідальності, бо ні ОСОБА_2 , ні ОСОБА_3 у судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, а такі докази не можуть бути беззаперечними доказами вчинення оскаржуваного адміністративного правопорушення.

Посилається також на те, що до матеріалів справи не долучено жодних доказів про зафіксовані події з нагрудних відеокамер, наявних у працівників поліції, зокрема про зупинку транспортного засобу під керуванням апелянта о 20 год. 00 хв. 16.08.2019 року.

Заслухавши ОСОБА_1 та його захисника Поморянського В.С. і Бойка В.Р., які повністю підтримали подану апеляційну скаргу та просять скасувати постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 15 жовтня 2019 року і закрити провадження у справі, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Цих вимог закон суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не дотримався.

Як слідує з постанови Бучацького районного суду Тернопільської області від 15 жовтня 2019 року, в обґрунтування доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, суд першої інстанції зазначив наступні докази: протокол про адміністративне правопорушення серії БД №022580 від 17.08.2019 року, письмовові поясненні ОСОБА_2 та протокол допиту свідка ОСОБА_3

Поклавши ці докази в основу свого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, суд першої інстанції не врахував, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявнсті юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Аналіз матеріалів справи дає підстави для висновку, що місцевий суд не дотримався цих приписів закону, оскільки належним чином не дослідив докази вини особи. Зокрема, суд вказав як на доказ вини ОСОБА_1 пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .. Однак, вказані пояснення не можуть вважатися належним доказом правомірності притягнення апелянта до адміністративної відповідальності, оскільки ці особи в судовому засіданні безпосередньо судом не допитувалися, а тому їх свідчення не можуть бути беззаперечним доказом вчинення ним адміністративного правопорушення.

Окрім того, як встановлено судом апеляційної інстанції, в матеріалах справи відсутні будь-які відеозаписи з нагрудних відеокамер поліцейських.

Цей факт місцевим судом залишено поза увагою, йому не надано жодної оцінки в судовому рішення і вказані протиріччя не усунуті судом, шляхом з`ясування вказаних обставин безпосередньо в судовому засіданні у свідків, зазначених в протоколах та в яких відібрано пояснення, що знаходяться в матеріалах справи.

Таким чином, обмежившись вказівкою на протокол про адміністративне правопорушення, письмові пояснення ОСОБА_2 та протокол допиту свідка ОСОБА_3 , без їх аналізу та юридичної оцінки, суд першої інстанції не забезпечив вимог закону щодо всебічності, повноти і об`єктивності з`ясування обставин справи, оскільки не обґрунтував належним чином своїх висновків щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного, вважаю, що висновки суду першої інстанції, в силу неповноти проведеного судового розгляду, містять істотні суперечності щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за якою його Бучацьким районним судом притягнуто до адміністративної відповідальності.

За змістом ст.62 Конституції України обвинувачення особі не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Враховуючи, що у матеріалах справи відсутні достатні докази, які б беззаперечно свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, який розглядався судом першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а відтак провадження по справі відносно нього підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 15 жовтня 2019 року якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП скасувати та закрити провадження в справі на підставі п. 1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис