Справа №461/414/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2019 року суддя Галицького районного суду м. Львова Волоско І.Р. за участю прокурорів Васильківа Н. та Курача Ю., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та представника - адвоката Пантюшевої Н.М., розглянувши адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1; місце народження: с. Буйновичі, Старосамбірський р-н., Львівська область; місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1; працюючого головним інженером - першим заступником виконавчого директора РФ «Львівська залізниця» ПАТ «Українська залізниця»

за вчинення адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-7 КУпАП України,-

В С Т А Н О В И В :

із протоколу №136 від 17.01.2019 р., складеного оперуповноваженим УЗЕ у Львівській області ДЗЕ НП України у Львівській області вбачається, що ОСОБА_1, виконуючи обов'язки директора РФ «Львівська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», являючись, відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» та примітки до статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення,суб'єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог підпункту 3 пункту 1 частини 1 статті 28 Закону, вчинив дії в умовах конфлікту інтересів, прийнявши в умовах реального конфлікту інтересів накази про преміювання його рідної сестри ОСОБА_3, а саме: №624-воН/од від 28.12.2017 р., №101/од від 26.02.2018 р., №224/од від 26.04.2018 р., №277/од від 30.05.2018 р., чим, на думку автора протоколу, вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, передбачене частиною 2 статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення

Під час розгляду справи ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушень заперечив та пояснив, що відповідно до наказу від 26.12.2017 р. №2989, виданого ПАТ «Укрзалізниця», на нього було покладено виконання обов'язків директора регіональної філії «Львівська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» на період тимчасової непрацездатності директора; здійснюючи свої повноваження, за тих обставин, він діяв відповідно до Положення про регіональну філію «Львівська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» та Положення про преміювання за основні результати господарської діяльності керівників структурних підрозділів, працівників служб, працівників апарату регіональної філії «Львівська залізниця»; особисто він, як керівник підприємства, не наділений повноваженнями щодо преміювання працівників регіональної філії «Львівська залізниця»; рішення про преміювання приймалося не ним одноособово, а спеціально діючою на підприємстві комісією, членом якої він не є та у відповідній процедурі; на рішення комісії про преміювання він не впливає, показників роботи підрозділів не аналізує, розмір премій не визначає; окрім цього, рішення комісії стосувалося не персонально його сестри, а всіх структурних підрозділів, працівників служб, працівників апарату філії, тощо, яких на підприємстві понад 34 тисячі і щодо яких щомісячно вирішуються питання преміювання за наслідками показників роботи. Відтак, реальний конфлікт інтересів у нього був відсутній, тому, вважає, що не вчинив дії в умовах конфлікту інтересів. Вважає складений протокол про вчинення адміністративних правопорушень, пов'язаних з корупцією, безпідставним, необґрунтованим, упередженим, з неповно встановленими обставинами та такими, що не можуть слугувати підставою притягнення його до адміністративної відповідальності.

Прокурори Васильків Н. та Курач Ю. підтримали протокол у повному обсязі, просять притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-7 КУпАП, оскільки вважають, що до матеріалів протоколу приєднано достатньо доказів, які підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні означеного адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, оскільки, зокрема, вважають, що в момент покладення на ОСОБА_1 виконання обов'язків директора регіональної філії наказами в.о. голови правління ПАТ «Укрзалізниця» у нього виник потенційний конфлікт інтересів, т.я. останній мав усвідомлювати, що займана ним посада може вплинути на об'єктивність чи неупередженість прийняття рішень під час виконанням ним своїх службових повноважень у відношенні близької особи, яка знаходилась в його підпорядкуванні, наприклад, призначення її на вищестоящі посади, вжиття щодо неї заходів дисциплінарного впливу, надання їй додаткових відпусток, преміювання тощо. Вважають, що приватний інтерес ОСОБА_1 полягав у виконанні організаційно-розпорядчих функцій шляхом підписання наказів про преміювання працівників відокремленого підрозділу «Служба матеріально-технічного забезпечення» РФ «Львівська залізниця», одним із яких є його близька людина - рідна сестра ОСОБА_3, використовуючи при цьому своє службове становище, а саме - посаду в.о.директора РФ «ЛЗ «ПАТ «Укрзалізниця». Наявність згоди комісії з питань оплати праці, у даному випадку, на думку прокурів, не віднесено до заходів по запобіганню та врегулюванню конфлікту інтересів, а тому не можна вважати, що в діях посадової особи відсутні ознаки правопорушень п.2 та п.3 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції», відповідальність за які передбачена ч.2 ст.172-7 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, а згідно положень ст.9 Конституції України, ст.19 ЗУ «Про міжнародні договори України» та ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

