Справа №: 398/29/19
провадження №: 3/398/127/19
ПОСТАНОВА
Іменем України

"12" березня 2019 р. суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Крімченко С.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Калантаїв Світловодського району Кіровоградської області, РНОКПП - НОМЕР_1 , працюючого начальником Олександрійського міжрайонного управління водного господарства, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч. 7 ст. 41 КУпАП,
В С Т А Н О В И В:
До Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області надійшли матеріали адміністративної справи відносно ОСОБА_1 , відповідно до яких під час інспекційного відвідування, проведеного в період з 14.12.2018 року по 17.12.2018 року в ОСОБА_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , начальником якого є ОСОБА_1 , встановлено, що останній допустив порушення вимог законодавства про працю, а саме, ст.119 Кодексу законів про працю України, згідно якої за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення, зберігається місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Так, згідно наказу №165-к від 23.11.2018 року, сторожа насосних станцій ОСОБА_3 було звільнено відповідно до п.3 ст.36 КЗпПУ в зв`язку з укладенням контракту на проходження військової служби у Збройних силах України строком на три роки. При цьому, починаючи з 24.11.2018 року робоче місце, посада та середній заробіток за ОСОБА_3 на час проходження військової служби за контрактом не зберігаються.
Відповідно до контракту №211 від 18.04.2018 року та п.п.5.4, 5.5 Положення про «Олександрійське міжрайонне управління водного господарства» начальник в межах наданих йому повноважень: розпоряджається коштами в межах затвердженого кошторису доходів і видатків на утримання управління; призначає на посади та звільняє з посад у встановленому законом порядку працівників Управління; приймає рішення про заохочення, накладення матеріальних і дисциплінарних стягнень; видає накази і розпорядження обов`язкові для виконання працівниками.
Вказані в протоколі дії свідчать про невиконання ОСОБА_1 обов`язків, визначених контрактом №211 від 18.04.2018 року та п.п.5.4, 5.5 Положення про «Олександрійське міжрайонне управління водного господарства» в частині вирішення питань діяльності установи, тобто про порушення вимог ч.7 ст.41 КУпАП.
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час розгляду справи повідомлений. Представники Олександрійського міжрайонного управління водного господарства в судовому засіданні зазначили, що ОСОБА_3 було звільнено з посади сторожа насосних станцій «Олександрійського міжрайонного управління водного господарства» на підставі п.3 ст.36 КЗпПУ в зв`язку з укладенням контракту на проходження військової служби у Збройних силах України строком на три роки. Відповідно до п.3 ст.36 КЗпПУ підставами припинення трудового договору є призов або вступ працівника або власника - фізичної особи на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу, крім випадків, коли за працівником зберігаються місце роботи, посада відповідно до частин третьої та четвертої статті 119 цього Кодексу, якою визначено, що працівникам які залучаються до виконання обов`язків, передбачених законами України «Про військовий обов`язок і військову службу» і «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» надаються гарантії та пільги відповідно до цих Законів. Місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову, зберігається за вказаними працівниками під час дії особливого періоду(у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану) на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення. В разі відсутності в країні особливого періоду діє загальний порядок звільнення працівника з займаної посади у зв`язку з призивом на строкову військову службу. Оскільки на час звільнення ОСОБА_3 , який, крім того, був прийнятий на військову службу у добровільному порядку, в країні жодні мобілізаційні заходи не проводились і особливий період не запроваджувався, гарантії, передбачені ч.3 ст.119 КЗпПУ, до останнього застосуванню не підлягають.
Заслухавши пояснення представників Олександрійського міжрайонного управління водного господарства, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Згідно ст.14 КУпАП підлягає адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до його службових обов`язків.
Відповідно до ст. 9 КУпАП протиправна дія чи бездіяльність, яка посягає на права громадян надані їм Конституцією України, визнається адміністративним правопорушенням.
Відповідно до ч. 3ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення відповідно до ст. 245 КУпАП зокрема є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Стаття 7 КУпАП визначає,що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Адміністративним правопорушенням за ч.7 ст.41 КУпАП є порушення встановлених законом гарантій та пільг працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбачених законами України"Про військовий обов`язок і військову службу","Про альтернативну (невійськову) службу","Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Як вбачається з матеріалів справи, 09.10.2018 року між Міністерством оборони України в особі командира 55 окремого автомобільного батальйону Озброєння Збройних Сил України підполковника Горбатова О.В., та ОСОБА_3 укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України рядового складу строком на три роки.
Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 09.10.2018 року солдата військової служби за контрактом ОСОБА_3 , призначеного на посаду водія автомобільного взводу автомобільної роти, вважати таким, що прибув та приступив до виконання службових обов`язків та зарахувати до списків особового складу військової частини і поставити на всів види забезпечення.
Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_2 від 07.11.2018 року солдат ОСОБА_3 перебуває на військовій службі за контрактом у військовій частині НОМЕР_2 .
Згідно наказу від 09.10.2018 року № 138-к ОСОБА_3 , сторожа Олександрійського міжрайонного управління водного господарства, увільнено від роботи на період військової служби за контрактом у військовій частині НОМЕР_2 з 09.10.2018 року із збереженням місця роботи і середнього заробітку на період служби строком на три роки.
Наказом від 23.11.2018 року №165-к відповідно до п.3 ст.36 КЗпПУ ОСОБА_3 був звільнений у зв`язку з укладенням контракту на проходження військової служби у Збройних силах України на три роки, чим порушено вимоги ст. 119 КЗпПУ щодо гарантії для працівників на час виконання державних або громадських обов`язків.
