ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 543/1209/18 Номер провадження 33/814/231/19Головуючий у 1-й інстанції Смілянський Є. А. Доповідач ап. інст. Рябішин А. О.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2019 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області Рябішин А.О., з секратарем Журою Н.Л. за участі: особи, що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3, захисника - Бражника А.А. , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Оржицького районного суду Полтавської області від 27.12.2018 року щодо

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,-

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

Зміст оскарженого судового рішення та встановлені суддею суду першої інстанції обставини

Постановою судді Оржицького районного суду Полтавської області від 27.12.2018 року ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_3 судовий збір на користь держави в розмірі 352 грн.40 коп.

Згідно з постановою, ОСОБА_3 24.10.2018 року о 21 год. 20 хв. в с.Сазонівка, Оржицького району, Полтавської області по вул. Діани Петриненко керував транспортним засобом - автомобілем ЗАЗ DAEWОO, реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. ОСОБА_3 від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу та проходження медичного огляду в медичному закладі відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись з даним рішенням судді місцевого суду Шепелюком Ю.М. подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду, а провадження у справі відносно нього закрити, в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що в порушення вимог ст. 268 КУпАП справа була розглянута без його участі, що позбавило його можливості захистити свої права та довести свою невинуватість в судовому порядку.

Також вказує, що суд першої інстанції порушуючи його право на захист, безпідставно не призначив йому для захисту в суді захисника з Центру з надання безоплатної вторинної допомоги у Полтавській області, за його клопотанням.

Вказує на неповноту судового розгляду справи судом першої інстанції, оскільки суд не допитав ще одного свідка, який може засвідчити певні факти.

Крім того, апелянт зазначає, що рапорт інспектора поліції не може бути доказом його винних дій, а у протоколі про адміністративне правопорушення не вказано яким пристроєм було виготовлено відеозапис.

Позиція апелянта в судовому засіданні апеляційного суду

В судовому засіданні ОСОБА_3 та його захисник - адвокат Бражник А.А. апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити з наведених в ній підстав.

Мотиви суду

Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Вказаних приписів закону суд першої інстанції не дотримався, що призвело до постановлення помилкового судового рішення.

Так приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя послався на протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3, відповідно до якого встановлені обставини вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а зокрема відмови від проходження огляду на стан сп'яніння як на місці так і в медичному закладі, письмові пояснення свідка ОСОБА_6, рапорт інспектора поліції, відеозапис події. Пославшись на вказані докази суддя прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Проте із вказаним висновком судді місцевого суду апеляційний суд погодитись не може.

Доводи апеляційної скарги є такими , що заслуговують на увагу.

Так за нормативним визначенням ст. 130 ч.1 КУпАП адміністративна відповідальність за цією нормою настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже ознаками об'єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є зокрема відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Положеннями ст.266 КУпАП , п.2.5 Правил дорожнього руху України , постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103» Про порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду за метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів , що знижують їх увагу на швидкість реакції» встановлено обов'язок особи яка керує транспортним засобом (водія) і щодо якої є підстави вважати, що вона перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів , що знижують їх увагу на швидкість реакції , пройти такий огляд та порядок його проведення як на місці поліцейським із застосуванням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків так і в медичному закладі.

Згідно ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються окрім іншого: суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це.

Оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП, визначені розділом ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженій наказом МВС України від 07.11.2015 р. № 1395, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853 (далі інструкція).

Відповідно до розділу IX Інструкції водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння, підлягають відстороненню від керування транспортними засобами та огляду на стан спяніння, направлення на який здійснюється відповідно до Порядку, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами). Огляд на стан алкогольного спяніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства. Результати огляду зазначаються в акті огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, який складається в двох примірниках, один з яких під підпис вручається особі, щодо якої проводився такий огляд. У разі виявлення стану алкогольного спяніння в результаті проведення такого огляду складається протокол про адміністративне правопорушення, до якого долучаються акт огляду на стан спяніння та роздруківка із результатом огляду з використанням спеціального технічного засобу (у разі наявності). У разі відмови водія від проведення огляду в закладі охорони здоровя поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки спяніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Згідно п. 6-8 Порядку водій, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоровя. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія в закладі охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. У разі відмови водія від проведення огляду в закладі охорони здоровя поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки спяніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Із аналізу наведених норм законодавства слід зробити висновок, що фіксування відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння, має відбуватись за правилами встановленими для огляду на стан сп'яніння. При цьому, така відмова особи повинна бути прийнята працівниками поліції виключно у присутності двох свідків (ч. 2 ст. 266 КУпАП, п.6 Розділу 1 Інструкції № 1452/735).

