Провадження № 33/824/1091/2019 Суддя в 2-й інстанції Свінціцька О.П.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі:

судді судової палати з розгляду кримінальних справ Свінціцької О.П., в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_3 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 січня 2019 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 січня 2019 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік;

стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.

ОСОБА_2 притягнуто до відповідальності за те, що він, 30 листопада 2018 року о 04 год. 13 хв., в м. Києві по просп. Перемоги керував транспортним засобом марки «Рено», номерний знак НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

У апеляційній скарзі захисник ОСОБА_3 указала на незаконність постанови судді та необхідність її скасування. В обґрунтування доводів апеляційної скарги послалася на те, що постанова винесена із порушенням норм чинного законодавства, обставини справи з'ясовані неповно, висновки судді не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначила, що 30.11.2018 ОСОБА_2 було припарковано автомобіль на узбіччі, у зв'язку із чим працівниками поліції його було притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 статті 122 КУпАП. Забравши копію постанови, ОСОБА_2 пішов в кафе «Дрова» на святкування дня народження свого товариша та після цього викликав драйвера, який мав завезти його додому. Очікуючи драйвера в автомобілі, до нього під'їхав патрульний поліцейський автомобіль з тими самими співробітниками поліції, які винесли щодо нього постанову про порушення правил паркування. Останні стали наполягати на проходженні огляду на стан алкогольного сп'яніння та за допомогою сили, посадили його в патрульний автомобіль. Захисник звернула увагу на те, що в закладі охорони здоров'я провести огляд на стан сп'яніння можливо було після проходження огляду за допомогою приладу Драгер, однак у зв'язку із відмовою у наданні сертифікації на цей прилад ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду. Окрім того, апелянт указала, що ОСОБА_2 транспортним засобом не керував, а відтак не являвся учасником дорожнього руху. Вказане, на думку апелянта, виключає необхідність проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння. Також указала, що працівниками поліції здійснювався як моральний так і фізичний тиск на останнього. ОСОБА_2 не було роз'яснено його прав, також не було запрошено свідків, що в свою чергу є порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Окрім того, ОСОБА_2 не було надано копію протоколу про адміністративне правопорушення. Просила постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 16 січня 2019 року скасувати, а провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вислухавши пояснення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, який подану апеляційну скаргу підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити, також вважав за можливе здійснювати розгляд справи у відсутності захисника;

вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Висновки судді місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_2 у порушенні ним вимог п.2.5 ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованими.

Такий висновок підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення від 30.11.2018, в якому викладені обставини вчинення правопорушення, відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, відповідно до якого водій ОСОБА_2 в присутності двох свідків відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння, іншими доказами.

Дослідивши вказані докази суддя місцевого суду дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст. 130 КУпАП, необхідності накладення на нього стягнення та на законних підставах, із дотриманням вимог ст. 23 і 33 КУпАП наклав на нього стягнення у межах санкції, передбаченої ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_3 в частині того, що вказаний автомобіль не перебував у русі та ОСОБА_2 ним не керував, не ґрунтуються на матеріалах справи. Як вбачається з оглянутого в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції за участі ОСОБА_2 відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, ОСОБА_2 в ході розмови з працівниками поліції пояснював, що він рухався на автомобілі «Рено», номерний знак НОМЕР_1 з моста та виїхав на проспект Перемоги, оскільки по проспекту Перемоги рухались інші транспортні засоби, він не мав можливості перестроїтись та змушений був рухатись у смузі руху для маршрутних транспортних засобів. Також з вказаного відеозапису вбачається, що пасажир, який перебував у автомобілі Рено, яким керував ОСОБА_2 пояснював, що вони зупинились ненадовго, щоб придбати піцу. При цьому працівниками поліції було винесено постанову про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.3 ст. 122 КУпАП за порушення вимог п.17.1 ПДР України (а.с.2) .

Окрім того, під час спілкування ОСОБА_2 з працівниками поліції, у останніх виникла підозра щодо перебування ОСОБА_2 в стані алкогольного сп'яніння, у зв»язку з чим працівниками поліції було запропоновано водію ОСОБА_2 пройти у встановленому законом порядку огляд на стан алкогольного сп'яніння як на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» так і в закладі охорони здоров'я, однак останній відмовився від проведення огляду за допомогою приладу «Драгер» на місці зупинки та відмовився проходити огляд у медичному закладі. При цьому з відеозапису чітко вбачається, що працівниками поліції водію ОСОБА_2 роз'яснено його права, суть вчиненого правопорушення та вказана відмова була зафіксована за участі двох свідків, які були запрошені працівниками поліції. При цьому ОСОБА_2 не заявляв про надання йому Сертифікату на прилад «Драгер». За таких обставин доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції ОСОБА_2 не були роз»яснені права, не роз»яснено суть вчиненого правопорушення та те, що працівниками поліції не були запрошені свідки і не надано Сертифікат на прилад «Драгер» повністю спростовуються відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції.

Дії працівників поліції в даній ситуації є такими, які відповідають вимогам Інструкції про прядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735.

Крім того, доводи захисника ОСОБА_3 в частині того, що екіпаж патрульної поліції під'їжджав до ОСОБА_2 двічі, також не відповідають дійсності, оскільки, як вбачається з відеозапису з нагрудної камери працівників поліції, даний запис є безперервним, всі події, які на ньому відображені є логічними та послідовними. З вказаного відеозапису слідує, що з початку працівниками поліції був зупинений даний транспортний засіб, а вже далі, під час спілкування останніх з водієм у них виникла підозра щодо перебування ОСОБА_2 в стані алкогольного сп'яніння. Відтак, доводи апеляційної скарги захисника щодо того, що екіпаж поліції двічі під'їжджав до водія ОСОБА_2 та останній перебував певний проміжок часу між двома подіями у кафе, є необґрунтованими.

Невручення ОСОБА_2 копії протоколу про адміністративне правопорушення не може бути підставою для визнання незаконною постанови судді місцевого суду, з урахуванням того, що відповідно до відеозапису, останній відмовився від отримання копії протоколу.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що розгляд цієї справи суддею місцевого суду проведений відповідно до вимог закону, при її розгляді та ухваленні рішення суддею дотримані вимоги ст. 23, 245, 280 КУпАП, рішення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності із накладенням стягнення є обґрунтованим і належним чином мотивоване. Підстав для скасування чи зміни постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 січня 2019 року щодо ОСОБА_2 суд не вбачає, у зв'язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 січня 2019 року щодо ОСОБА_2 - залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

СУДДЯ О.П. Свінціцька