ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/838/17

Провадження №: 3/755/627/17

"12" березня 2019 р.

м. Київ

суддя Дніпровського районного суду м. Києва Бірса О.В. розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення, встановив :

згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 № 049432 від 15.12.2016 ОСОБА_1, керуючи ТЗ «LEXUS GX 460», д.н.з. НОМЕР_1, 15.12.2016 о 21:25 по вул. Є. Сверстюка, 1А, у м. Києві, порушив вимоги п. 10.1 ПДР, а саме при зміні напрямку руху не впевнився в безпечності, внаслідок чого допустив зіткнення із ТЗ «MITSUBISHI Lancer», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2, що призвело до пошкодження транспортних засобів та порушення вимог указаних Правил.

У ході судового розгляду провадження судом особа, що притягається до адміністративної відповідальності пояснив, що, у цій ситуації, він під час руху, дотримувався ПДР, враховуючи інтенсивність руху, стан проїзної частини та обстановку, що склалася на дорозі, по всяк час переконуючись, що це буде безпечним і не створить перешкод та небезпеки іншим учасникам руху. Рухався, у тому числі, з дотриманням пункту 10.1 Правил.

Зокрема, ОСОБА_1 вказав, що у цій ситуації він рухався по вул. Є. Свєрстюка в сторону Броварського проспекту в крайній лівій смузі, перед світлофором перестроївся в праву ( середню) смугу руху, яка давала право відповідно до дорожнього знаку 5.16 повороту праворуч, в сторону Броварського проспекту. В середній смузі стояв автомобіль «MITSUBISHI Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_2, з включеним правим сигнальним ліхтарем повороту за 25 метрів. Перед автомобілем «MITSUBISHI Lancer» не було транспортних засобів. Коли його автомобіль заїхав наполовину в середню смугу руху, то автомобіль «MITSUBISHI Lancer» раптово почав рух і здійснив зіткнення з його транспортним засобом в праву середню частину ТЗ.

З огляду на, що уважає, що ця пригода сталася унаслідок недотримання вимог ПДР з боку водія ОСОБА_2, як наслідок указав, що уважає складений протокол про адміністративне правопорушення таким, що не відповідає вимогам КУпАП, враховуючи відсутність у справі доказів, які в контексті положень ст. 251 КУпАП, регламентують відомості, що можуть бути належними доказами в ході підтвердження тих чи інших обставин, у зв"язку з чим вина його ґрунтується на припущеннях, що прямо суперечить ст. 62 Конституції України, а тому справа підлягає закриттю на підставі ст. 247 того ж Кодексу.

Безпосередньо в два останні судові засідання ОСОБА_1 не прибув, про причини неявки суд не повідомляв, тож виходячи з правових норм ст. ст. 268, 277-2 КУпАП, беручи до уваги практику Європейськго суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов'язки, вважає за можливе завершити розгляд справи у його відсутність.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

З урахуванням того, що інший учасник пригоди ОСОБА_2у судовому засіданні указала, що 15 грудня 2016 року приблизно о 21 год. 30 хв. рухалась на ТЗ «MITSUBISHI Lancer», д.н.з. НОМЕР_2 зі сторони вул. М.Раскової в сторону Броварського проспекту та мала намір повернути на світлофорі праворуч, рухвавшись при цьому в середній смузі. Під час руху її «підрізав» ТЗ «LEXUS GX 460», д.н.з. НОМЕР_1, який рухався в крайній лівій смузі та намагався перестроїтись в смугу, в якій вона рухалась.

ДТП сталося у наслідок того, що ОСОБА_1, керуючи ТЗ LEXUS 15.12.2016 о 21:25 по вул. Є. Сверстюка, 1А, у м. Києві при зміні напрямку руху не впевнився в безпечності, внаслідок чого допустив зіткнення із її ТЗ MITSUBISHI.

Тим самим, суд, заслухавши думку осіб, що беруть участь у справі про адміністративне правопорушення, дослідивши матеріали справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

Статтею 124 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до загальних положень ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. N 1306, правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов'язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху.

З п. 1.9 ПДР України слідує, що дорожні умови - сукупність факторів, що характеризують (з урахуванням пори року, періоду доби, атмосферних явищ, освітленості дороги) видимість у напрямку руху, стан поверхні проїзної частини (чистота, рівність, шорсткість, зчеплення), а також її ширину, величину похилів на спусках і підйомах, віражів і заокруглень, наявність тротуарів або узбіч, засобів організації дорожнього руху та їх стан; дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом.

Пунктом 10.1 ПДР регламентовано, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

У рішенні по справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») [GC] no. 15809/02 і 25624/02 ECHR 29.06.2007, постановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і обєктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проаналізувавши, у цьому провадженні наявні у ньому фактичні дані суддя установив, що вина особи, що притягається до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП повністю доведена, у розумінні ст. 251 КУпАП, належними та допустимими доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення, який складений у максимальній відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП та містить необхідні у ньому відомості, зокрема щодо дати, часу, місця та способу вчинення самого адміністративного правопорушення, яке призвело до порушення ПДР України;

- схемою місця ДТП, що складена за місцем пригоди та містить графічно зображені та зафіксовані об'єкти про обставини дорожньої пригоди (ділянка дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода, сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив'язка об'єктів, транспортні засоби, причетні до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїзної частини та інше), таблицю дорожніх умов, в якій зазначені назви об'єктів, зображених на схемі, на зворотному боці схеми зазначено характеризуючі дані транспортних засобів та відомості про їх пошкодження.

