Справа № 127/4568/18
Провадження № 33/801/284/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Клапоущак С. Ю.
Доповідач: Медвецький С. К.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Медвецький С.К., розглянувши клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 18 квітня 2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 18 квітня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в сумі 10 200 на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 352, 40 грн судового збору.

На зазначену постанову суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на її апеляційне оскарження, постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження зазначив, що його не було належним чином повідомлено про день та час розгляду справи, копію оскаржуваної постанови він отримав лише 29 січня 2019 року, а наявна розписка від 18 травня 2018 року про ознайомлення з матеріалами справи свідчить тільки про ознайомлення його зі вступною та резолютивною частинами указаної постанови.

Розглянувши указане клопотання, дослідивши матеріали справи, вважаю, що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.

При розгляді клопотання про поновлення пропущеного строку, апеляційний суд перевіряє тільки поважність причин пропуску строку і не може давати оцінку процесуальним діям та документам по справі або прийнятому судом рішенню.

Порядок оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення регулюється ст. 294 КУпАП.

За змістом цієї норми постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п?ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Отже, початок відліку строку на апеляційне оскарження постанови суду пов?язаний з моментом прийняття такої постанови, а не отримання її копії.

Відповідно до постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 18 квітня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 10 200 грн на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

З матеріалів справи слідує, що 04 лютого 2019 року ОСОБА_2 звертався до апеляційного суду з апеляційною скаргою на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 18 квітня 2018 року з клопотанням про поновлення строку на її апеляційне оскарження (а. с. 26, 27).

Постановою Вінницького апеляційного суду від 08 лютого 2019 року у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження указаної постанови відмовлено, а апеляційну скаргу повернуто особі, яка її подала.

20 лютого 2019 року ОСОБА_2 повторно звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою на зазначену постанову місцевого суду з клопотанням про поновлення строку на її апеляційне оскарження, з наведенням підстав, аналогічних тим, що зазначені ним в попередній апеляційній скарзі.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 11 березня 2019 року відмовлено ОСОБА_2 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького апеляційного суду від 18 квітня 2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП, а апеляційну скаргу повернуто особі, яка її подала.

12 березня 2019 року ОСОБА_2 втретє звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою на зазначену постанову місцевого суду з клопотанням про поновлення строку на її апеляційне оскарження, з наведенням підстав, аналогічних тим, що зазначені ним в попередніх апеляційних скаргах.

Посилання ОСОБА_2 на те, що він не був належним чином повідомленим про день та час розгляду справи не приймається до уваги, оскільки в матеріалах справи наявні рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень з його підписом, що свідчить про його обізнаність про судовий розгляд справи (а. с. 11, 16, 18).

Крім того, в матеріалах справи міститься особиста розписка ОСОБА_2 про повідомлення про явку у судове засідання, призначене на 18 квітня 2018 року (а. с. 17).

Згідно з розпискою ОСОБА_2 від 18 травня 2018 року, він ознайомлений з постановою суду від 18 квітня 2018 року (а. с. 20).

Таким чином, причини пропуску, зазначені ОСОБА_2, якими він обґрунтовує поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови місцевого суду, є неповажними.

Європейський суд з прав людини в рішенні «Рябих проти Росії» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов?язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Європейський суд з прав людини наголошує, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов?язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов?язки.

Необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (рішення у справі «Устименко проти України»).

Ураховуючи наведене, беручи до уваги, що з дня прийняття постанови суду першої інстанції минув тривалий строк, зважаючи на причини, якими заявник обґрунтовує поважність пропуску строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд дійшов висновку, що у поданому клопотанні заявником не наведено жодної об?єктивної обставини, яка б перешкоджала ОСОБА_2 реалізувати своє право на апеляційне оскарження постанови суду в передбачений для цього строк, а вказані в обґрунтування клопотання доводи, не належать до поважних причин пропуску процесуального строку.

З таких обставин, оскільки ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу після закінчення встановленого законом десятиденного строку на апеляційне оскарження, та не навів поважних причин пропуску цього строку, вважаю, що строк на апеляційне оскарження не може бути поновленим, а апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись ст. 294 КУпАП, Вінницький апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Відмовити ОСОБА_2 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької область від 18 квітня 2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду Підпис С. К. Медвецький

Згідно з оригіналом

Суддя С. К. Медвецький