Справа № 361/7273/18 Головуючий в суді І інстанції - Телепенько А.Д.
Провадження № 33/824/873/2019 Доповідач - Свінціцька О.П.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Свінціцької О.П., в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 18.12.2018 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 грудня 2018 року,

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 352 грн.40 коп.

ОСОБА_3 притягнуто до відповідальності за те, що він, 18 жовтня 2018 року близько 22 години 37 хвилин в м. Бровари по вул. Симоненка, керував автомобілем маркиВАЗ 21154-110-20 номерний знак НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота), від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку водій за допомогою алкотестеру «Драгер» та в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків.

У апеляційній скарзі ОСОБА_3 указано на незаконність постанови судді та необхідність її скасування.В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що він транспортним засобом не керував, у зазначений в протоколі час він перебував у дома. Зазначив, що його автомобіль два роки як перебуває в ремонті та є не придатним для користування ним. Указав, що матеріали справи не містять належних доказів, які б підтверджували його вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Просив постанову скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Вислухавши пояснення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, який подану апеляційну скаргу підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити;

вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Рішення про необхідність притягнення ОСОБА_3 до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП суд мотивував тим, що у ході провадження у цій справі зібрані докази, які доводять як наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, так і наявність вини ОСОБА_3 у його вчиненні. Однак такі висновки зроблені на підставі неповно досліджених доказів і погодитись із ним не можливо.

Так, в обґрунтування висновків про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП суддя місцевого суду послався на наступні докази: протокол про адміністративне правопорушення, акт огляду на стан алкогольного сп'яніння із використанням технічних засобів, направлення для проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння до медичного закладу, письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, пояснення ОСОБА_3 Проте, на думку колегії суддів, зазначеними доказами, вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не доводиться. Так, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини ухваленого у справі «Карелін проти Російської Федерації», протокол про адміністративне правопорушення не є доказом у справі. Пояснення ОСОБА_3 не містять будь-яких фактичних даних, які би указували на наявність його вини у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення.

Щодо письмових пояснень свідків про відмову ОСОБА_3 від проходження огляду на стан сп'яніння, то вони не можуть бути визнані належними та допустимими доказами. Так, ці пояснення виготовлені на завчасно підготовлених бланках, куди лише заноситься відповідна інформація. Наведене викликає сумнів у достовірності даних, які встановлені за допомогою даних пояснень. Судом апеляційної інстанції були вжиті усі можливі заходи направлені на забезпечення явки свідків до суду. Не дивлячись на ці заходи свідок ОСОБА_5 до суду не з'явився. Свідок ОСОБА_4 у суді апеляційної інстанції пояснив, що ОСОБА_3 він не знає, вперше його побачив коли той його розшукав для виклику в суд. У день, у час та у місці, які указані у протоколі про адміністративне правопорушення він не був, обставин, які указані у протоколі він не посвідчував, підписи у протоколі, акті та у поясненнях не його. Він мешкає в іншому кінці міста, по відношенні до того, який указаний у протоколі. Звідки у поліції взялися його дані, йому не відомо.

Зазначені пояснення у ході розгляду справи спростовані не були. Зокрема, поліцейські, які фіксували правопорушення, не дивлячись на неодноразові виклики до суду не з'явились. Відеозапис із нагрудної камери поліцейських, за допомогою якого можливо би було встановити факт відмови ОСОБА_3 від проходження огляду на стан сп'яніння за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення суду наданий не був. Із урахуванням викладеного, суд не приймає пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 як докази вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП у виді відмови від проходження огляду на стан сп'яніння. Із цих же мотивів, суд відкидає у якості такого доказу акт огляду на стан алкогольного сп'яніння із використанням спеціальних технічних заходів, оскільки він посвідчений свідками ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а свідок ОСОБА_4 у судовому засідання заперечив свою участь у фіксуванні відмови ОСОБА_3 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння. Направлення на огляд з метою встановлення стану алкогольного сп'яніння до медичного закладу, також не визнається судом доказом наявності в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП оскільки дане направлення не є документом, який може посвідчувати таку відмову.

Наведене указує на те, що у ході судового розгляду не здобуто належних та допустимих доказів, які би указували на наявність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП у вигляді відмови від проходження огляду на стан сп'яніння. У зв'язку із цим постанову судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 грудня 2018 року щодо ОСОБА_3 не можливо визнати законною та обґрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю у зв'язку із відсутністю у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП із підстав, передбачених п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 грудня 2018 року щодо ОСОБА_3 скасувати.

Провадження у справі щодо ОСОБА_3 закрити у зв'язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП із підстав, передбачених п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Свінціцька