У відповідності до ч.1 та ч.2 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, а згідно ст.9 цього Кодексу адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень статті першої КУпАП, його завданням є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції України і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством, а згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до відповідальності та його представника, прокурорів, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та подані докази вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.2 ст.172-7 КУпАП, виходячи з наступних міркувань.

Так, відповідно до ч.1 ст.172-7 КУпАП, адміністративна відповідальність за цією статтею виникає у разі неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, а згідно ч.2 цієї норми закону за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Диспозиція ст.172-7 КУпАП є бланкетною і лише описує безпосередньо саме правопорушення, але для повного визначення ознак цих правопорушень відсилають до інших галузей права, тобто, до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які визначають правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень.

Зокрема, така норма має загальний і конкретизований зміст. Загальний зміст бланкетної диспозиції передається словесно-документною формою відповідної статті КУпАП і в обов'язковому порядку включає положення інших нормативно-правових актів. Із загальним змістом бланкетної диспозиції пов'язане визначення діяння як правопорушення певного виду та встановлення за нього адміністративної відповідальності, а конкретизований зміст цієї диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно-правових актів, що наповнює адміністративно-правову норму більш конкретним змістом.

Визначення терміну правопорушення, пов'язаного з корупцією, про який йдеться мова у главі 13-А («Адміністративні правопорушення, пов'язані з корупцією») КУпАП міститься у ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» і є діянням, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч.1 ст.3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Вимоги щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів містить відповідний розділ V ЗУ «Про запобігання корупції», зокрема ст.28, яка зобов'язує осіб, зазначених у п.1 і п.2 ч.1 ст.3 цього Закону: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Таким чином, бланкетна диспозиція ст.172-7 КУпАП відсилає до іншого нормативно-правового акту, яким є Закон України «Про запобігання корупції» і кореспондується з ч.1 ст.28 цього Закону, яка у свою чергу передбачає конкретні зобов'язання.

У відповідності до примітки ст.172-7 КУпАП під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Аналогічне визначення реального конфлікту інтересів міститься і в ч.1 Закону України «Про запобігання корупції», де розкривається зміст такого терміну як приватний інтерес, яким є будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв'язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Аналіз вказаних термінів дає можливість констатувати, що для встановлення факту реального конфлікту інтересів слід безпосередньо встановити те, що а) приватний інтерес наявний; б) він суперечить службовим чи представницьким повноваженням; в) така суперечність реально впливає на об'єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Для встановлення ж наявності факту прийняття рішення в умовах реального конфлікту інтересів, в тому числі і для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, необхідно встановити наявність обов'язкової сукупності таких юридичних фактів, як: 1) наявність факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений; 2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення; 3) наявність повноважень на прийняття рішення; 4) наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об'єктивність або неупередженість рішення.

Беручи до уваги визначення поняття «реальний конфлікт інтересів», згідно з яким він можливий при прийнятті рішення, а також роль конкретної особи в умовах прийняття рішення колегіальним органом, рішення якого керівник змінювати, не приймати чи не виконувати не вправі, можна констатувати, що введення в дію рішення комісії само по собі не може створювати безпосередній причинно-наслідковий зв'язок між його діями та юридичними наслідками у формі прийнятого рішення колегіальним органом.

