Справа № 264/6632/19
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.11.2019 р. м. Маріуполь

Суддя Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області Литвиненко Наталя Вікторівна, за участю захисника Тесля А.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши в м. Маріуполі матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , не працюючого, який зареєстрований та фактично мешкає в АДРЕСА_1 , за скоєння правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

10 жовтня 2019 року на адресу Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області надійшли матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №086870 від 06.10.2019 року, ОСОБА_1 06.10.2019 року о 22:28 год. біля будинку №66 по вул. Першотравневій в с. Каменськ Кальміуського району м. Маріуполя, керував транспортним засобом ЗАЗ TF698R СПГ номерний знак НОМЕР_2 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці очей не реагують на світло, сповільненість мови, неприродна блідість обличчя), від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 вину у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не визнав та пояснив, що в зазначений в протоколі час не керував транспортним засобом.

Захисник Тесля А.В ОСОБА_2 просив закрити провадження про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Зазначив, що відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом, тому у поліцейського не було підстав направляти останнього на огляд для визначення стану сп`яніння. Інспекторами були порушені вимоги ст.268 КУпАП. Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні підписи свідків, а рапорті поліцейського зазначені недостовірні дані, у зв`язку із чим протокол та рапорт не можуть бути допустимими доказами по справі.

Суддя, дослідивши надані пояснення захисника, письмові матеріали справи, у тому числі відеозаписи, надані разом з адміністративним матеріалом, прийшов до наступного.

Як убачається з відеозаписів, наданих разом з адміністративним матеріалом, зафіксовано лише момент спілкування ОСОБА_1 з поліцейськими.

Також, відповідно до п.2 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом 09.11.2015 року №1452/735, огляд на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

За вимогами п.6 розділу 1 Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться зокрема поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби).

Згідно п.7 розділу 1 вказаної Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З письмових свідчень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які додаються до протоколу вбачається, що в їх присутності ОСОБА_1 відмовився на вимогу працівників поліції від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку в лікаря нарколога для визначення стану наркотичного сп`яніння.

Також, з вказаного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 в присутності двох свідків від медичного огляду в медичному закладі на стан наркотичного сп`яніння відмовився.

Таким чином, підтвердження відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, відеозапис наданий працівниками поліції містить, проте факту керування зазначеним автомобілем саме ОСОБА_1 з вказаного відеозапису або з інших доказів по справі не вбачається.

Наявний у матеріалах адміністративної справи рапорт поліцейського взводу 1 роти 3 батальйону УПП в Донецькій області ДПП Зозулі В. не може бути розцінений як беззаперечна обставина для наявності доведеності обставин керування транспортним засобом саме ОСОБА_1

Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Огляду на стан сп`яніння підлягають виключно водії транспортних засобів, які ним керували, що вбачається з Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/7350.

Таким чином, правові підстави для проведення поліцейськими огляду на стан сп`яніння інших осіб, які не керують транспортними засобами, відсутні, внаслідок чого відмова від проходження такого огляду без зафіксованого факту керування особою транспортним засобом не регламентується пунктом 2.5 ПДР України, а тому не може мати наслідком притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

17 липня 1997 року Верховна Рада України ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод. Отже, Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція) є частиною національного законодавства України, і підлягає застосуванню нарівні з національним законодавством України.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N7460/03) правопорушення, яке розглядаються, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

У відповідності до положень ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до статті 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247, п.3 ч.1 ст. 284 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

З огляду на те, що матеріалами адміністративної справи не підтверджується факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , обставини, викладені у протоколі, не доведені належним способом доказування, приймаючи до уваги те, що на орган, яким складено протокол про адміністративне правопорушення покладено обов`язок доведення факту вчинення адміністративного правопорушення, слід дійти висновку про недоведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 130 ч.1, 247, 284 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП України закрити внаслідок відсутності складу адміністративного правопорушення.

На постанову суду може бути подано апеляцію до Донецького апеляційного суду через Іллічівський районний суд м. Маріуполя протягом десяти днів з моменту його винесення.

Суддя: Н. В. Литвиненко