КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2019 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Васильєва М.А.,

за участю:

захисника МатківськогоТ.О.

особи, яка притягнута до

адміністративної відповідальності ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2018 року, якою

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 гривню в дохід держави, стягнуто судовий збір в сумі 352, 40 грн.

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду ОСОБА_2 визнаний винуватим в тому, що 25 вересня 2018 року о 16:40 год. в м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Маричанська, 5, у Відділі субсидій Управління праці та соціального захисту населення Голосіївського району в громадському місці вчинив дрібні хуліганські дії відносно ОСОБА_3, а саме: лаявся нецензурною лайкою, кричав, погрожував, тим самим здійснив дії, передбачені ст. 173 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову, провадження у справі закрити.

Пропущений строк обґрунтовує тим, що копію рішення від 12 жовтня 2018 року отримав тільки 16 жовтня 2018 року, при цьому останній день для подання апеляційної скарги - припадає на вихідний день неділю, а наступним робочим днем є 22 жовтня 2018 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на те, що суд порушив норми матеріального та процесуального права, суд неповно з'ясував обставини, які мають значення для справи, а висновки суд не відповідають фактичним обставинам.

Апелянт вказує на те, що під час складання протоколу йому не надали права, яке передбачене ст. 59 Конституції України, на правову допомогу, для того, щоб зрозуміти значення інкримінованого йому правопорушення, адже, він не володіє достатніми знаннями у галузі права, для надання пояснень його не викликали, він не був обізнаний, що відносно нього складають протокол, оскільки саме він (апелянт) викликав поліцію, щоб зафіксувати факт злочинних дій посадових осіб.

Як наголошує апелянт, протокол складено від нього таємно, про що свідчить відсутність його підпису на протоколі, а також порушено встановлений порядок його складання, так як відсутнє посилання на роз'яснення конституційних та адміністративних норм.

Окрім того, в місцевому суді йому не надали можливість ознайомитись з матеріалами справи, що є також грубим порушенням, а також суд першої інстанції не надав можливості реалізувати своє право на захист.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що він (апелянт) працівників Відділу субсидій не ображав, як і не ображав ОСОБА_3, оскільки його розмова мала відношення до надання субсидії, і в процесі розмови виявилось, що хтось з працівників відділу вчинив правопорушення, у зв'язку з чим він (апелянт) був змушений викликати наряд поліції з метою фіксації правопорушення, але його намагались силоміць виштовхати з кабінету та пригрозили, що вони теж напишуть на нього заяву, начебто, він лаявся нецензурною лайкою. Все відбувалось в присутності його (апелянта)мами та інших свідків.

Окрім того, апелянт не погоджується з висновком суду про те, що суд критично оцінив показання свідків ОСОБА_4 - яка є матір'ю, а також ОСОБА_5, який перебуває в товариських відносинах з апелянтом, з огляду на те, що останні, нібито, надавали неправдиві показання, з метою уникнення відповідальності.

Заслухавши доповідь суді, пояснення ОСОБА_2 та захисника на підтримку апеляційної скарги, пояснення свідків, дослідивши наявні у справі докази, а також додатково надані під час апеляційного розгляду, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить наступного висновку.

