ПОСТАНОВА

іменем України

"28" лютого 2019 р.

Справа № 414/223/19

Провадження № 3/414/144/2019

Суддя Кремінського районного суду Луганської області Акулов Є.М., розглядаючи матеріали справи про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Головного управління ДФС у Луганській області ДФС України про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.ст. 164 ч. 1, 1655 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

ВСТАНОВИВ:

27 02.2019 року до Кремінського районного суду Луганської області знов надійшла зазначена справа про адміністративне правопорушення, яка попередньо спрямовувалася до ініціатора для належного оформлення.

З повернутих після нібито належного оформлення до суду матеріалів вбачається, що В.о. начальника управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон проведення АТО Головного управління ДФС у Луганській області в поясненнях зазначені в постанові суду від 07.02.2019 року недоліки протоколу, всупереч вимогам ст 256 КУпАП, - якіє обов"язковими для виконання всіми органами, посадовими особами та громадянами на всій території України, виправдовує посиланнями на додані до протоколу матеріалами, де нібито вони зазначені, а суд не звернув на це уваги.

Тим самим, останній вважає, що виправив недоліки і протокол відповідає вимогам Закону.

Проте відповідно до приписів ст. 278 КУпАП при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення підлягає вирішенню ряд питань.., зокрема чи правильно складено протокол про адміністративне правопорушення та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, імя, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 009 від 10.01.2019, що міститься в матеріалах справи, 10 січня 2019 року ОСОБА_1 у торгівельному павільйоні «Мир подарков», що знаходиться за адресою: Луганська область, м. Кремінна, проспект Дружби, 16/5, порушила порядок проведення господарської діяльності та зберігання або транспортування алкогольних напоїв чи тютюнових виробів, на яких відсутні марки акцизного збору встановленого зразка, а саме здійснювала продаж тютюнових виробів (кальян ний абак), на якому відсутня марка акцизного збору, чим порушила вимоги Закону України «Про дозвільну систему у сфері податкування».

Однак у протоколі про адміністративне правопорушення належним чином не зазначені відомості про особу ОСОБА_1, зокрема щодо дати і місця її народження, місця роботи та займаної посади тощо.

У статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення (рішення у справі «Надточий проти України» від 15.05.2008).

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини від 26 червня 2008 року у справі «Ващенко проти України», зазначається, що обвинувачення для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Маттоціа проти Італії» від 25.07.2000 вказано, що обвинувачений у скоєнні злочину має бути негайно і детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення, а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь детальності інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Малофєєва проти Росії» та «Карєлін проти Росії» зазначає, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

За таких обставин, суд вважає за необхідне повернути матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 для належного оформлення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 256, 278 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягенння до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 Віталіївниза за ст.ст. 164 ч. 1, 1655 ч. 1 КУпАП повернути начальнику управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон проведення АТО Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області для належного оформлення.

Постанова окремому оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Є.М. Акулов