Справа № 583/3980/19
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 листопада 2019 року м. Охтирка Сумська область

Суддя Охтирського міськрайонного суду Сумської області Ярошенко Т.О., з участю секретаря судового засідання Безрядіної О.І., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , протокол про адміністративне правопорушення серії БД №351713, РНОКПП НОМЕР_1

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 02.09.2019 року о 11 годині 25 хвилин по вул. Лесі Українки, 50, м. Охтирка. Сумської області керував автомобілем OPEL VECTRA державний номерний знак НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота), від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager 6810, а також в медичному закладі охорони здоров`я відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Своїми діями скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Розгляд справи призначався судом на 02.10.2019 року на 08:50 год., про що ОСОБА_1 направлено судову повістку, яку він згідно довідки про причини повернення поштового повідомлення не отримав за закінченням терміну зберігання (а.с.11), в зв`язку з чим судове засідання було відкладено на 23.10.2019 року на 08:15 год., про що ОСОБА_1 направлено судову повістку, а також розміщено інформацію про розгляд справи на офіційному сайті судової влади України.

В судовому засіданні 23.10. 2019 року ОСОБА_1 свою вину в скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не визнав та пояснив, що надасть пояснення після допиту свідків.

За клопотанням захисника Собини П. М., який просив допитати в судовому засіданні свідків, судове засідання відкладено на 31.10. 2019 року, 31.10. 2019 року ОСОБА_1 , будучи повідомленим про розгляд справи в установленому законом порядку, про що мається розписка про отримання судової повістки (а. с. 24), в судове засідання не з`явився, захисник Собина П. М. наполягаючи на допиті свідків просив відкласти розгляд справи, в зв`язку з чим судове засідання відкладено на 13.11.2019 року.

13.11.2019 року ОСОБА_1 та його захисник Собина П. М., будучи повідомленими про розгляд справи в установленому законом порядку, про що в справі маються розписки (а. с. 30, 35), в судове засідання не з`явились, будь-яких заяв від них не надійшло.

Суд вжив усіх необхідних заходів щодо повідомлення особи про час і місце судового розгляду, однак він не з`явився та доказів про поважність причин своєї неявки до суду не надав. Відповідно до положень ст.268 КУпАП визначений вичерпний перелік справ про адміністративні правопорушення, під час розгляду яких участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою, а справа про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП до таких не відноситься, тому суд вважає можливим проводити розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 Його право при цьому не порушується, в тому числі і на захист, оскільки будучи повідомленим про розгляд справи він не з`явився, тобто уникає судового розгляду, цим самим має на меті уникнення ним адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення шляхом зволікання з розглядом справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалого судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» передбачив, що держави учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень п.1 ст. 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку. При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Слід зазначити, що Європейський суд у своїх рішеннях наголошує на тому, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Кожна з сторін, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу цікавитись провадженням у її справі.

В ст. 129 Конституції України, закріплено конституційний припис, згідно якого, розгляд справ в судах відбувається відкрито, що, в свою чергу, гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, своєчасно дізнатись як про результати судового розгляду, так й отримати копію судового рішення з метою оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Відповідно до принципу диспозитивності, на якій неодноразово наголошує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, особи, які беруть участь у справі, мають можливість вільно розпоряджатися своїми матеріальними та процесуальними правами на власний розсуд.

Вказаний принцип надає кожному учаснику процесу можливість самостійно розпоряджатися наданими йому законом процесуальними правами, в тому числі і правом брати участь в судових засіданнях.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Отже, особа має цікавитись ходом справи та результатами окремих судових засідань, використовувати засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Аналіз наведених норм дає суду підстави дійти висновку, що наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може автоматично вважатись порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а неявка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд розцінює як спосіб уникнути відповідальності. Тому суд вважає можливим розгляд справи проводити у відсутність правопорушника.

Враховуючи, що від захисника будь-яких заяв не надійшло, про причини неявки суд не повідомив, суд вважає можливим продовжити розгляд справи у його відсутність. На думку суду, право ОСОБА_1 на захист не порушено, оскільки справа призначалася до розгляду неодноразово, будучи в судовому засіданні 23.10.2019 року ОСОБА_1 відмовився від надання пояснень, а в послідуючому не з`являвся, такі його дії суд розцінює як зволікання з розглядом справи з метою уникнення від адміністративної відповідальності за спливом строків притягнення.

Суд,проаналізував матеріали справи, заслухавши пояснення свідка, дослідивши письмові докази, додані до протоколу, приходить до наступного висновку.

