П О С Т А Н О В А

Іменем України

25 лютого 2019 року м.Токмак

Суддя Токмацького районного суду Запорізької області Коваленко П.Л., за участю особи відносно якої складено протокол ОСОБА_1, розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Токмацького ВП Пологівського ВП ГУНП України в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, офіційно не працевлаштований,

за правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 КУпАП,

встановив:

До Токмацького районного суду Запорізької області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ГР № 422845 від 06.02.2019 та додані до нього матеріали, відповідно до яких 13.12.2018 о 15 годині 20 хвилин було виявлено факт невиконання батьківських обов'язків ОСОБА_1, що виразилося в неналежному вихованні сина ОСОБА_2, котрий спричинив тілесні ушкодження малолітньому ОСОБА_3, 2011 року народження.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, за ч.1 ст.184 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що його син ОСОБА_2, 2009 року народження займається вільною боротьбою. В грудні 2018 року перед початком тренування, його син знаходився на вулиці разом з малолітнім ОСОБА_3 та іншими дітьми. Під час розваг його син неумисно вдарив гілкою дерева ОСОБА_3, заподіявши йому ушкодження ока. Про ці обставини йому відомо зі слів сина. Він із дружиною зістрівся з батьками ОСОБА_4 та погодивсі сплатити певні кошти на лікування дитини, бо відчував свою провину. Після цього він сплатив суму більше 1000 гривень батькам потерпілого. При цьому він не вважає, що неналежним чином виконує батьківські обов'язки. Він працює автослюсарем, хоч офіційно і не працевлаштований, його дружина працює бухгалтером на підприємстві. Їх сину забезпечені всі належні умови життя, в тому числі харчування, навчання, розвитку і таке інше. В побуті у них всі належні умови. Вони із дружиною цікавляться навчанням сина і займаються його вихованням. Випадок із травмуванням ОСОБА_3 стався випадково під час гри дітей і ніяким чином не свідчить про його неналежне відношення до виховання сина.

Вивчивши повно та всебічно матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з системного аналізу положень ст.ст.7, 254, 279 КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, тощо. Протокол підписується особою, яка його склала і особою, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Згідно з положеннями ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинені та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Однак, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ГР № 422845 від 06.02.2019, формулювання суті адміністративного правопорушення відсутнє взагалі.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.184 КУпАП, адміністративним правопорушенням є ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Згідно зі ст.9 КУпАП одним із елементів складу адміністративного правопорушення є вина правопорушника у формі умислу чи необережності.

У ч.2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Об'єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП проявляється у невиконанні батьками або особами, що їх замінюють, обов'язків щодо виховання дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду; ухилення від виховання дітей (у т.ч. незабезпечення відвідування ними школи, контролю за проведенням дозвілля); незабезпечення дитині безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці; невжиття заходів щодо їх лікування; безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності; штучне створення незадовільних побутових умов тощо.

Неналежне виконання обов'язків щодо виховання дітей означає бездію, у результаті якої обов'язки по вихованню виконуються неякісно, не в повному обсязі. Наприклад, схвалюються здійснення підлітком антигромадських вчинків, прививаються погляди, установки, що пропагандують жорстокість, агресивність, ненависть, неповагу до закону; складаються умови, які загрожують життю та здоров'ю неповнолітнього; мають місце постійні чіпляння до дитини з будь-якого приводу і без нього.

Є не зрозумілим, в яких саме діях ОСОБА_1 проявилось неналежне виховання дитини, не зазначена форма вини, та чи є між неналежним вихованням дитини та наслідками (які також не вказані) причинний зв'язок.

В матеріалах справи відсутні взагалі дані, які враховуються судом відповідно до ч.2 ст.33 КУпАП, а саме: характеристика на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, дані про ступінь вини, майновий стан.

Відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь.

Суддя не зобов'язаний та не має права сам особисто звинувачувати особу у вчиненні неправомірних дій. Компетенція суду полягає в тому, щоб перевірити обґрунтованість складеного протоколу шляхом дослідження доказів та надання їм оцінки.

Відповідно до статей 280 та 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя зобов'язаний з'ясувати: чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини необхідні для правильного вирішення справи. Постанова судді повинна бути законною і обґрунтованою.

Враховуючи законодавчо закріплений принцип презумпції невинуватості, оцінюючи докази, а також те, що на момент розгляду протоколу закінчився строк притягнення до адміністративної відповідальності, всі сумніви та суперечності рахуються на користь особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

З огляду на досліджені в судовому засіданні докази, приходжу до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, на підставі чого, відповідно до п.3 ст.284, п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі необхідно закрити.

На підставі викладеного та керуючись п.1 ст.247, ст.ст.283, 284 КУпАП, суддя,

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за ч.1 ст.184 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Запорізького апеляційного суду через Токмацький районний суд Запорізької області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Cуддя: