Справа № 454/2134/19 Головуючий у 1 інстанції: Фарина Л.Ю.
Провадження № 33/811/1072/19 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2019 року Львівський апеляційний суд у складі судді Партики І. В., за участі правопорушника ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сокальського районного суду Львівської області від 04.10.2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

постановою Сокальського районного суду Львівської області від 04.10.2019 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.

Згідно з постановою, ОСОБА_1 08.08.2019 року близько 23 год. 20хв. на автодорозі у м. Сокаль, на вул. Шептицького 105 Львівської області в порушення вимог п.2.9.а Правил дорожнього руху України, керував автомобілем марки «Audi A6» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння та зі згоди водія проводився із використанням приладу Драгер, результат якого зафіксував 0,35% проміле.

На зазначену постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Сокальського районного суду Львівської області від 04 жовтня 2019 року, а провадження відносно нього закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що постанова винесена є необґрунтованою та не законною. В мотивах своєї апеляційної скарги зазначає, що з результатами тесту «Драгер», який показав позитивний результат, категорично не погодився і запропонував працівникам поліції проїхати в найближчий заклад охорони здоров`я для здачі аналізів однак отримав відмову у цьому проханні. Також працівники поліції не надали на вимогу апелянта свідоцтва про державну реєстрацію спеціального технічного засобу та свідоцтва про повірку, та не повідомили про процедуру проведення тесту на алкоголь. Зазначає, що тест був проведений з порушенням Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції" , а відтак його результати є недійсними. Також при проведенні тесту приладом «Драгер» свідків не було залучено, що теж є порушенням.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав доводи апеляції, дослідивши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, вважаю, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, виходячи з наступного.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 дав пояснення аналогічні поясненням, які подані до суду першої інстанції в письмовій формі.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції, детально дослідивши матеріали та обставини справи, давши їм належну оцінку, прийшов до обґрунтованого і вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП.

Такі обставини підтверджуються даними, що містяться у рапорті працівника поліції Єрьоменко М.В. , протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №321668, поясненнях свідків від 08.08.2019 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в роздруківці з приладу Драгер, де зазначено результатом тесту 0,35 промілле, що перевищує допустиму норму алкоголю в крові водія.

Дані докази є належними та допустимими. Жодних зауважень та незгоди під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та інших процесуальних документів ОСОБА_1 не висловлював, а лише відмовився від дачі пояснень.

Враховуючи вищенаведене, вважаю, що суд першої інстанції прийшов до правильного та обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та вірно наклав адміністративне ситягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 грн. та позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.

Таке стягнення відповідає вимогам ст.33 КУпАП та буде необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчинення нових правопорушень.

За таких обставин всі доводи та мотиви викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 є безпідставними та необґрунтованими, а, отже, апеляція задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Сокальського районного суду Львівської області від 04.10.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І. В.