Що стосується доводів, викладених в апеляційній скарзі, щодо поновлення строку, то апеляційний суд не вбачає підстав для поновлення, оскільки апеляційна скарга подана в строк, встановлений ст. 294 КУпАП.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 пояснив, що постанова суду не відповідає обставинам справи, суд першої інстанції дійшов неправильного висновку. 25 вересня 2018 року він звернувся за субсидією, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною, хотів з'ясувати, чому йому не було надано субсидію. У відділі субсидій йому повідомили, що йому відмовлено у наданні субсидії, та у декларації, яку він подавав, він побачив, що була чужою рукою дописана мама його (ОСОБА_2) дитини, з якою він проживає окремо. Працівники відділу субсидій не слухали його та на його запитання, хто та на якій підставі вписав це, нічого не пояснили, розмовляючи з ним в досить грубій формі. Він з метою фіксацію цього факту та з'ясування обставин внесення в його декларацію неправдивих відомостей викликав поліцію. Коли прибули працівники поліції, то повідомили, що будуть розбиратись з тим, що трапилось, але ОСОБА_6 - працівниця відділу субсидій повідомила, що напише на нього (ОСОБА_2) теж заяву, що він ображав її. Він працівникам поліції написав заяву, та в присутності працівників поліції йому надали можливість сфотографувати декларацію. Пізніше він був викликаний до дільничного інспектора поліції, який відмовився опитувати свідків та позбавив його можливості надати докази на підтвердження тих обставин, які відбувалися. Із-за такої поведінки дільничного інспектора поліції він (ОСОБА_2) викликав слідчо-оперативну групу, а пізніше написав на такі дії дільничного інспектора поліції скаргу. Йому до сих пір не зрозуміло, чому саме на нього складено протокол, він тільки намагався себе захистити від службового підроблення працівників відділу субсидій. Він не вчиняв адміністративного правопорушення за обставин, які викладене в протоколі та в постанові. Не заперечує, що міг емоційно говорити, але нецензурною лайкою не висловлювався та не погрожував.

В суді апеляційної інстанції допитаний свідок ОСОБА_7 суду повідомив, що в день події перебував разом з ОСОБА_2, який звернувся з якихось питань до відділу субсидії. Він (ОСОБА_7) підвозив ОСОБА_2 до цього відділу та чекав його спочатку в машині, оскільки ОСОБА_2 сказав, що йде ненадовго. Оскільки ОСОБА_2 довго не було, він зайшов в хол відділу, та чекав ОСОБА_2 вже там. Він (ОСОБА_7) чув, як ОСОБА_2 спілкувався з працівниками відділу субсидій. При цьому останні говорили з ним некоректно. ОСОБА_2 намагався з'ясувати, хто та на якій підставі вніс якісь відомості в його декларацію, поводив себе спокійно. Натомість, працівники відділу підвищували на ОСОБА_2 голос, сварилися. В момент події з ОСОБА_2 була його мама його дитину, інформацію щодо якої, наскільки він зрозумів, внесли в декларацію. Працівників поліції викликав ОСОБА_2, оскільки йому не надавали можливості з'ясувати питання внесення відомостей в декларацію по нарахуванню субсидії.

Свідок ОСОБА_8 в апеляційному суді пояснив, що ОСОБА_2 є батьком їх дитини. В момент події у відділі субсидій, вона була вдома, їй зателефонував ОСОБА_2 та повідомив, що не зрозуміло, на якій підставі, в його декларацію по оформленню субсидії внесені її персональні дані. В свою чергу вона взяла дитину і приїхала до відділу субсидій. По прибуттю на місце події вона повідомила працівникам відділу, що згоди на обробку власних персональних даних не надавала, а тому працівниками відділу субсидій було вчинено правопорушення, у зв'язку і з чим була викликана поліція. ЇЇ (ОСОБА_8) дані знаходяться зовсім в іншій службі і не мають жодного відношення до ОСОБА_2 В подальшому працівники відділу субсидій повідомили, якщо ОСОБА_2 із своїм оточенням викликають поліцію, то вони (працівники відділу субсидій) напишуть на ОСОБА_2 заяву теж. По приїзду поліції начальник відділу субсидій ховала папку, в якій, як вона (ОСОБА_8) зрозуміла, була декларація ОСОБА_2, і в кабінеті щось писала з працівникам поліції. Начальник відділу також погрожувала фізичною розправою. ОСОБА_2 поводив себе адекватно. Ніхто не пояснив, ким були вписані її (ОСОБА_8) дані в декларацію ОСОБА_2, адже вони з ОСОБА_2 неодружені і проживають окремо. Конфлікту зі сторони ОСОБА_2 не було. Він намагався з'ясувати обставини порушення закону працівниками відділу субсидії.

З письмових пояснень ОСОБА_9 вбачається, що вони є аналогічними (ас. 9, 47-49).