Без наявності хоча б одного з фактів із цієї сукупності реальний конфлікт інтересів не виникає, а тому встановлення цих фактів в обов'язковому порядку має бути відображено в протоколі про правопорушення, пов'язане з корупцією.

Разом з тим, посадовою особою, що склала протокол відносно ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення не встановлено, в чому саме полягає суперечність між приватним інтересом і виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов'язків посадовою особою юридичної особи публічного права та в який спосіб ОСОБА_1 міг впливати на об'єктивність чи неупередженість рішення комісії з преміювання, яка діє відповідно до Положення про преміювання за основні результати господарської діяльності керівників структурних підрозділів, працівників служб, працівників апарату регіональної філії «Львівська залізниця». При цьому, ОСОБА_1 не є членом комісії, не приймає безпосередньої участі у її засіданнях та не наділений повноваженнями одноособового прийняття рішення про преміювання працівників.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення № 136 складеного 17 січня 2019 року зазначено, що під час виконання обов'язків директора регіональної філії «Львівська залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» згідно наказу ПАТ «Укрзалізниця» №2989/ос від 26.12.2017 року, ОСОБА_1 преміював свою рідну сестру ОСОБА_4, яка обіймала посаду заступника начальника відокремленого підрозділу «Служба матеріально-технічного забезпечення» регіональної філії «Львівська залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», що спричинило реальний конфлікт інтересів, який полягав у суперечності між приватним інтересом та службовими повноваженнями ОСОБА_1

Наказом від 26.12.2017 р. № 2989/ос., виданого ПАТ «Укрзалізниця» на ОСОБА_1, головного-інженера-першого заступника директора регіональної філії «Львівська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» покладено виконання обов'язків директора регіональної філії регіональної філії «Львівська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» на період тимчасової непрацездатності директора регіональної філії «Львівська залізниця» з 26.12.2017 р.

З матеріалів справи вбачається, що виконувач обов'язки директора регіональної філії «Львівська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» ОСОБА_1 відповідно до Положення про преміювання за основні результати господарської діяльності керівників структурних підрозділів, працівників служб, працівників апарату регіональної філії «Львівська залізниця» та його приписних підрозділів, працівників оперативно-диспечерської групи служби перевезень апарату регіональної філії «Львівська залізниця» наказами від 28.12.2017 р. № 624-воН/од., від 26.02.2018 р. № 101/од, від 26.04.2018 р. № 224/од. та від 30.05.2018 р. № 277/од ввів в дію рішення комісії з розгляду матеріалів з преміювання від 21.12.2017 р., 21.02.2018 р., 23.04.2018 р. та 22.05.2018 р.

В структурному підрозділі «Служба матеріально-технічного забезпечення» Регіональної філії «Львівська залізниця» працює рідна сестра ОСОБА_1 - ОСОБА_4 Працівникам даного структурного підрозділу в кожному із означених рішень комісії з преміювання визначено розмір премії за основні результати господарської діяльності за певний період часу. Розмір премії, який визначає Начальник служби організації праці, заробітної плати і структур управління ОСОБА_5, для всіх працівників підрозділу є однаковим (додатки до наказу приєднані до справи).

Як вбачається із матеріалів справи, означені накази прийняті на підставі протоколів засідання комісії з питань оплати праці апарату управління, затверджених заступником директора регіональної філії з фінансово-економічних питань ОСОБА_6 та 12 додатків щодо розміру премії. Ці документи стосуються всіх працівників регіональної філії «Львівська залізниця» (понад 30 тис. працівників), а не персоніфіковано конкретно особи ОСОБА_4, як заступника начальника відокремленого підрозділу «Служба матеріально-технічного забезпечення» регіональної філії «Львівська залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

Як вже зазначалось, накази регіональної філії «Львівська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» прийняті у відповідності до Положення про преміювання за основні результати господарської діяльності керівників структурних підрозділів, працівників служб, працівників апарату регіональної філії «Львівська залізниця» та його приписних підрозділів, працівників оперативно-диспетчерської групи служби перевезень апарату регіональної філії «Львівська залізниця» (далі Положення), введеного в дію з 1 квітня 2016 року Наказом начальника регіональної філії «Львівська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» від 29.03.2016 № 175вон/од.

