Провадження № 3/761/2725/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Осаулов А.А., розглянувши матеріали, які надійшли від Шевченківського УП ГУ Національної поліції в м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1, працюючої продавцем у ФОП «ОСОБА_12», реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-4 ч. 3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в :

25.02.2019 року біля 10:15 год. за адресою: м. Київ, вул. Д. Щербаківського, 58А на території загальноосвітньої школи №175 син ОСОБА_1 малолітній ОСОБА_2 вчинив боулінг (цькування), що виразилось у вчиненні ним фізичного і психологічного насильства відносно іншого учня навчального процесу малолітнього ОСОБА_3, внаслідок чого було заподіяно шкоду психічному та фізичному здоров'ю потерпілого.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-4 КУпАП, не визнала та пояснила, що учні та вчителі школи провокують її сина на вчинення протиправних дій.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-4 КУпАП.

Диспозиція ч.ч. 1,3 ст. 173-4 КУпАП встановлює відповідальність батьків дитини за булінг (цькування), тобто діяння учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи або такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров'ю потерпілого. Діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене малолітніми або неповнолітніми особами віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років тягне за собою накладення штрафу на батьків або осіб, які їх замінюють, від п'ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від двадцяти до сорока годин.

Згідно з ст. 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності судом їх переконливості.

Виходячи зі змісту ст.ст. 7, 254, 279 КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Як вбачається із матеріалів справи про адміністративне правопорушення, 02.03.2019 року до Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві звернувся громадянин ОСОБА_4, який є батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою про те, що малолітній учень ЗСШ №175 ОСОБА_5 систематично вчиняє протиправні дії відносно його сина під час перебування у шкільному закладі.

Малолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 являються учнями ЗСШ №175 м. Києва.

Згідно акту №01, який складено 26.02.2019 року, 25.10.2019 року під час перерви між другим та третім уроком протягом 10:00 - 10:15 год. ОСОБА_5 штовхав та наносив удари погою по ногам ОСОБА_3 та намагався його збити з ніг, щоб останній впав на підлогу, супроводжуючи свої дії ненормативною лексикою та сміхом. Свідками даної події стали ОСОБА_7 та ОСОБА_8. Зі слів ОСОБА_3, у нього після даного інциденту сильно розболілася голова, живіт та нога, про що він повідомив класного керівника ОСОБА_9 та батька ОСОБА_10 З метою усунення наслідків випадку, були проведені бесіди з учнями ОСОБА_11, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_7

Відповідно до пояснень вчителя ЗСШ №175 м. Києва, яка є класним керівником 6-Б класу, де навчається ОСОБА_3, 25.02.2019 року останній в черговий раз поскаржився на те, що ОСОБА_5 під час перерви в присутності інших дітей в черговий раз почав ображати та намагався його побити.

У судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_5 характеризується негативно вчителями ЗСШ №175, які у своїх поясненнях, долучених до матеріалів справи зазначають, що учень заважає навчальному процесу під час уроків, вживає нецензурну лексику та зневажливо ставиться до вчителів.

Про факти неприпустимої для учня поведінки зазначають і його однокласники, а саме, вказують образи з боку ОСОБА_5, вимагання грошей, цькування та бійки.

У письмових поясненнях і сам ОСОБА_2 вказує на випадки агресії з його боку до інших учнів, оскільки його дратує присутність інших учнів, в тому числі і ОСОБА_3.

На думку самої ж матері ОСОБА_5 - ОСОБА_1, її син сам є жертвою цькування з боку вчителів школи №175 м. Києва, які принижують його честь та гідність, а учні класу, де він навчається, провокують його на вчинення протиправних дій, що виражаються у образах, на які ОСОБА_5 змушений реагувати та захищати себе.

Вказані обставини дають підстави вважать, що матір малолітнього ОСОБА_5 не йде на контакт з вчителями та керівництвом школи № 175, де навчається її син, задля попередження та припинення його негативної поведінки.

Таким чином, судом встановлено, що 25.02.2019 року малолітній ОСОБА_2 вчинив боулінг (цькування), що виразилось у вчиненні ним фізичного і психологічного насильства відносно малолітнього ОСОБА_3, чим було завдано шкоду його психічному та фізичному здоров'ю.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991р., держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

За ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно ст. 68 Конституції України, кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до ст.ст. 9-11 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За таких обставин, притягнутою до адміністративної відповідальності може бути лише особа, винною у скоєнні адміністративного правопорушення.

Правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 173-4 КУпАП передбачає собою наявність вини особи у формі умислу, оскільки у даному випадку дії малолітнього ОСОБА_2 були умисними та цілеспрямованими, а батьки (мати) дитини повинна була вживати усіх можливих виховних заходів для попередження такої протиправної поведінки сина.

Зокрема, санкцією ч. 3 ст. 173-4 КУпАП передбачено відповідальність батьків за вчинення дитиною правопорушення, а саме ОСОБА_1 підлягає притягненню до відповідальності за цією частиною статті.

При визначенні міри адміністративного стягнення суд, відповідно до ст. 33 КУпАП враховує характер вчинених правопорушень, особу правопорушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність правопорушника.

Обставин, що пом'якшують відповідальність правопорушника суд у відповідності до положень ст. 34 КУпАП судом не встановлено.

При накладенні адміністративного стягнення з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, її майнового стану, постійного місця роботи, суд вважає що стягнення у вигляді штрафу відповідає вимогам ст.ст. 23,33 Кодексу України про адміністративні правопорушення і є необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення нових правопорушень.

У разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»).

Керуючись ст.ст. 33-35, 173-4, 283-285 КУпАП, суд,-

п о с т а н о в и в :

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-4 КУпАП та застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п'ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п'ятдесят) грн. 00 коп. на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 днів з дня винесення постанови до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва.

Штраф має бути сплачений правопорушником не пізніше як через 15 днів з дня вручення йому копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження не пізніше як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу буде надіслана для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання правопорушника, роботи або місцем знаходження його майна.

Строк пред'явлення постанови до примусового виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.

Зобов'язати відділ державної виконавчої служби повідомити про виконання постанови шляхом повернення останньої на адресу суду з відміткою про її виконання.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого ст. 32 КУпАП.

Суддя: Осаулов А.А.