З метою перевірки доводів апелянта, судом апеляційної інстанції допитано дільничного інспектора поліції ОСОБА_10, який пояснив, що від працівника відділу субсидії надійшла заява щодо вчинення хуліганства відносно одного з працівників відділу субсидії з боку ОСОБА_2 Він опитав працівників відділу субсидій та мати та дружину ОСОБА_2, та щодо ОСОБА_2 склав протокол за ст. 173 КУпАП. Працівників слідчо-оперативної групи, які виїжджали на місце події, не опитував та не викликав. Інших свідків не було. Був рапорт наряду поліції. Слідчо-оперативну групу викликав ОСОБА_2 Відповідно до даних, які в нього (ОСОБА_10) були, він дійшов висновку про складання протоколу про адміністративне правопорушення саме щодо ОСОБА_2 Інші обставини не з'ясовував. У відділку поліції він зустрів ОСОБА_2, який обурювався щодо складеного на нього протоколу. По обставинах протоколу може пояснити те, що, як йому відомо, ОСОБА_2 було, нібито, встановлено, що працівники соціальної служби підробили документи та внесли інші дані в декларацію що стосується субсидії, а саме було внесено дані матері дитини ОСОБА_2 Чи вносились відомості про кримінальне правопорушення по цьому факту, йому (ОСОБА_10) не було відомо, оскільки таким питанням займається слідчий відділ. Пояснення від ОСОБА_2 не відбирав з огляду на те, що останній відмовлявся від надання будь-яких пояснень. З усіма правами, в т.ч. і з правом на захист, ОСОБА_2 знайомив, але останній від усього відмовлявся. Пояснення матері ОСОБА_2 та матері дитини останнього були долучені до матеріалів протоколу. ОСОБА_2 викликав на нього поліцію теж. Рішення про складання протоколу на ОСОБА_2 він (ОСОБА_10Д.) приймав самостійно, взявши до уваги пояснення працівників відділу субсидій. Суть конфлікту йому (ОСОБА_10Д.) була зрозуміла.

Стороною захисту долучено відеозапис, який стосується моменту складання протоколу щодо ОСОБА_2, на якому зафіксовано, що ОСОБА_2 обурюється на дії дільничного інспектора поліції та вказує, що буде писати скаргу. Між дільничним та ОСОБА_2 виникає словесний конфлікт, участь в якому бере мама дитини ОСОБА_2, у зв'язку з тим, що ОСОБА_2 просив опитати свідків з його боку, звертає увагу дільничного інспектора, що останній порушує закон, на що дільничний продовжує складати протокол (ас. 83).

Судом апеляційної інстанції допитана ОСОБА_3 - спеціаліст відділу субсидій, яка повідомила, що вона в день події працювала в кімнаті 7. Оскільки в них в той день всі програми були закриті, начальниця відділу ОСОБА_11 проводила прийом в кімнаті № 1. Потім вона (ОСОБА_3) почула крики. Вийшовши в коридор, побачила, що ОСОБА_2 увірвався в кабінет, кричав, лаявся. Її (ОСОБА_3) кабінет далі. Через кілька хвилин прибігла дівчина з іншого відділу, і вона (ОСОБА_3) побігла в 1 кабінет. ОСОБА_2 кричав, махав руками та стверджував, що було підроблено його декларацію на субсидію. Перед цим ОСОБА_2 здав неповно заповнену декларацію, у зв'язку з чим її було повернуто. Потім ОСОБА_2 подав виправлену декларацію, із-за якої це все і відбувалось. Декларацію приймала ОСОБА_12, яка на даний час не працює. Вона (ОСОБА_3) сказала, що не знає, хто вписав дружину ОСОБА_2 в декларацію. Скільки було людей на роботі, вона не знає, такі обставини їй невідомі. Начальник намагалась консультувати людей, але ОСОБА_2 заважав. Люди були про консультовані в іншому кабінеті. Вона декларацію ОСОБА_2 не показувала, оскільки там є персональні дані. ОСОБА_2 намагався вирвати декларацію та заяву, та говорив, що підробили декларацію, при цьому він нецензурно лаявся, конфлікт наростав. Після цього ОСОБА_2 видзвонив дружину з дитиною. Весь час матері, дружини та дитини не було, був тільки ОСОБА_2, який постійно кричав, нецензурно висловлювався, погрожував. Потім мати ОСОБА_2 та дружина намагались вивести його, але він все одно лаявся на працівників служби. ОСОБА_2 викликав поліцію за підроблення декларації. Вона також викликала поліцію, щоб ОСОБА_2 вивели з відділу. Згодом збіглось пів колективу. Вважає, що мама ОСОБА_2 довела ситуацію до конфлікту. Коли приїхала поліція вона, говорила те ж саме. ОСОБА_2 в присутності працівників поліції поводив себе спокійно. Щодо цього факту здійснювалась службова перевірка у відділі, за результатами якої було встановлено, що у відділі людей з таким почерком, яким було внесено дописи в декларацію, не було виявлено. З дільничним ОСОБА_10 написала другу заяву. Дільничний питав, що трапилось, і вона йому розповідала. На запитання захисника ОСОБА_3 пояснила, що вона не зацікавлена не давати субсидію. Прийом громадян був проведений, робота відділу зірвана не була.