Відповідно до пунктів 4, 5, 6 Наказу від 29.03.2016 р., начальникам служб, підрозділів у термін до 25 числа наступного за звітним місяця забезпечувати перевірку і завірення в довідках на преміювання відповідних показників служб та структурних підрозділів. Зокрема, на службу організації праці, заробітної плати і структур управління покладено обов'язок на підставі перевірених і завірених довідок на преміювання керівників структурних підрозділів та працівників служб, протоколів служб, а також інших статистичних і бухгалтерських даних щомісячно організовувати роботу комісії регіональної філії з преміювання, оформлення відповідних протоколів, доведення до підрозділів і служб встановлених розмірів премії. Керівникам структурних підрозділів за погодженням з відповідними службами розробити, затвердити і ввести в дію Положення про преміювання працівників підрозділів. Підставою для нарахування премії є дані фінансової, статистичної та іншої звітності.

Також, відповідно до пункту 6 Положення у регіональній філії «Львівська залізниця» діє комісія з преміювання регіональної філії, що розглядає всі подання про преміювання, оформляє протоколами і надає на затвердження начальникові регіональної філії, який вводить в дію рішення комісії.

Положення погоджено з президією дорпрофсоджу від 25.03.2016 р.№ П-30.

Вказаний Наказ від 29.03.2016 № 175вон/од та Положення прийняті відповідно до Статуту ПАТ «Українська залізниця» та Положення про оплату праці працівників ПАТ «Українська залізниця», яке введене в дію 22.12.2017 р. № 792.

Згідно пункту 10 означеного Положення про оплату праці працівників ПАТ «Українська залізниця», комісія утворюється наказом керівника з метою забезпечення об'єктивної та справедливої оцінки результатів діяльності підрозділів. Відповідно до норм Положення рішення щодо оплати праці, в тому числі встановлення, виплати та визначення розмірів премій, доплат, надбавок інших заохочувальних та компенсаційних виплат приймається щодо працівників виробничих підрозділів комісією відповідного структурного підрозділу. Діяльністю комісії керує голова (на час його відсутності - його заступник), який несе відповідальність за виконання покладених на комісію завдань. Голова та члени комісії несуть відповідальність за дотримання вимог норм Положення, інших нормативно-правових актів з питань оплати праці.

Відповідно до п.п.10.14,10.18 Положення про оплату праці працівників ПАТ «Українська залізниця», Комісія вивчає пропозиції стосовно розміру премії (збільшення, зменшення) або її позбавлення (часткового або повного). Протокольні рішення комісії погоджуються керівниками управління регіональної філії відповідного рівня за погодженням з відповідним профспілковим органом. Після погодження протокольне рішення Комісії вводиться в дію наказом керівника відповідного рівня управління. У регіональних філіях ПАТ «Укрзалізниці» рішення комісії щодо встановлення премії повинні бути обов'язково погоджені зі Службою організації праці, заробітної плати і структур управління.

Таким чином, виходячи із системного аналізу, встановленого на ПАТ «Українська залізниця», порядку прийняття рішень щодо оплати праці, встановлення, виплати та визначення розмірів премій, такі рішення приймаються колегіально виключно Комісіями, які діють у відповідності до затвердженого Положення.

Керівник регіональної філії не наділений жодними повноваженнями щодо встановлення, виплати та визначення розмірів премій; не є членом жодної із комісій, не впливає на її рішення; лише за встановленою процедурою наказом вводить в дію вже погоджене рішення комісії.

Судом також встановлено, що відповідно до Наказу структурного підрозділу «Служба матеріально-технічного забезпечення» від 28.04.2016 № 38 «Про введення в дію Положення про преміювання за основні результати господарської діяльності», а саме, відповідно до п. 6 якого визначено, що саме комісія з преміювання структурного підрозділу «Служба матеріально-технічного забезпечення», розглядає всі подання на преміювання, оформляє протоколом і надає на затвердження начальникові служби.

