ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №641/3852/2018 Суддя 1-ї інстанції: Фатєєва Н.І.
Провадження № 33/818/205/19
Категорія: ч.2 ст.173-2 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.02.2019 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Цілюрик В.П., з участю прокурора Оводенка Віталія Сергійовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкові клопотання прокурора про поновлення строку на подачу апеляційної скарги на постанову судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05.12.2018 року у відношенні ОСОБА_2,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05.12.2018 року подання начальника Слобідського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області було задоволено та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1, замінено адміністративне стягнення, призначене постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13.06.2018 року у виді 40 годин громадських робіт, адміністративним стягненням у виді арешту строком 10 діб.

Судом першої інстанції було встановлено, що 13.06.2018 року була винесена постанова, згідно якої ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП і на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді 40 годин громадських робіт. 31.07.2018 року ОСОБА_2 був направлений виклик до Слобідського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області для виконання призначеного стягнення та відпрацювання 40 годин громадських робіт, але ОСОБА_2 за викликом не з'явилася. 15.08.2018 року ОСОБА_2 був повторно направлений виклик, на який вона знову не з'явилася.

Не погодившись з таким рішенням, прокурор Харківської місцевої прокуратури №5 Даниляк О.С. подав апеляційну скаргу в якій просить змінити постанову Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05.12.2018 року в частині заміни невідбутої частини адміністративного стягнення у вигляді громадських робіт та викласти другий абзац резолютивної частини постанови наступним чином:

«Замінити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, адміністративне стягнення, призначене постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13.06.2018 року, у вигляді 40 годин громадських робіт, адміністративним стягненням у вигляді адміністративного арешту строком 8 (вісім) діб».

Також просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови від 05.12.2018 року, посилаючись на те, що в судовому засіданні прокурор участі не приймав, а про зміст оскаржуваної ухвали дізнався лише 29.01.2019 року під час ознайомлення з матеріалами провадження.

В апеляційній скарзі її автор посилається на те, що постанова є незаконної в частині заміни накладеного стягнення, а тому підлягає зміні у зв'язку із істотними порушенням норм матеріального права.

Наголосив, що відповідно до положень ч .3 ст.321-4 КУпАП строк арешту визначається із розрахунку, одна доба арешту дорівнює п'яти годинам невідбутих громадських робіт, але не може перевищувати п'ятнадцяти діб. А тому, враховуючи, що ОСОБА_2 постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13.06.2018 року було призначено адміністративне стягнення у виді 40 годин громадських робіт, строк арешту повинен дорівнювати 8 діб.

До початку розгляду справи по суті, через загальну канцелярію апеляційного суду прокурором було подано зміни до апеляційної скарги, де він просить змінити постанову від 05.12.2019 року та накласти на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді 170 гривень.

Заслухавши пояснення прокурора Оводенка В.А., який підтримав вимоги клопотання, дослідивши матеріали справи, вважаю, що є підстави для відмови в поновленні строку на апеляційне оскарження.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор Оводенко В.С. надаючи пояснення щодо обґрунтованості поважності пропуску строку на апеляційне оскарження, пояснив, що дійсно в судовому засіданні 05.12.2019 року прокурор участі не приймав, та вказав, що в даній категорії справ його участь не є обов'язковою, і лише на виконання поставленого завдання був ознайомлений з матеріалами цієї справи 29.01.2019 року, під час якого були виявлені порушення законодавства, що викладені в апеляційній скарзі.

Згідно вимог ч. 2 ст. 294 КУпА.П, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст. 7 та ч.1 ст. 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Нормами чинного КУпАП не передбачено будь-яких виключень щодо строків оскарження прокурором судових рішень у справах про адміністративні правопорушення, як і не встановлено обов'язку органу (посадової особи) після закінчення розгляду справи про адміністративне правопорушення направляти прокурору копію судового рішення.

Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 9 перехідних положень Конституції України визначено, що прокуратура продовжує виконувати відповідно до чинних законів функцію досудового розслідування до початку функціонування органів, яким законом будуть передані відповідні функції, а також функцію нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян, - до набрання чинності законом про створення подвійної системи регулярних пенітенціарних інспекцій.

Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про прокуратуру» на органи прокуратури покладаються функції нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Повноваження прокурора при здійсненні ним такого нагляду визначені ст. 26 Закону України «Про прокуратуру».

Частиною 3 ст. 7 КУпАП також встановлює, що додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 7 КУпАП прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Згідно із приписами ч.1 ст.250 КУпАП прокурор, заступник прокурора, здійснюючи нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів при провадженні в справах про адміністративне правопорушення має право: порушувати провадження в справі про адміністративне правопорушення; знайомитися з матеріалами справи; перевіряти законність дій органів (посадових осіб) при провадженні в справі; брати участь у розгляді справи; заявляти клопотання; давати висновки з питань, що виникають під час розгляду справи; перевіряти правильність застосування відповідними органами (посадовими особами) заходів впливу за адміністративні правопорушення; вносити подання, оскаржувати постанову і рішення по скарзі в справі про адміністративне правопорушення, а також вчиняти інші передбачені законом дії.

Частина 1 ст. 287 КУпАП передбачає, що постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 287 КУпАП постанова суду про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 2, ст. 26 Закону України «Про Прокуратуру» п. 9 Перехідних положень Конституції України, ч. ч. 4, 5, ст. 7, ч. 1 ст. 250, ч. 1 ст. 287 КУпАП на прокурора покладено обов'язок здійснювати нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

В рішенні у справі «Мельник проти України» (Melnyk v. Ukraine) від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03., ЄСПЛ вказує, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі Golder v. the United Kingdom від 21 лютого 1975 року, серія A № 18, п. 36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги.

Таким чином, здійснюючи нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів при провадженні в справах про адміністративне правопорушення прокурор повинен постійно вживати заходи щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян, а не тільки під час проведення ним перевірки.

Пункт 2 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про доступ до судових рішень», який набрав чинності 01.06.2006 року передбачає забезпечення постійного внесення до Єдиного державного реєстру судових рішень електронних копій судових рішень.

У зв'язку з чим прокурор, як особа, яка наділена функцією нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян, мав вільний доступ до судових рішень місцевих загальних судів з 2007 року, та безперешкодно міг ознайомитись з оскаржуваною постановою від 05.12.2018 року, яка перебуває у відкритому доступі в Реєстрі на офіційному веб-порталі судової влади.

Викладені вище обставини прокурор Оводенко В.С. не простував.

З врахуванням викладеного відсутні підстави вважати, що строк на апеляційне оскарження прокурором пропущено з поважних причин, у зв'язку з чим слід відмовити в задоволенні клопотання про поновлення строку на подачу апеляційної скарги на постанову від 05.12.2018 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 7, 250, 287, 294, 295 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Харківської місцевої прокуратури № 5 Даниляк О.С. про поновлення строку на подачу апеляційної скарги на постанову судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05.12.2018 року у відношенні ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду В.П. Цілюрик