ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: № 33/819/438/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2019 року м. Херсон

Суддя Херсонського апеляційного суду Заіченко В.Л., розглянувши, за участю адвоката Токаленко В.М., апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 10.06.2019 року відносно нього, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 10.06.2019 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 грн. (600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 384,20 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає постанову суду незаконною, посилаючись на те, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відносно нього, відсутні достатні докази, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, що поліцейський (у встановленому законом порядку) не направляв ОСОБА_1 у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. В обґрунтування вимог апелянт вказує, що відомості, викладені в наданій йому патрульним копії протоколу про адміністративне правопорушення (на який посилається суд) були нерозбірливі та нечіткі, а тому висновок суду про те, що доказом у справі є протокол про адміністративне правопорушення, яким зафіксовані обставини вчинення правопорушення, не можуть прийматися до уваги, вважає, що протокол про адміністративне правопорушення - це процесуальний документ не може вважатися беззаперечним доказом вини особи. Крім того зазначає, що показання свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (на які посилається суд першої інстанції) - викликають сумніви в їх об`єктивності, оскільки їх пояснення заздалегідь були надруковані, від руки були вписані тільки деякі дані та є незрозумілим, яким чином встановлювалися їх особи, а також в судовому засіданні ці свідки допитані не були. Вимоги апелянт мотивує тим, що не перебував у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, а тому не ухилявся від огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. Вказує, що поліцейський повинен був спочатку запропонувати йому пройти огляд на стан сп`яніння із застосуванням спеціального технічного засобу за місцем зупинки транспортного засобу (в разі наявності у нього ознак такого сп`яніння), і лише в разі відмови від такого огляду або незгоди з його результатами повинен запропонувати пройти такий огляд в медичній установі. Однак проходження огляду на стан сп`яніння поліцейські на місці зупинки не пропонували, а хотіли відразу відвезти мене в КЗ «Херсонська обласна психіатрична лікарня». Також апелянт зазначає, що в порушення вимог ст. 268 КУпАП суд розглянув справу у відсутності ОСОБА_1 , що завадило йому реалізувати свої права, надати пояснення про обставини справи, заявити клопотання про виклик свідків та надати докази. Вважає, що не був належним чином, у спосіб визначений діючим законодавством, повідомлений про день та час розгляду справи, що в матеріалах справи відсутні дані про отримання ним судових повісток про виклик до суду, а тому вважає, що судом першої інстанції порушено його право на захист та справедливий судовий розгляд, його доводи в судовому засіданні не досліджувалися, що вплинуло на прийняте судом рішення. Висновок суду про те, що він був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується моїм підписом в протоколі про адміністративне правопорушення, не ґрунтується на вимогах закону, оскільки діюче законодавство не містить положень про те, що про день та час розгляду судом справи про адміністративне правопорушення повідомляє поліцейський. Просить суд поновити йому строк на апеляційне оскарження, оскільки копію оскаржуваної постанови отримав лише 21.08.2019 року в Управлінні патрульної поліції м. Херсона, куди звернувся з приводу отримання своїх документів. Вважає, що строк на оскарження вказаної постанови пропущено ним з поважної причини, посилаючись на те, що 31.08.2019 року був вихідним днем, то останнім днем строку на оскарження є 02.09.2019 року. Просить скасувати постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 10.06.2019 року та прийняти нову, якою закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Перевіривши матеріали адміністративної справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення адвоката Токаленко В.М., суддя вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП - апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Розглянувши клопотання про поновлення строку, вважаю, що воно підлягає задоволенню у відповідності до вимог ст. 294 КУпАП та з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, як такий, що пропущений з поважних причин.

Перевіркою матеріалів адміністративної справи встановлено, постанова суду винесена без участі особи, яка притягається до відповідальності, підтверджень того, що ОСОБА_1 своєчасно отримав копію постанови суду, у справі відсутні. Як вбачається з матеріалів апеляційної скарги, ОСОБА_1 отримав копію оскаржуваної постанови 21.08.2019 року, апеляційна скарга подана до місцевого суду 23.08.2019 року, а тому суддя апеляційного суду вважає за можливе поновити строк на апеляційне оскарження.

Відповідно до ст. 7 КУпАП - провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. На суд покладається обов`язок відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення, сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Відповідно до ч.7 ст. 294 КУпАп - суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до 245, 251, 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії ОСОБА_4 за ч.1 ст. 130 КУпАП, постанова суду відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 є законним та обґрунтованим.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Суддею апеляційної інстанції встановлено, що відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №191109 від 20.05.2019 року, згідно якого ОСОБА_1 , 20.05.2019 року о 04:40годині в м.Херсоні по вул.Полтавська, біля будинку № 151, керував транспортним засобом марки «Mazda 6,», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей не реагують на світло, підвищена жвавість та рухливість, неприродна блідість, в порушення п.2.5 ПДР України, у присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Вимоги п. 2.5 ПДР України зобов`язують водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння. Відповідальність за порушення зазначених вимог ПДР України передбачена ст.130 КУпАП. Тобто, об`єктивна сторона правопорушення полягає не тільки в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а так само і в ухиленні осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (п.6 розділу IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 року № 1395).