Крім того, матеріали справи не містять жодних доказів, що під час виконання обов'язків директора регіональної філії «Львівська залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» згідно наказу ПАТ «Укрзалізниця» № 2989/ос від 26.12.2017 р., ОСОБА_1 одноособово прийняв рішення про преміювання близької йому особи - сестри ОСОБА_4

Натомість матеріали справи містять копії протоколів засідання комісії з питань оплати праці, встановлення виплати та визначення розмірів премії, доплат, надбавок, інших заохочувальних та компенсаційних виплат працівникам служби «Служба матеріально-технічного забезпечення» від 28.12.2018 р. № 12, від 26.02.2018 р. № 2, від 27.04.2018 р. № 4, від 31.05.2018 р. № 5 з яких вбачається, що саме комісією затверджено розмір премії працівникам служби матеріально-технічного забезпечення за виконання показників преміювання за жовтень 2017 р., за грудень 2017 р., за лютий 2018 р., за березень 2018 р. відповідно, які затверджені керівником підрозділу «Служба матеріально-технічного забезпечення» ОСОБА_7

На виконання наказу Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» від 22.12.2017 р. № 792, регіональною філією «Львівська залізниця» видано наказ від 15.01.2018 р. № 16/од «Про склад комісії з питань оплати праці», зокрема, відповідно до п. 1 наказу утворено комісію з питань оплати праці апарату управління регіональної філії «Львівська залізниця», а саме:

Голова комісії: заступник директора регіональної філії з фінансово-економічних питань; заступник голови комісії: начальник служби організації праці, заробітної плати і структур управління; члени комісії: начальник фінансово-економічної служби; начальник служби кадрової та соціальної політики; начальник юридичної служби; представник Дорпрофсожу Львівської залізниці (за згодою), представник дорожньої профспілкової організації регіональної філії «Львівська залізниця» (за згодою); секретар комісії: провідний інженер з організації нормування праці служби організації праці, заробітної плати і структур управління.

Відповідно до пункту 2 наказу від 15.01.2018 № 16/од, комісія з питань оплати праці апарату управління регіональної філії приймає рішення щодо встановлення посадових окладів, виплати та визначення розмірів премії доплат, надбавок, заохочувальних та компенсаційних виплат, а також інших складових заробітної плати працівників структурних підрозділів апарату управління регіональної філії, керівників структурних підрозділів, посади яких належать до номенклатури посад директора регіональної філії.

Відповідно до пункту 3 наказу від 15.01.2018 № 16/од, рішення комісії оформляється протоколом засідання, який затверджує голова комісії, а у разі його відсутності - заступник голови комісії. Протокольне рішення Комісії вводиться в дію наказом директора регіональної філії, погодженим в установленому порядку із відповідними профспілковими органами.

Так, протоколом засідання комісії з питань оплати праці апарату управління регіональної філії «Львівська залізниця» від 21.02.2018 р. № 4, на який містяться посилання у наказі № 101/од від 26.02.2018 р., а саме додатком 1 затверджено розмір премії за основні результати господарської діяльності працівникам апарату управління регіональної філії та його приписних підрозділів, працівникам служб за грудень 2017 р. - по підрозділу «Служба матеріально-технічного забезпечення» розмір премії по положенню мав би становити 21 %, однак зменшений у зв'язку з наявністю дебіторської заборгованості до 15 %.

Протоколом засідання комісії з питань оплати праці апарату управління регіональної філії «Львівська залізниця» від 23.04.2018 р. № 11, на який містяться посилання у наказі № 224/од від 26.04.2018 р., а саме додатком 1 затверджено розмір премії за основні результати господарської діяльності працівникам апарату управління регіональної філії та його приписних підрозділів, працівникам служб за лютий 2018 р. - по підрозділу «Служба матеріально-технічного забезпечення» розмір премії по положенню мав би становити 24,8 %, однак зменшений у зв'язку з наявністю дебіторської заборгованості, перевитрати фонду оплати праці - до 20 %.