При цьому, зазначена інформація підтверджена підписами водіїв транспортних засобів, у зв'язку з чим з неї вбачається, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності дійсно порушив зазначені положення ПДР;

- вищенаведеними показаннями ОСОБА_2 щодо часу, місця, способу, найменувань транспортних засобів в частині обставин ДТП, які відповідають даним відображеним в схемі ДТП та протоколі про адміністративне правопорушення;

- даними експертного дослідження КНДІСЕ № 5346/17-52/2760/19-52 від 31.01.2019, з якого власне слідує, що первинно контактували ліва передня кутова частина ТЗ MITSUBISHI і середина правої бокової частини ТЗ LEXUS. Поздовжні вісі транспортних засобів на момент первинного контакту знаходились під невеликим гострим кутом. Автомобіль LEXUS на момент контактування рухався з більшою швидкістю, ніж автомобіль MITSUBISHI. Місце зіткнення мало знаходитись у середній смузі руху, ближче до її лівого краю і дещо до місць кінцевих розташувань транспортних засобів. На момент зіткнення ТЗ MITSUBISHI повністю знаходився у середній смузі руху, автомобіль LEXUS частково знаходився у середній смузі руху, частково - у крайній лівій. Автомобіль LEXUS на момент первинного контакту знаходився у рухомому стані. АвтомобільMITSUBISHI на момент первинного контакту міг бути нерухомим або рухатись із невеликою швидкістю. Водій ТЗ LEXUS при виконанні перестроювання з крайнього лівого ряду у середній повинен був діяти згідно вимог п.п. 10.1 і 10.3 ПДР. Водію автомобіля ТЗ MITSUBISHI слід було діяти згідно вимог п. 12.3 ПДР. Технічна можливість уникнення зіткнення для водія ТЗ LEXUS полягала у дотриманні ним вимог п.п. 101 і 10.3 Правил дорожнього руху, для чого у нього не було перешкод технічного характеру. В діях водія ТЗ LEXUS вбачається невідповідність, зокрема, вимогам п.10.1 ПДР. З технічної точки зору дії водія ТЗ LEXUS знаходились у причинному зв»язку з виникненням ДТП.

Зазначені письмові докази докази, суд, виходячи з положень ст. 251 КУпАП, визнає належними та допустимими.

Щодо показань ОСОБА_4, то суддя сприймає їх критично, так як вони не узгоджуються з іншими матеріалами справи, які були сприйнятті з точки зору належності та допустимості, як дійсні, зокрема, схемою пригоди, висновком експертного дослідження.

Будь-яких інших доказів, у розумінні ст. 251 КУпАП, сторонами не надано.

Тим самим, надавши оцінку усім тим доказам, які суд сприйняв, як належні, допустимі та дійсні (реальні), які перебувають в балансі з іншими обставинами справи, уважає що вони в своїй сукупності, у тому числі, з даними наведеного висновку експертизи, указують на дійсність факту порушення ОСОБА_4, як водієм, що підпадає під дію спеціальних правил, вимог п. 10.1 ПДР України, як наслідок суд визнає доведеним, що ОСОБА_1, керуючи ТЗ «LEXUS GX 460», д.н.з. НОМЕР_1, 15.12.2016 о 21:25 по вул. Є. Сверстюка, 1А, у м. Києві, порушив вимоги п. 10.1 ПДР, а саме при зміні напрямку руху не впевнився в безпечності, внаслідок чого допустив зіткнення із ТЗ «MITSUBISHI Lancer», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2, що призвело до пошкодження транспортних засобів та порушення вимог указаних Правил.

Щодо питання порушення вимог п. 10.3 ПДР України указанного у висновку, то суддя дане питання не аналізує, так як у ОСОБА_1 відповідне винуваченння не вилувалося узагалі.

Уточнювати, відредактовувати протокол з цього питання суд змоги не має, адже ЄСПЛ у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia»,заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення.При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

При вирішенні питання щодо доцільності накладення стягнення, на особу, що притягається до адміністративної відповідальності, за порушення вимог ПДР України, суддя враховує таке.

Статтею 1 КУпАП регламентовано, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Відповідно до п. 7) ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

За таких обставин, суд враховуючи той факт, що на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення, строки, передбачені ст. 38 КУпАП, минули, вважає за необхідне провадження у справі закрити саме з цієї передумови.

В свою чергу, суд враховує, що п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КУпАП, не вбачає пістав для його стягнення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 38, 124, 247, 251, 252, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя постановив :

провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 7) ст. 247 указаного Кодексу.

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки визначені КодексомУкраїни про адміністративне правопорушення, з урахуванням норм статтею 287-291 даного Кодексу, і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

С у д д я : О.В. Бірса