Як вбачається зі змісту постанови, яка наразі оскаржується, в суді першої інстанції ОСОБА_3 вказала, що коли ОСОБА_2 дізнався, що у наданні субсидії йому відмовлено, почав голосно нецензурно лаятись на її адресу та адресу працівників відділу, вів себе агресивно, погрожував, чим зірвав прийом громадян на півтори години, чим порушив громадський порядок (ас. 18-19).

При з'ясуванні під час апеляційного розгляду наявності суперечностей в її поясненнях, пояснити не змогла, підтвердивши, що прийом громадян був проведений, всі громадяни були прийняті.

З наявних у справі письмових пояснень працівників УПСЗН в м. Києві ОСОБА_13 та ОСОБА_14 вбачається, що в їх присутності ОСОБА_2 погрожував фізичною розправою, нецензурно висловлювався, кричав, ображав ОСОБА_3, а свідок ОСОБА_13 вказала ще й про те, що ОСОБА_2 кидався на ОСОБА_3, не реагуючи на зауваження (ас. 6-7).

При цьому, з даних пояснень вбачається, що свідками вказано, що зазначені дії ОСОБА_2 вчинені безпричинно, а пояснення свідка ОСОБА_13 в частині того, що ОСОБА_2 кидався на ОСОБА_3 не підтверджуються жодними наявними у справі доказами.

З пояснень вказаних свідків в суді першої інстанції вбачається, що ними також було зазначено про те, що ОСОБА_2 голосно нецензурно лаявся на адресу ОСОБА_3 та інших працівників відділу та вів себе агресивно (ас. 18-19).

З письмових пояснень свідка ОСОБА_4, а також пояснень свідка ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_5, опитаних в суді першої інстанції, вбачається, що ними зазначено про те, що з боку ОСОБА_2 не було нецензурної лайки та погроз в бік працівників відділу, зокрема, на адресу ОСОБА_3 (ас. 4, 18-19, 57-59, 70-71).

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП № 053123 він складений щодо ОСОБА_2 про те, що 25 вересня 2018 року о 16.40 год. за адресою м. Київ, вул.. Маричанська, 5, в громадському місці, ОСОБА_2 О,А. вчинив дрібні хуліганські дії відносно ОСОБА_3, а саме: ображав, кричав, погрожував (ас. 1).

Оцінюючи наявні у справі докази в їх сукупності, доходжу наступного висновку.

Згідно з диспозицією статті 173 КУпАП об'єктивну сторону складу дрібного хуліганства становлять такі альтернативні діяння: 1) нецензурна лайка в громадських місцях; 2) образливе чіпляння до громадян; 3) інші подібні дії, за умови, що кожне із цих діянь порушує громадський порядок і спокій громадян, а обов'язковою ознакою суб'єктивної сторони цього правопорушення є хуліганський мотив поведінки особи, яка вчиняє зазначені вище дії.