Докази які містяться в матеріалах справи: протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №191109 від 20.05.2019 року, яким зафіксовані обставини вчинення правопорушення, пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з яких вбачається, що ОСОБА_1 , який мав ознаки наркотичного сп`яніння, в їх присутності відмовився від проходження огляду на виявлення стану наркотичного сп`яніння в медичному закладі, матеріали відео фіксації, на яких зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на виявлення стану наркотичного сп`яніння в медичному закладі - у своїй сукупності є підтвердженням об`єктивної сторони скоєного ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, які підтверджують винуватість ОСОБА_1 в скоєнні зазначеного правопорушення, оскільки відповідальність особи за ч.1 ст. 130 КУпАП настає не тільки у разі керуванні транспортним засобом у стані сп`яніння, а й у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння..

Водій ( ОСОБА_1 ) від огляду ухилився, а тому відповідні його дії та ознаки сп`яніння, зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків - є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності. Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.

Доводи апелянта про те, що відомості, викладені в наданій йому патрульним копії протоколу про адміністративне правопорушення були нерозбірливі та нечіткі, а тому протокол про адміністративне правопорушення, яким зафіксовані обставини вчинення правопорушення, не можуть прийматися до уваги, а також твердження апелянта, що показання свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 викликають сумніви в їх об`єктивності та неупередженості, тому що ОСОБА_1 (на його думку) в стані наркотичного сп`яніння не перебував, а тому відмовився від проходження огляду - не мають жодного значення для прийняття рішення в межах адміністративного обвинувачення, що міститься в протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №191109 від 20.05.2019 року, згідно якого ОСОБА_1 притягується до відповідності за відмову від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП не має значення чи дійсно особа, яка відмовилась від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, знаходилась у стані сп`яніння, оскільки адміністративна відповідальність настає за відмову від проходження огляду.

Інших доводів, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП в діях ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не зазначено.

Крім того, посилання апелянта на те, суд не мав визначених законом підстав для розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 , оскільки правопорушник не був належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи та діюче законодавство не містить положень про те, що про день та час розгляду судом справи про адміністративне правопорушення повідомляє поліцейський - не спростовують висновків суду про вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1

Суддя бере до уваги, що відповідно до Порядку оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення (затвердженого Наказом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини 16.02.2015 року № 3/02-15, зі змінами згідно з наказом Уповноваженого від14.02.2018 № 3/02-18 - протокол про адміністративне правопорушення складається у двох примірниках, другий примірник якого під розписку вручається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, а тому вважає, що суд першої інстанції застосував визначені строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, встановлені ст. 277 КУпАП, належним чином врахував, що повідомлення ОСОБА_1 про місце розгляду справи підтверджується його підписом в протоколі про адміністративне правопорушення у відповідній графі про ознайомлення з місцем та часом розгляду справи та обґрунтовано застосував норми ст. 268 КУпАП при розгляді справи, зважаючи на те, що клопотань про перенесення розгляду справи від ОСОБА_5 не надходило.

Крім того, суддя вважає за необхідне взяти до уваги те, що ОСОБА_1 , знаючи, що стосовно нього складений протокол про адміністративне правопорушення, зобов`язаний був поцікавитись про результат його розгляду в суді.

Таким чином, при винесенні оскаржуваної постанови суд вірно оцінив зібрані у справі докази, обґрунтовано дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 має місце склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та призначив адміністративне стягнення в межах санкції ст.130 КУпАП, беручи до уваги те, що особи, які вчиняють адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, становлять підвищену суспільну небезпечність для оточуючих, стягнення у санкції даної статті КУпАП з кожним роком постійно суттєво посилюється, на даний час є безальтернативним для запобігання підвищеного рівня суспільної небезпеки скоєння винною особою адміністративного правопорушення за ст. 130 КУпАП.

Вважаю, що обраний суддею вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст. ст. 23, 33 КУпАП та вимогам Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зважаючи на те, що «будь яка особа яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є такими, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі».

Доводи викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду та спростовуються матеріалами адміністративної справи, а отже відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції або закриття провадження у справі, підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст.ст. 294, 295 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 10.06.2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 10 червня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено штраф в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік - без зміни.

Постанова Херсонського апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя (підпис)

З оригіналом згідно:

Суддя В.Л.Заіченко