№ 637/1389/19
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 листопада 2019 року селище Шевченкове

Суддя Шевченківського районного суду Харківської області Стеганцов С.М. розглянувши адміністративні матеріали у відношенні :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, ідентифікаційний код НОМЕР_1 , працюючого директором КУ «Безм`ятежненський психоневрологічний інтернат», мешканця АДРЕСА_1 , у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП України та ст. 63 Конституції України, -

в с т а н о в и в :

Як вбачається з протоколу, 11 жовтня 2019 року о 17.28 годині гр-н ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом автомобілем ГАЗ 2410 д.н.з НОМЕР_2 , по автошляху Чугуїв-Мілове 44 км + 500 метрів на вимогу працівника поліції про зупинку ТЗ, завчасно подану за допомогою сигнального диску, не зупинився, чим порушив п. 2.4. Правил дорожнього руху. Був затриманий шляхом переслідування.

Крім того, в той самий час згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 249870 від 11.10.2019 року гр-н ОСОБА_1 11.10.2019 року керував транспортним засобом автомобілем ГАЗ 2410 д.н.з НОМЕР_2 , по автошляху Чугуїв-Мілове 44 км + 500 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушена координація рухів, порушення мови, від проходження медичного огляду на місці зупинки у присутності двох свідків відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що з протоколами про адміністративні правопорушення не згоден, він не бачив, щоб працівники поліції зупиняли його, бачив лише по дорозі поліцейський автомобіль, він їхав з увімкненим ближнім світлом фар, а коли працівники поліції під`їхали у вищевказаний день та період часу до його домоволодіння, то вказали, що він на їх вимогу не зупинився. Склали на нього постанову, що він їхав з не ввімкненням ближнього світла фар, а також протоколи про не зупинку і керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши ОСОБА_1 , працівників поліції: ОСОБА_2 , Зайцева, свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , оглянувши записи з відеореєстратора, суддя прийшов до наступного.

При перегляді у судовому засіданні запису з відеореєстратора вбачається, що у автомобіля, яким керував ОСОБА_1 , було включено світло фар, але яке, з відеозапису зрозуміти не можливо (габаритні чи ходові вогні).

З запису також вбачається, що з машини вийшов поліцейський ОСОБА_5 і підняв сигнальний диск, коли напроти нього проїжджав автомобіль під керуванням ОСОБА_6 , а слідом за ним їхав вантажний автомобіль.

Факт правопорушення п.2.4 ПДР України, а саме невиконання ОСОБА_7 вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу об`єктивно підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення та записом з відео реєстратора поліцейського автомобіля, який свідчить про те, що водій не зупинився на вимогу поліцейського для перевірки.

В цій частині суд визнає неправдивими свідчення водія ОСОБА_1 про те, що він не бачив поліцейського, що його зупиняв, так як його пояснення об`єктивно спростовуються відеозаписом.

На підставі аналізу добутих доказів суддя визнає ОСОБА_1 винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП - невиконання водіями вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 249870 від 11.10.2019 року вбачається, що гр-н ОСОБА_1 11.10.2019 року керував транспортним засобом автомобілем ГАЗ 2410 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушена координація рухів, порушення мови від проходження медичного огляду, на місці зупинки, як зазначено в протоколі, за допомогою газоаналізатора «Алкотестер» та у медичному закладі, у присутності двох свідків, відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

У протоколі за цим фактом ОСОБА_1 зазначив, що відмовляється проходити огляд на стан сп`яніння.

З пояснень ОСОБА_1 в судовому засіданні встановлено, що він відмовлявся проходити огляд у медичному закладі, так як працівники поліції не надавали йому спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу. Він також пояснив, що при складанні протоколу були відсутні свідки, лише через деякий час працівник поліції привів двох осіб, які підписали документи, надані поліцейськими.

Відеозапис, наданий працівниками поліції, дійсно свідчить про те, що при складанні протоколу і розмові працівників поліції з ОСОБА_1 були відсутні будь- які свідки.

Допитані в суді свідки ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , підтвердили факт того, що 11.10.2019 року у вечірній час були зупиненні працівниками поліції і, як їм пояснили поліцейські, громадянин ОСОБА_8 відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння. Працівник поліції написав від них пояснення, а вони розписалися. В їх присутності працівники поліції не надавали ОСОБА_6 будь- які технічні засоби для огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

З об`єктивної сторони правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП, полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпроАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті рішення, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, так як йому на місці не було запропоновано спеціальний технічний засіб для встановлення алкогольного сп`яніння.