Вказані порушення виявлені під час інспекційного відвідування, проведеного в період з 14.12.2018 року по 17.12.2018 року в ОСОБА_2 .
Згідно наказу від 19.03.2018 року №56-ос контракт з ОСОБА_1 , як з начальником Олександрійського міжрайонного управління водного господарства, переукладено на нових умовах, строком на один рік, з 18.04.2018 року по 17.04.2018 року.
Суд вважає, що не ґрунтуються на вимогах законодавства доводи ОСОБА_1 про те, що оскільки на час припинення трудового договору з ОСОБА_3 в державі не було оголошено рішень про проведення мобілізації, виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці або воєнного стану, то при прийнятті на військову службу у добровільному порядку за контрактом, на такого робітника гарантії передбачені статтею 39 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та ст. 119 КЗпП України не поширюються, виходячи з наступного.
Статтею 119 Кодексу законів про працю України встановлені гарантії для працівників на час виконання державних або громадських обов`язків.
Частиною третьою статті 119 КЗпП України встановлено, що за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до дня фактичної демобілізації, зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб-підприємців, в яких вони працювали на час призову.
Частиною шостою статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначені види військової служби: строкова військова служба, військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період, військова служба за контрактом осіб рядового складу, військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу, військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки, військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.
Визначення «особливого періоду» міститься в абзаці 11 статті 1 Закону України «Про оборону України», у якому передбачено, що особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
У відповідності до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303 «Про часткову мобілізацію», затвердженого встановленим порядком, оголошено часткову мобілізацію, у зв`язку з чим в Україні настав особливий період. Президент України відповідного рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу не приймав.
Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не визначено чіткого порядку припинення особливого періоду.
Водночас, зазначеним Законом передбачено такий захід, як демобілізація - комплекс заходів, рішення про порядок і терміни проведення яких приймає Президент України, спрямованих на планомірне переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на роботу і функціонування в умовах мирного часу, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію та штати мирного часу.
Згідно зі статтею 11 зазначеного Закону рішення про демобілізацію із внесенням його на затвердження Верховною Радою приймає Президент України.
Указ Президента України від 26 вересня 2016 року № 411/2016 «Про звільнення в запас військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, призваних під час третьої черги часткової мобілізації відповідно до Указу Президента України від 14 січня 2015 року № 15», не містить положень, які скасовують дію особливого періоду в Україні, та стосується лише проведення у вересні жовтні 2016 року звільнення в запас військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, крім тих, які висловили бажання продовжувати військову службу.
Враховуючи викладене, з огляду на зміст заходів мобілізації та демобілізації, визначених Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», закінчення заходів мобілізації не припинило особливий період, який діє в Україні з 17 березня 2014 року.
Така правова позиція була сформована Верховним Судом у постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25.04.2018 у справі № 205/1993/17-ц (провадження № 61-1664 св 17).
Тобто, ОСОБА_3 , відповідно до контракту з Міністерством оборони України від 09.10.2018 року був прийнятий на проходження громадянами України військової служби у ЗСУ рядового складу, та з цього моменту закон гарантує йому збереження місця роботи, посади і середнього заробітку на підприємстві, в якому він працював на час вступу на військову службу, до закінчення особливого періоду або до дня фактичної демобілізації (відповідно до частини третьої статті 119КЗпП України у редакції Закону України від 24 грудня 2015 року № 911-VIII).
Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, вважаю, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 7ст. 41 КУпАП, оскільки його вина повністю підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення №КР3383/383/АВ/П/ПТ від 20.12.2018 року; актом інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю №КР3383/383/АВ від 17.12.2018 року; копією контракту від 09.10.2018 року, укладеного між МОУ та ОСОБА_3 ; копією витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 09.10.2018 року; копією довідки військової частини НОМЕР_2 від 07.11.2018 року; копією наказу від 09.10.2018 року №138-к про увільнення від роботи на період військової служби за контрактом ОСОБА_3 ; копією наказу від 23.11.2018 року №165-к про звільнення ОСОБА_3 .
Враховуючи характер правопорушення, особу правопорушника, який вперше притягується до адміністративної відповідальності, суд вважає, що на ОСОБА_1 необхідно накласти адміністративне стягнення, передбачене ч. 7 ст. 41 КУпАП, у виді мінімального штрафу, передбаченого санкцією вказаної статті.
Згідно зі ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 384,20 грн.
Керуючись ч. 7 ст. 41, ст. 283, 284 КУпАП , суд
П О С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 41 КУпАП.
Накласти на ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850(вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір в розмірі 384 гривні 20 копійок.
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України: «Адміністративні штрафи та інші санкції (по м.Олександрія) 31 11 11 06 01 10 06 , Олександр. УК/м. Олександрія/21081100 (код 37944584), Казначейство України (ЕАП), МФО 899998*; 121; код платника; ПІБ адмінштраф».
Реквізити для сплати судового збору у розмірі 384 грн. 20 коп.: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ, код отримувача 22030106 /код за ЄДРПОУ/: 37993783, рахунок отримувача: 6001, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача /МФО/: 89998, код класифікація доходів бюджету:22030106.
Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суд через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області.
Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом 3-х місяців.

Суддя Крімченко Світлана Анатоліївна