ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/7873/17 Номер провадження 33/814/129/19Головуючий у 1-й інстанції Гусач О.М. Доповідач ап. інст. Захожай О. І.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2019 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Захожай О.І.,

за участі:

секретаря - Григорової М.В.,

представника потерпілого - адвоката Гузь Т.О.

захисника - адвоката Склярова М.М.

особи, що притягається

до адміністративної відповідальності - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Гузь Т.О. в інтересах ОСОБА_5 на постанову судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11 жовтня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою щодо

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

Провадження по справі за ст.. 124 КпАП закрито у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Згідно з постановою судді,відносно ОСОБА_4 працівниками УПП у м. Кременчуці складено протокол, згідно яким 18.08.2017 року о 18 год. 45 хв. він керуючи оперативним автомобілем Toyota Prius, д.н.з. НОМЕР_2 в м. Кременчуці по вул.. Європейській з увімкненими проблисковими маячками синього та червоного кольору, виїхав на нерегульоване перехрестя з вул.. Чкалова, допустив зіткнення з автомобілем «OРEL OMEGA» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5, який рухався по вул.. Чкалова зліва від нього, чим порушив п.16.11, д.з. 2.2 ПДР України. Внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Закриваючи провадження по справі суддя суду першої інстанції вказав, що сукупністю фактичних даних, які встановлені протоколами про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілого, свідків, висновком судової авто-технічної експертизи в діях ОСОБА_4 не встановлено наявність невідповідностей вимогам правил дорожнього руху України, які б з технічної точки зору знаходились у причинному зв'язку з даною ДТП.

В апеляційній скарзі представник потерпілого Гузь Т.О. в інтересах ОСОБА_5 просить скасувати постанову суду та визнать ОСОБА_4 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КпАП.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не з'ясував всі обставини справи , не дослідив в сукупності усіх наявних доказів та не надав їм належної об'єктивної оцінки.

Крім того ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, клопотання обґрунтовує тим, що потерпілий ОСОБА_5 та представник потерпілого Гузь Т.О. не приймали участі у судовому засіданні, на якому винесено оскаржувану постанову суду. Дану постанову отримала лише 25.10.2018 р.

Заслухавши суддю, представника потерпілого ОСОБА_5 - адвоката Гузь Т.О., яка підтримала клопотання по поновлення строку та апеляційну скаргу, та повідомила, що не подала апеляційну скаргу вчасно, оскільки у судове рішення не було вчасно опубліковане у Єдиному державному реєстрі судових рішень (далі - ЄДРСР), заперечення проти апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку порушника ОСОБА_4 та його захисника - адвоката Склярова М.М., дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до такого.

Стаття 129 Конституції України встановлює основні засади судочинства, якими, зокрема, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини 1 цієї статті).

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід'ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об'ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

При цьому, Закон не пов'язує право суду відновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Таким чином, у кожному випадку, суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Клопотання чи заява про відновлення процесуального строку повинна містити роз'яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості. поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі «Мушта проти України» зазначено: «право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані».

Відповідно до ч.2 ст.294 КпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається із матеріалів справи, потерпілому ОСОБА_5 та його представнику - адвокату Гузь Т.О. було відомо, що в провадженні судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області перебуває справа про адміністративне правопорушення ст.124 КпАП відносно ОСОБА_4 Крім того, в матеріалах справи міститься клопотання про проведення судового засідання 11 жовтня 2018 року без участі потерпілого ОСОБА_5 та його представника Гузь Т.О. (а.с. 93).

Доводи представника потерпілого про те, що рішення суду не було вчасно опубліковано у ЄДРСР, у зв'язку з чим апеляційна скарга була подана з пропуском строку апеляційного оскарження, спростовуються даними з цього реєстру, відповідно до якого постанова судді Автозаводського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 11 жовтня 2018 року була направлена до ЄДРСР 16 жовтня 2018 року, опублікована 18 жовтня 2018 року.

Таким чином, саме з моменту публікації судового рішення в ЄДРСР слід обраховувати встановлений ч.2 ст.294 КпАП 10-дений строк апеляційного оскарження постанови суду. .

Апеляційна скарга адвокатом Гузь Т.О. складена та подана до суду через засоби поштового зв'язку лише 5 листопада 2018 року і при цьому не містить жодної вказівки про наявність поважних причин, які перешкоджали їй або потерпілому ОСОБА_5 подати апеляційну скаргу у 10-дений строк після публікації судового рішення у ЄДРСР 18 жовтня 2018 року, зважаючи на те, що цим учасникам провадження було достеменно відомо про час і місце судового розгляду. Не наведено поважних причин пропуску строку апеляційного оскарження представником потерпілого в судовому засіданні, а тому відсутні підстави для його поновлення.

Враховуючи викладене, клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження не підлягає задоволенню, в зв'язку з чим апеляційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання представника потерпілого Гузь Т.О. про поновлення строку апеляційного оскарження постанови судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу та додані до неї матеріали повернути апелянту.

Постанова є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Полтавського апеляційного суду Захожай О.І.