Як вбачається в судовому засіданні, вина ОСОБА_6 підтверджується показаннями свідків, яких не зафіксовано на відео, інших доказів винуватості правопорушника суду не наведено. У протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що водій відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, однак дані про те, що водію пропонувались технічні засоби для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки, відсутні. Матеріали справи також не містять даних, що водію пропонувалося пройти огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння з застосуванням технічних засобів на місці зупинки.

Відповідно до п.3 Постанови КМУ №1103 від 17 грудня 2008 р. (зі змінами від 28.10.2015 року), огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння проводиться на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом.

Крім того згідно до спільного Наказу МВС та МОЗ від 9.11.2015 року № 1452/735 яким затверджено Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху - співробітники поліції мають право використовувати спеціальні технічні засоби ( у тому числі засоби тест-контролю), дозволені до застосування МОЗ і Держспоживстандартом на місці зупинки транспортного засобу для огляду водіїв, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння.

Ч.2 ст.266 КУпАП регламентує, що огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків.

Ч.5 ст.266 КУпАП визначає, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням цієї статті, вважається не дійсним.

З відеозапису, оглянутого в судовому засіданні вбачається, що працівники поліції не пропонували водієві пройти тест з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки, на відеозаписі також відсутні свідки, у присутності яких водій відмовився від проходження тесту на стан сп`яніння на місці зупинки.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до розділу 2 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС від 18.12.2018 року № 1026, під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища. У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Увесь процес складання протоколу повинен фіксуватися на нагрудну камеру поліцейського.

В даному випадку поліцейським був наданий лише фрагмент відеозапису під час оформлення протоколу за ст. 130 КУпАП, а не безперервний запис, що судом вважається недопустимим доказом.

Тому пояснення працівників поліції про те, що вони не повинні повністю проводити фіксування правопорушення на відео не відповідають вимогам законодавства: 2 ст.266 КУпАП і вищезазначеній Інструкції. При цьому, згадані посадові особи ОСОБА_5 і Кулієв на думку суду є заінтересованими особами.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути належним доказам в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

У справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення, ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням». Тим більше «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати протокол про адміністративне правопорушення.

В переважній більшості випадків під час огляду на стан сп`яніння поліцейські не застосовують технічні засоби на місці зупинки транспортного засобу, а свідків залучають лише під час фіксації факту відмови водія пройти огляд у закладі охорони здоров`я.

Відповідно до ч. 2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Не доведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Факти встановлені у судовому засіданні щодо скоєння адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП , у сукупності викликають сумніви щодо вчинення самого правопорушення та законності його фіксації.

За таких обставин, всі сумніви щодо доведеності вини водія ОСОБА_6 тлумачаться на його користь у відповідності до ст. 62 Конституції України.

Таким чином, у суду відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки під час розгляду адміністративного матеріалу достатніх доказів вчинення ним адміністративного правопорушення не встановлено, а ті, що надані в якості підтвердження вчинення правопорушення, суд оцінює критично, так як вони отримані внаслідок істотного порушення закону.

В зв`язку з чим справу за ч.1 ст. 130 КУпАП слід закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях складу правопорушення.

Судом розглядаються справи відносно особи, що вчинила кілька адміністративних правопорушень, тому слід об`єднати дані справи та присвоїти номер єдиний номер 637/1389/19, оскільки стягнення накладається саме за цією статтею.

За обставинами справи, з урахуванням ст.ст. 33-36 КУпАП України, особи порушника, його посади, не пов`язаної з обов`язковим керуванням транспортним засобом, а також те, що він протягом року притягався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП, вважаю за необхідне застосувати адміністративне стягнення за ст. 122-2 КУпАП у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом, а не штрафу.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 7, 122-2, 130, 221, 247, 251, 280, 283-285 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП.

Призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом строком на три місяці.

Стягнути з ОСОБА_1 , судовий збір в розмірі 384,20 гривень (стягувач: Державна судова адміністрація України, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, рахунок отримувача: UA 6, код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Шевченківський районний суд Харківської області протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя: С.М.Стеганцов