Зазначених правил працівниками поліції в даному випадку дотримано не було.

В ході апеляційного розгляду було повторно досліджено протокол про адміністративне правопорушення допитано ОСОБА_3, свідка, переглянуто відеозапис.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3 керував транспортним засобом ЗАЗ-DAEWOO д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками вживання алкоголю (почервоніння обличчя, запах алкоголю з ротової порожнини) від продуття газоаналізатору «Драгер» та від проходження огляду в медичному закладі відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 вбачається, що факт відмови засвідчений лише в присутності одного свідка. Інший свідок для вказаної процедури взагалі не запрошувався.

За таких обставин, даний протокол не відповідає вимогам вищевказаної Інструкції, а відтак помилково визнаний судом першої інстанції належним доказом вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Крім того слід звернути увагу також і на ту обставину, що в протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 зазначив про відмову лише від огляду на місці.

Не можна визнати належним і допустимим доказом в даному випадку і відеозапис фіксування правопорушення.

По перше слід звернути увагу, що сама по собі пропозиція пройти огляд на стан сп'яніння була запропонована ОСОБА_3 біля його місця проживання. Водночас із представлених в суд відеоматеріалів вбачається, що зупинений він був за іншої адресою, на місці зупинки працівниками поліції не пред'являлось жодних звинувачень і вже коли особа доїхала керуючи автомобілем до свого місця проживання відбулась процедура пропозиції пройти огляду на стан сп'яніння.

По-друге на вказаному відео взагалі не зафіксовано навіть одного свідка відмови особи пройти огляд на стан сп'яніння. Із переглянутого відео не можна зрозуміти хто знаходиться в автомобілі поліцейських на задньому сидінні і яким чином він сприймає події, що відбуваються навколо нього.

Окремо варто звернути увагу також і на ту обставину , що матеріалами провадження не прослідковується , що поліцейським взагалі висувались якісь підозри ОСОБА_3 щодо його перебування у стані алкогольного сп'яніння, тобто наявності у нього ознак алкогольного сп'яніння. Переглянуте відео, яке було надано суду як доказ до матеріалів провадження, не містить з цього приводу жодної інформації. У зв'язку з цим не зрозуміло з чого виходив поліцейський зазначаючи певні ознаки алкогольного сп'яніння в протоколі про адміністративне правопорушення.

Підсумовуючи наведене апеляційний суд звертає увагу на таке.

Боротьба із таким негативним явищем як керування транспортними засобами у стані алкогольного сп'яніння не може відбутись шляхом порушення вимог Конституції та законодавства України.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналіз матеріалів провадження свідчить, що працівник поліції в даній ситуації, фіксуючи адміністративне правопорушення в якому він звинуватив від імені держави ОСОБА_3 діяв з порушенням ст.266 КУпАП, постанови КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103» Про порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду за метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу на швидкість реакції».

Окрім цього, варто звернути увагу і на доводи апеляції щодо порушення права на захист.

У відповідності до приписів ч.1 ст.268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката.

Згідно з ч.3 ст.271 КУпАП, якщо особа є суб'єктом права на безоплатну вторинну правову допомогу, у розгляді справи про адміністративне правопорушення може брати участь адвокат, який призначений центром із надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Відповідно до ч.4 ст.17 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» від 02.06.2011 року № 3460-VI центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги забезпечує участь захисника у розгляді справи про адміністративне правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 звертався до суду першої інстанції з клопотанням про призначення йому захисника через центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги, мотивуючи клопотання тим, що він немає грошових коштів для залучення захисника, однак суд йому відмовив, посилаючись на те, що Законом України «Про безоплатну правову допомогу» не передбачено призначення судом захисника по справах про адміністративні правопорушення, крім випадків затримання чи адміністративного арешту, при цьому роз'яснив, що в разі потреби, ОСОБА_7 необхідно особисто звернутися безпосередньо до Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги для вирішення питання захисту його прав.

Дана твердження судді суду першої інстанції апеляційний суд вважає помилковим, оскільки відповідно до принципу верховенства права, забезпечення права на захист ( створення умов для реалізації права, а також своєчасне виявлення й усунення його порушення ) є обов'язком держави, тому суд не має законного права перекладати цей обов'язок на громадян.

Отже, за таких обставин, враховуючи, що докази у справі здобуті із порушенням закону, приходжу до висновку про відсутність законних підстав для притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити, постанову судді про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити;

Постанову судді Оржицького районного суду Полтавської області від 27 грудня 2018 року щодо ОСОБА_3 скасувати , а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення;

Постанова є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя А.О.Рябішин