При цьому норма статті 173 КУпАП не дає однозначного визначення, що саме підпадає під поняття «інших подібних дій», що порушують громадський порядок і спокій громадян, та в чому саме проявляється хуліганський мотив дій особи.

У справі, яка переглядається, судом першої інстанції встановлено, що 25 вересня 2018 року о 16:40 год. в м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Маричанська, 5, у Відділі субсидій Управління праці та соціального захисту населення Голосіївського району в громадському місці вчинив дрібні хуліганські дії відносно ОСОБА_3, а саме: лаявся нецензурною лайкою, кричав, погрожував.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, у судовому рішенні немає конкретизації того, у чому проявилось порушення цими діями громадського порядку і спокою громадян, та немає оцінки, чи не виключали встановлені судом обставини подій наявність у ОСОБА_2 хуліганського мотиву.

У постанові суду також не наведено мотивів незгоди з поясненнями ОСОБА_2, який стверджував, що ним не вчинялись хуліганські дії, а, навпаки, саме ним викликалась поліція у зв'язку з конфліктною ситуацію, яка була викликана діями працівників відділу по внесенню в його декларацію на оформлення субсидій відомостей, які не відповідали дійсності, та у зв'язку з тим, що йому не надавали можливості більш детально ознайомитися з цією декларацію та сфотографувати. Таку можливість він отримав тільки після приїзду поліції.

Як вбачається з рапорту оперативного чергового Голосіївського УП ГУ НП України в м. Києві, о 16.55 год. 25 вересня 2018 року ОСОБА_2 здійснено виклик поліції у зв'язку з конфліктом з працівниками субсидії. В подальшому, о 17.32 год. та 17.39 год. ОСОБА_2 повторно здійснені виклики поліції з проханням прискорити наряд поліції у зв'язку з конфліктом з працівниками поліції.

В цей же день о 17.32 год. здійснено виклик поліції і ОСОБА_3, як зазначено «Хуліганство».

О 18.14 год. 25 вересня 2018 року у заявника ОСОБА_2 відібрано письмову заяву для подальшої реєстрації. На даний момент конфлікт вичерпано (ас. 3).

З заяви ОСОБА_2 від 25 вересня 2018 року вбачається, що в заяві ним зазначені ті ж самі обставини та причини виникнення конфлікту та виклику поліції, про які він вказував як в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду (ас. 6).

Відповідно до заяви ОСОБА_3 від 25 вересня 2018 року вбачається, що ОСОБА_2, отримавши інформацію про те, що субсидія в розмірі «0», почав вести себе неадекватно, погрожував працівником, нецензурно висловлювався, голосино кричав в присутності мешканців, які прийшли до відділу, не давав змоги задати питання (по суті) та надати роз'яснення (ас. 4).

При цьому пояснити, чому саме такі обставини вказані в заяві, свідок ОСОБА_3 пояснити не змогла.

З огляду на те, що з наявної у справі сукупності доказів беззаперечно встановлено, що конфлікт виник між ОСОБА_2 та працівниками відділу субсидій не безпідставно, а у зв'язку з тим, що в декларацію про нарахування субсидії, яка була подана ОСОБА_2 до відділу субсидій, невстановленою особою були внесені відомості, що призвело до ненарахування субсидії ОСОБА_2, вказані обставини виключають наявність хуліганського мотиву в діях ОСОБА_2, у зв'язку з чим в діях ОСОБА_2 відсутня суб'єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, наявність суперечностей, зазначених в поясненнях усіх опитаних по справі осіб, які неможливо усунути за відсутністю інших об'єктивних доказів у справі, відсутність доказів на підтвердження суб'єктивної сторони адміністративного правопорушення, у вчиненні якого обвинувачувався ОСОБА_2, вважаю, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, у зв'язку з чим постанова суду підлягає скасуванню, провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, а апеляційна скарга - задоволенню в частині скасування постанови та закриття провадження у справі.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 гривню в дохід держави, стягнуто судовий збір в сумі 352, 40 грн. - скасувати, провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 за ст.. 173 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ГП № 053123 від 10 жовтня 2018 року, закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду М.А. Васильєва