Єдиний унікальний номер 448/246/19
Провадження № 3/448/79/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.03.2019 року суддя Мостиського районного суду Львівської області Білоус Ю.Б., при секретарі судового засідання Романченко І.А., розглянувши з участю прокурора Шегінської О.В., матеріали справи, що надійшли з Національної поліції України Департаменту захисту економіки Управління Захисту економіки у Львівській області щодо вчинення адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя та зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, українця, громадянина України, одруженого, депутата Мостиської міської ради Львівської області,

за ч.1 ст.172-6 КУпАП,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1, будучи депутатом Мостиської міської ради, відповідно до постанови №1 Мостиської міської ради від 29.12.2016 р. «Про початок повноважень депутатів Мостиської міської ради», відповідно до підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», являючись субєктом відповідальності, на якого поширюється дія цього Закону, в порушення вимог ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, а саме 02.04.2018 р. о 17:56 год., подав на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік. Зокрема, з даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування вбачається, що ОСОБА_1 подав щорічну декларацію за 2017 рік лише о 17:56год. 02.04.2018 року, коли таку необхідно було подати в строк до 00:00 год. 01.04.2018 року.

Прокурор Шегінська О.В. в судовому засіданні підтримала обставини викладені у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, зазначивши про наявність в діях ОСОБА_1 ознак корупційного діяння, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні провину визнав та підтвердив обставини, що наведені в протоколі про адміністративне правопорушення. Щиро розкаюється у вчиненому та просить суд його суворо не карати.

Заслухавши думку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та прокурора, вивчивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно із ч.1 і ч.2 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Вирішуючи питання про притягнення осіб до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, щодо порушення вимог фінансового контролю, яке полягало у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, слід враховувати:

- обєктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його обєктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації.

Для розкриття обєктивних складових адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, слід зазначити, що диспозиція цієї норми за своїм змістом є бланкетною адміністративно-правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших норм. Так, примітка до ст.172-6 КУпАП, вміщуючи вказівку на субєкт цього правопорушення, відсилає правозастосувача до норм спеціального антикорупційного закону, зокрема частин 1 і 2 ст.45 Закону, в яких, крім іншого, передбачено певну деталізацію відповідних положень нормативно-правових актів, що наповнює норму ч.1 ст.172-6 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації зазначеного діяння.

Так, для кваліфікації діяння за ч.1 ст.172-6 КУпАП необхідним є встановлення несвоєчасності подання декларації, тобто подання поза строком, визначеним законом.

Конструктивною ознакою цього правопорушення є також несвоєчасне подання декларації без поважиш на те причин. Тобто за наявності останніх відповідальність за аналізованою частиною статті виключається. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у звязку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо;

- предметом правопорушення є декларація, подана шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції: а) за минулий рік; б) за період, не охоплений раніше поданими деклараціями;

- суб'єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Приймаючи до уваги вищезазначені вимоги Закону України «Про запобігання корупції», обставини викладені в протоколі про вчинення адміністративних правопорушень, повязаних з корупцією, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, винність ОСОБА_1 у корупції вчиненому правопорушенні є доведеною та підтверджується наступними доказами по справі:

- протоколом №178 від 12.02.2019 року про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП;

- копією постанови Мостиської міської ради №1 від 29.12.2016 р. про початок повноважень депутатів Мостиської міської ради;

- копією списку депутатів Мостиської міської ради;

- витягом з єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, з якого вбачається, що субєкт декларування ОСОБА_1 щорічну декларацію (за 2017 р.) подав лише 02.04.2018 р. о 17:56 год.;

- іншими матеріалами справи.

Аналізуючи наведені докази, здобуті в ході розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності, приходжу до переконання в доведенні винності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно зі статтею 68 Конституції України, кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Згідно інформаційного листа ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ №223-943/0/4-17 від 22.05.2017 вбачається, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, повязані з корупцією, суди зобовязані забезпечувати своєчасний та якісний їх розгляд, точне й неухильне застосування чинного законодавства.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа «Надточий проти України від 15 травня 2008 року»). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»». Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».

Слід зазначити те, що будь-яких обєктивних даних, щодо неможливості відправлення декларації у встановлений законом строк, особа, що притягається до адміністративної відповідальності, тобто ОСОБА_1, в ході розгляду справи не надав.

Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Враховуючи характер та обставини вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини та майновий стан, обставину, що помякшує відповідальність, щире розкаяння, вважаю за доцільне призначити адміністративне стягнення у виді штрафу, який необхідно визначити в розмірі пятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що є достатнім для виправлення правопорушника та запобіганню вчинення ним нових правопорушень.

Згідно змісту ст.40-1 КУпАП та ст.4 Закону України «Про судовий збір» є всі підстави для стягнення з особи, на яку накладено адміністративне стягнення, судового збору в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 384,20 грн.

Керуючись ч.1 ст.172-6, ст.ст.33, 34, 40-1, 283-285 КУпАП, ст.4 Закону України «Про судовий збір», суд -

п о с т а н о в и в :

Визнати винним ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП та призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі пятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот пятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 коп. судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через місцевий суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ю.Б. Білоус

Постанова суду набрала законної сили «___» ______________ 20__ р.

Суддя Ю.Б. Білоус