Протоколом засідання комісії з питань оплати праці апарату управління регіональної філії «Львівська залізниця» від 25.05.2018 р. № 14 на який містяться посилання у наказі № 277/од від 30.05.2018 р., а саме додатком 1 затверджено розмір премії за основні результати господарської діяльності працівникам апарату управління регіональної філії та його приписних підрозділів, працівникам служб за березень 2018 р. - по підрозділу «Служба матеріально-технічного забезпечення» розмір премії по положенню мав би становити 24,9 %, однак зменшений у зв'язку з наявністю дебіторської заборгованості, перевитрати фонду оплати праці - до 24%.

Означені протоколи засідань комісії затверджені головою комісії - заступником директора регіональної філії з фінансово-економічних питань РФ «Львівська залізниця» ОСОБА_6

При цьому, отримання грошової винагороди у формі зарплати та її складових премії, надбавки, за своєю суттю не може виступати мотивом вказаних вище правопорушень, пов'язаних з корупцією, оскільки право «на зарплату, не нижчу від визначеної законом», законодавчо закріплене у ст.43 Конституції України, а згідно ч.1 і ч.2 ст.1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу, і її розмір залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про заробітну плату», структура зарплати складається з основної зарплати (це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців), додаткової зарплати (це винагорода за працю понад встановлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці), інших заохочувальних та компенсаційних виплат (це виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми).

Отримання грошової винагороди у формі зарплати та її складових премії, надбавки, за своєю суттю не може витупати мотивом вказаного правопорушення, пов'язаного із корупцією, оскільки право на зарплату, не нижче від визначеної законом, законодавчо закріплене у ст. 43 Закону.

Таким чином, питання оплати праці, належить виключно до трудових правовідносин, а отже не відноситься до сфери приватного інтересу працівника в розумінні ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції».

Враховуючи зазначені вище обставини, вважаю, що приймаючи зазначені вище накази у ОСОБА_1 не було реального конфлікту інтересів між приватним інтересом та службовими повноваженнями, який би впливав на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Матеріали протоколу не містять жодного доказу, що ОСОБА_1 міг якимсь чином впливати на колегіальне рішення комісії з преміювання, зупинити таке рішення чи відмовити вводити в дію норми Положення про преміювання за основні результати господарської діяльності Регіональної філії «Львівська залізниця». До повноважень директора РФ «Львівська залізниця» також не входять питання перевірки достовірності прийнятих комісією з преміювання рішень про виплату премій та їх розмірів.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону, зобов'язані не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Ретельно дослідивши та перевіривши в ході розгляду усі наявні в справі докази, суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбаченого ч.2 ст.172-7 КУпАП, за обставин, викладених у протоколах про адміністративні правопорушення, оскільки належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для визнання його винуватим у вчиненні даних правопорушень під час розгляду встановлено не було.

При цьому, всі можливості для усунення сумнівів були вичерпані, а сукупність зібраних та проаналізованих по справі доказів не дозволяє їх спростувати у категоричній формі та зробити беззаперечний і однозначний висновок про вчинення ОСОБА_1 дій, направлених на порушення вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів (не повідомлення про наявність реального конфлікту інтересів та прийняття рішення в умовах реального конфлікту інтересів).

Відповідно до ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України є нормами прямої дії, а згідно ч.2 ст.62 Конституцією України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з правовою позицією ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), п.43 (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey). Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за наявності такої обставини як відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Відтак, наведене дає підстави вважати, що розпочате Департаментом захисту економіки Національної поліції України провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 17 січня 2019 року підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-7 КУпАП.

Керуючись ст.ст.38, 221, ст.247, 280, 283 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-7 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На постанову протягом десяти діб з дня її винесення може бути подана апеляція до Львівського апеляційного суду.

Суддя І.Р.Волоско.