КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2019 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Юрдига О.С.,

за участю особи, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_2, її захисника ОСОБА_3 та прокурора Онищенка А.В.,

розглянувши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 08 січня 2019 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 08 січня 2019 року ОСОБА_2 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір.

Не погоджуючись з рішенням суду, захисник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, провадження у справі закрити за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, у зв'язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи, а також через порушення норм матеріального і процесуального права.

Звертає увагу на невідповідність дати виявлення правопорушення, зазначеної в протоколі,фактичній даті виявлення адміністративного правопорушення, та на відсутність в матеріалах адміністративного провадження документу, який став підставою проведення перевірки відносно ОСОБА_2

Зазначає, що судом не прийнято до уваги пояснення ОСОБА_2 та не досліджено суб'єктивну сторону вказаного правопорушення.

Вважає, що дії ОСОБА_2, які виразились у невчасному поданні електронної декларації про суттєву зміну у майновому стані вчинені нею не умисно, а з необережності, а отже відсутні підстави вважати, що вона намагалася приховати будь-яку інформацію про зміну свого майнового стану, а отже і про відсутність умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Одночасно з вимогами апеляційної скарги, захисник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 просить поновити строк на апеляційне оскарження, зазначивши, що копію оскаржуваного рішення вони отримали 15 січня 2019 року.

Заслухавши пояснення особи, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_2 та її захисника ОСОБА_3, які просили поновити строк на апеляційне оскарження та задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора Онищенка А.В. про залишення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційної скарги без задоволення, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та додані до апеляційної скарги документи, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду слід задовольнити, а в задоволенні апеляційної скарги відмовити, з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи, якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно ст. 289 КУпАП, у разі пропуску строку на оскарження постанови суду з поважних причин, його може бути поновлено за заявою особи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 285 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання.

Згідно матеріалів справи, судовий розгляд проведено 08 січня 2019 року за участі ОСОБА_2, однак дані про направлення їй копії постанови у передбаченому законом порядку в матеріалах справи відсутні, відтак з метою забезпечення права на доступ до правосуддя пропущений строк підлягає поновленню, а апеляційна скарга розгляду.

Так, із протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, № 316 від 13 грудня 2018 року вбачаться, що ОСОБА_2, обіймаючи посаду начальника відділу ведення Державного реєстру виборців Шевченківської районної ради у м.Києві, тобто будучи державним службовцем категорії «Б», являючись суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язані з корупцією, у порушення ч.1 ст. 45 та абз. 3 п. 2 Розділу ХІІІ Прикінцевих положень Закону України «Про запобігання корупції», не повідомила про суттєві зміни у майновому стані.

Згідно з ч. 3 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» (далі -Закон) порядок інформування Національного агентства про суттєві зміни у майновому стані визначається Національним агентством.

Так, відповідно до Рішення Національного агентства від 10.06.2016 № 3 «Про функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 року за №959/29089, затверджено Форму повідомлення про суттєві зміни в майновому стані суб'єкта декларування та Правил заповнення форми повідомлення про суттєві зміни в майновому стані суб'єкта декларування (далі -Правила).

Вказаними Правилами визначено, що для кожного випадку отримання доходу або придбання майна подається окреме повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб'єкта декларування.

Повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб'єкта декларування подається ним особисто шляхом заповнення відповідної електронної форми на веб-сайті Національного агентства через власний персональний електронний кабінет суб'єкта декларування у системі Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Встановлено, що ОСОБА_2 13 грудня 2017 року на підставі договору купівлі-продажу набула на праві приватної власності квартиру, за адресою: м.Одеса, вул. Троїцька, б. 43А, кв. 9, загальною вартістю 250 000 грн.

Керуючись покладеним на ОСОБА_2 у силу Закону наведеним обов'язком, до 23 грудня 2017 року вона повинна була повідомити Національне Агентство про придбання вказаної квартири.

Таким чином, ОСОБА_2 не повідомила Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у її майновому стані, чим порушила встановлені ч. 2 ст. 52 Закону вимоги щодо заходів здійснення фінансового контролю, чим вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

З матеріалів справи убачається, що судовий розгляд справи про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, судом першої інстанції проведено з додержанням вказаних норм закону, а висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_2, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами.

Згідно з розпорядженням голови Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації від 11 лютого 2014 року №47-К ОСОБА_2 призначено на посаду начальника відділу ведення Державного реєстру виборців Шевченківської районної ради у м.Києвіта 11 лютого 2014 року вона прийняла присягу державного службовця.

Відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» державні службовці є суб'єктами, на яких поширюється дія цього Закону.

У відповідності до статті 1 вказаного Закону суб'єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пунктах 4 і 5 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов'язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Статтею 1 Закону № 1700-УІІ встановлено, що суб'єкти декларування - це особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пунктах 4 і 5 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов'язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_2 будучи державним службовцем, є суб'єктом на якого поширюється дія ЗУ «Про запобігання корупції» та суб'єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов'язаних з корупцією, з огляду на наявну в матеріалах справи копію посадової інструкції начальника відділу ведення Державного реєстру виборців Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації.

Згідно положень ч. 2 ст. 52 ЗУ «Про запобігання корупції» у разі суттєвої зміни у майновому стані суб'єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб'єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов'язаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 13 грудня 2017 року зареєстрованого в реєстрі за № 8217 посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_4 укладеного між Асоціацією Товарної Нумерації України «ДжіЕсІ Україна» в особі Президента асоціації ОСОБА_5 (продавець) та ОСОБА_2 (покупець), апелянт у відповідності до п.1.1. даного договору прийняла у власність квартиру під номером АДРЕСА_2. Згідно п. 2.1. вказаного договору за домовленістю сторін, дану квартиру продано продавцем за 250 000 (двісті п'ятдесят) гривень та у відповідності до п. 2.3. покупець сплатив продавцю зазначену суму до підписання і нотаріального посвідчення цього договору. Підписання продавцем цього договору свідчить, про проведення з ним повного розрахунку за продану квартиру та відсутність будь-яких претензій фінансового характеру до покупця.

Згідно інформації з витягу державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 13.12.2017 (серія та номер 8217, виданий 13.12.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4.) отримала у власність об'єкт житлової нерухомості (квартиру) за адресою: АДРЕСА_1. Номер запису про право власності: 23900136.

За таких обставин ОСОБА_2, як суб'єкт декларування відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону зобов'язана була подати повідомлення про суттєві зміни у майновому стані у визначений законом десятиденний строк.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 пояснила, що не повідомила про суттєві зміни у майновому стані у передбачений законом строк, оскільки у неї виник конфлікт із продавцем щодо неможливості користуватися вказаною квартирою через перебування у ній майна продавця. Вказаний конфлікт вирішено і 01 лютого 2018року після звільнення приміщення квартири підписано акт прийому-передачі від 01 лютого 2018 року, а 02 лютого 2018 року нею подано до НАЗК повідомлення про суттєві зміни. Наміру приховувати покупку не мала, оскільки повідомлення про суттєві зміни подала, але з запізненням.

Доводи ОСОБА_2 про необхідність подання повідомлення про суттєві зміни після підписання акту прийому-передачі квартири не спростовують її вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, оскільки відповідно до ч.4 ст.334 Цивільного кодексу України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Сукупність вказаних даних, на переконання суду апеляційної інстанції, свідчить про обґрунтований висновок суду першої інстанції, що в діях ОСОБА_2 вбачається об'єктивна сторона правопорушення, визначеного ч.2 ст.172-6 КУпАП.

Згідно з ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, в той час як відповідно до ст.69 Конституції України незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Неповідомлення, або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, як це визначено ч.2 ст.172-6 КУпАП, незалежно від ознак суб'єктивної сторони, є адміністративним правопорушенням з формальним складом, поза як обов'язковою складовою складу даного проступку є існування об'єктивної сторони, тобто протиправного діяння.

З урахуванням наведеного, а також виходячи з того, що порушень судом першої інстанції вимог закону, які б могли вплинути на правильність прийнятого рішення в ході апеляційного перегляду справи не встановлено, вважаю, що оскаржувана постанова, відповідно до якої ОСОБА_2 визнано винуватою за ч.2 ст.172-6 КУпАП та накладено адміністративне стягнення, є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, як про це просить апелянт, не вбачається.

Доводи апелянта про невідповідність дати виявлення правопорушення, зазначеної в протоколі фактичній даті виявлення адміністративного правопорушення за встановлених обставин не впливають на законність прийнятого рішення.

За таких обставин, вважаю, що підстав для скасування постанови судді Шевченківського районного суду м. Києва від 08 січня 2019 року не встановлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Поновити захиснику ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 08 січня 2019 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення, постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 08 січня 2019 року, якою ОСОБА_2 визнано винуватою за ч.2 ст.172-6 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.С.Юрдига

Справа № 33/824/1094/2019 Категорія: ч.2 ст.172-6 КУпАП

Головуючий у першій інстанції - Циктіч В.М.