Номер провадження: 33/813/342/19
Головуючий у першій інстанції Корой В. Д.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2019 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Сегеда С.М.,

за участю: секретаря Ющак А.Ю.,

особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, потерпілого ОСОБА_3,

представника потерпілого - адвоката Морозова О.В.,

розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 17 січня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною постановою справу про адміністративне правопорушення за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) у відношенні

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, закрито за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова була винесена судом за результатами розгляду адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_2, серед яких міститься протокол про адміністративне правопорушення БД №282536.

Відповідно до вказаного протоколу, 23.10.2018 року о 10 годині ОСОБА_2, керуючи автомобілем «ВІДІ VD C3/M3 FT», р/н НОМЕР_1 в м. Одесі по вул. М.Грушевського, на регульованому перехресті з вул. Плієва, при повороті ліворуч, не надав переваги в русі автомобілю «Toyota HiAce», р/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3, який рухався в зустрічному напрямку прямо, та скоїв з ним зіткнення, чим порушив п.16.6 Правил дорожнього руху (далі - ПДР). В результаті дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Не погоджуючись із вказаною постановою,28.01.2019 року потерпілий ОСОБА_3 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 17 січня 2019 року, та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП із застосуванням до нього адміністративного стягнення, посилаючись на порушення суддею норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, потерпілого ОСОБА_3та його представника - адвоката Морозова О.В., які підтримали апеляційну скаргу, пояснення ОСОБА_2, який заперечував проти її задоволення, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За змістом статті 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 251 КУпАП встановлено що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Із протоколу про адміністративне правопорушення, схеми місця ДТП, пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та відеозапису з місця ДТП, який мається в матеріалах справи, вбачається, що водій автомобіля «ВІДІ VD C3/M3 FT» ОСОБА_2 здійснював поворот на зелений сигнал світлофору.

Відповідно до п.п. 16.5, 16.8 ОСОБА_2 був зобов'язаний завершити маневр. Разом з тим, водій автомобіля «Toyota HiAce» при початку руху, після увімкнення йому зеленого сигналу світлофора, був зобов'язаний переконатися в безпечності руху, після чого здійснювати рух.

Зазначені докази були досліджені судом першої інстанції і їм була дана відповідна оцінка суддею, який обґрунтовано визнав їх допустимими, достовірними і достатніми для висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком судді суду першої інстанції.

Так, відповідно до п. 16.5 ПДР, у разі подання сигналу регулювальником або ввімкнення сигналу світлофора, що дозволяє рух, водій зобов'язаний дати дорогу транспортним засобам, що завершують рух через перехрестя, а також пішоходам, які закінчують перехід.

Згідно п. 16.8 ПДР, водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді.

Пунктом 10.1 ПДР передбачено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргускаргу, апелянт посилається на те, що оскаржувана постанова є необґрунтованою, та такою, що прийнята без належного з'ясування обставин та перевірки їх доказами, а також із порушенням прав потерпілого, що виразилося у тому, що судом у судовому засіданні йому не було роз'яснено його права, передбачені ст.269 КУпАП, та права подання доказів в порядку ст. 251 КУпАП. Апеляційний суд приймає до уваги такі доводи апелянта, разом з тим визнає їх такими, що не можуть вплинути на результат розгляду справи.

Апеляційний суд не погоджується з доводами апелянта про те, що відеозапис із місця вчинення ДТП на а.с. № 23 є підтвердженням того, що саме з вини ОСОБА_2 було вчинене ДТП, оскільки з відеозапису чітко вбачається, що автомобіль під керуванням водія ОСОБА_2, виїхав на перехрестя на зелений сигнал світлофора і закінчував маневр повороту наліво. Автомобіль являє собою великий броньований бус банку, довжиною 4 метри.

В цей час перед автомобілем, під керуванням ОСОБА_3 був ввімкнений червоний сигнал світлофора. В той час, коли автомобіль під керуванням ОСОБА_2 завершував маневр повороту наліво, для автомобіля під керуванням ОСОБА_3 ввімкнувся зелений сигнал світлофора, після чого він першим у своєму ряду розпочав рух автомобіля.

При цьому, він не надав можливості автомобілю під керуванням ОСОБА_2 закінчити поворот, врізався передньою частиною свого автомобіля в задню бокову частину автомобіля під керуванням ОСОБА_2

Таким чином, зазначені обставини свідчать про відсутність будь-якої вини ОСОБА_2 в настанні ДТП, оскільки саме винні дії ОСОБА_3, який фактично перешкодив автомобілю під керуванням ОСОБА_2, закінчити маневр повороту на перехресті.

Доводи представника апелянта про те, що постанова районного суду є незаконною, необґрунтовано та такою, що винесена з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд вважає безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Стаття 62 Конституції України закріплює принцип презумпції невинуватості, відповідно до якого вина особи, яка притягається до відповідальності, повинна бути доведена органом який склав протокол, а доводи вини повинні ґрунтуватися на доказах, об'єктивність яких не викликала б жодних сумнівів.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок районного суду про те, що суду не було надано достовірних доказів на підтвердження наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, що є підставою для закриття провадження по справі відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП.

За таких підстав апеляційний суд дійшов висновку, що доводи заявника апеляційної скарги ОСОБА_3 не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду справи, у зв'язку з чим відсутні підстави для зміни або скасування оскаржуваної постанови.

Керуючись ст.ст. 289, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 17 січня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду С.М. Сегеда