Провадження № 33/824/1263/2019 Доповідач у 2 інстанції Ященко І.Ю.
ПОСТАНОВА

« 4 » березня 2019 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Ященко І.Ю., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.163-1 КУпАП щодо ОСОБА_2,

в с т а н о в и л а:

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 7 грудня 2018 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-1 КУпАП, а провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.1 ст. 163-1 КУпАП - закрито.

19.02.2019р. на дану постанову надійшла апеляційна скарга ОСОБА_2, в якій ставиться питання про її скасування та закриття провадження у справі щодо неї на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, а також порушується питання про поновлення строку на оскарження постанови від 7.12.2018р.

Перевіривши доводи апеляційної скарги в частині поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, вивчивши матеріали справи, вважаю, що у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути апелянту з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 294 КУпАП постанова судді про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертаються апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Із матеріалів справи вбачається, що постанова суддею щодо ОСОБА_2 винесена 7.12.2018р., проте апеляційна скарга ОСОБА_2 подана до суду лише 15.02.2019р., тобто зі значним порушенням десятиденного строку на оскарження.

В обґрунтування поважності причини пропуску строку на оскарження постанови апелянт послалася на те, що про розгляд справи 7.12.2018р. вона була повідомлена лише 5.12.2018р., в судовому засіданні присутня не була, про судове рішення дізналася лише коли отримала копію постанови, тобто 13.02.2019р., а тому вважає строк на оскарження постанови пропущений ним з поважних причин.

Виходячи із зазначених вимог закону, положеннями ст.294 КУпАП прямо визначено, що строк на апеляційне оскарження рахується з дня винесення постанови.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 отримала судову повістку про розгляд 5.12.2018р., тобто була обізнана, що розгляд справи щодо неї відбудеться 7.12.2018р., однак при цьому, будь-яких заходів для явки до суду вона не вжила, жодних клопотань про відкладення розгляду справи не надіслала, натомість 7.12.2018р. подала до суду свої письмові пояснення, які були зареєстровані через канцелярію суду.

Посилання апелянта на те, що про судове рішення ухвалене щодо неї вона дізналася лише коли отримала копію постанови, тобто 13.02.2019р. - не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_2 могла в будь-який час реалізувати свої права передбачені ст. 268 КУпАП на ознайомлення з матеріалами справи та отримання копії судового рішення, однак до суду не з'явилась, заяву про отримання копії рішення направила до суду лише 27.12.2018р.

Як вбачається з аналізу рішень Європейського суду він у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Заборона зловживання правом знайшла своє закріплення у ст.17 Конвенції.

В рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України» від 3.04.2008р. зазначено, « що від судів вимагається вказувати підстави для поновлення права на оскарження судового рішення, однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі, проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки вказується на те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження».

Враховуючи тривалість строку (понад два місяці) між постановленням рішення у справі і зверненням до суду з апеляційною скаргою, відсутність поважних причин пропуску строку на оскарження постанови, вважаю, що в поновленні строку на оскарження зазначеної постанови ОСОБА_2 слід відмовити, а апеляційну скаргу відповідно до вимог ст. 294 КУпАП повернути апелянту.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

п о с т а н о в и л а :

В поновленні строку ОСОБА_2 на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 7 грудня 2018 року щодо неї - відмовити.

Апеляційну скаргу повернути ОСОБА_2.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя _______________