Факт скоєння правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 351713 від 02.09.2019 року, а також іншими матеріалами справи, а саме письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , якими підтверджується, що ОСОБА_1 в їх присутності відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу газоаналізатора Drager 6810 та у медичному закладі охорони здоров`я, а також відмовився від підпису в протоколі та дачі пояснень.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка інспектор патрульної поліції Охтирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумські й області ОСОБА_4 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність, суду пояснив, що 02.09. 2019 року він перебував на службі, до чергової частини Охтирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області надійшло повідомлення від ОСОБА_2 в телефонному режимі (на лінію 102) про те, що в районі вул. Пушкіна, м. Охтирка, Сумської області водій в денний час, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керує транспортним засобом, а там перебувають діти. Він виїхав на місце, де побачив, як транспортний засіб рухаючись вулицею, з`їхав з дороги, водій не впорався з керуванням. З`ясували, що за кермом автомобіля перебував ОСОБА_1 . На місце підійшла заявниця ОСОБА_2 , яка підтвердила, що саме цей громадянин керував цим транспортним засобом. Водій перебував з ознаками алкогольного сп`яніння, тому вони в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_5 запропонували пройти водію огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу чи в медичному закладі, на що ОСОБА_1 відмовився, про що було складено протокол. Від дачі пояснень та від підпису ОСОБА_1 відмовився в присутності свідків.

Вказані показання інспектора поліції суд приймає до уваги як належні та допустимі докази, які є достатніми та переконливими, достовірними та не викликають у суду жодних сумнівів і узгоджуються повністю з іншими письмовими доказами.

Крім того, суд бере до уваги письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про те, що у їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, які також зазначені в протоколі та маються їх підписи, які повністю узгоджуються разом з іншими належними доказами.

Будь-яких сумнівів щодо достовірності пояснень свідків, які додано до протоколу, у суду не виникає, суд вказані докази приймає до уваги як належні та допустимі, які узгоджуються між собою та разом з іншими доказами. Зазначені докази ОСОБА_1 не спростовані в установленому законом порядку.

Протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 відповідає вимогам ст.256 КУпАП щодо їх змісту, оскільки в протоколі зазначено дату його складання, дані про службову особу, яка його склала та особу правопорушника, місце, час вчинення та суть правопорушення.

Наведені обставини дають суду підстави дійти висновку, що протокол про адміністративне правопорушення складено поліцейським у відповідності до вимог діючого законодавства, зазначені письмові докази досліджені судом, суд вважає достатньо переконливими, чіткими та такими, що узгоджуються між собою, одержані законним шляхом, а тому у суду не виникло жодних сумнівів щодо доведеності вини ОСОБА_1 в скоєному.

Судом неодноразово викликалися свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , однак поштові конверти повернулися на адресу суду не вручені з відміткою через інші причини (а.с.17, 18, 32-33), свідки в суд не з`явилися, однак, суд вважає можливим розгляд справи проводити без їх допиту, оскільки, їх письмові пояснення у суду не викликають жодних сумнівів та повністю узгоджуються з іншими письмовими доказами. Крім того, інспектор поліції, будучи попередженим про кримінальну відповідальність, повністю підтвердив викладені обставини, його покази не викликають жодних сумнівів.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо (ч. 1 ст. 251 КУпАП), а згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу. Суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Аналізуючи зазначені положення процесуального закону та оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, не вбачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам. При цьому наведені докази жодним чином не спростовуються іншими доказами чи матеріалами справи, у тому числі і доводами ОСОБА_1 чи його захисника.

Зокрема, адміністративна відповідальність особи, яка керує транспортним засобом, згідно ст. 130 КУпАП настає у разі, коли така особа відмовляється від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Диспозиція цієї норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, в тому числі осіб, які керують транспортним засобом, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, а згідно п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння.

Необхідно враховувати і усталену судову практику ЄСПЛ, який у рішенні від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (OHalloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02, 25624/02) наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі».

Адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності (ст. 9 КУпАП).

З огляду на викладене, враховуючи вимоги законодавства України про адміністративні правопорушення, суд вважає, що працівником поліції при складанні стосовно водія ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення дотримані у повному обсязі усі вимоги процесуальних норм та права і законні інтереси останнього.

Суд приходить до переконання, що протокол про адміністративне правопорушення разом з іншими дослідженими у судовому засіданні доказами, наведеними вище, у своїй сукупності і взаємозв`язку є достатніми для прийняття рішення про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, такими, що не викликають жодних сумнівів.

Аналізуючи приведені докази та даючи їм оцінку, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 в скоєному доведена в судовому засіданні поза розумним сумнівом, так як наведені вище докази є в їх сукупності вагомими, чіткими і узгодженими між собою.

Згідно довідки Територіального сервісного центру №5943 Регіонального сервісного центру МВС в Сумській області від 18.10.2019 року №31/18/5943-1651 ОСОБА_1 отримував посвідчення водія серія НОМЕР_3 , видане 20.04.2010 року (а.с.19).

При призначенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, зокрема те, що ОСОБА_1 скоїв грубе порушення правил дорожнього руху, є водієм, має посвідчення водія, тому вважає за доцільне застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах санкції статті за вказане правопорушення з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Крім того, відповідно до ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та п. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 40-1, 130, 268, 276, 283 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 10200 грн. (десять тисяч двісті гривень) в доход держави: код бюджетної класифікації доходів 21081300 Рахунок - UA9018001, отримувач - ГУК у Сумській області/Сумська область/ 21081300код за ЄДРПОУ - 37970404; банк отримувача Казначейство України (ЕАП), призначення: протокол серії БД №351713 від 02.09.2019 року з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Строк рахувати з моменту вилучення водійського посвідчення.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір в сумі 384,20 грн. на користь держави, які сплачувати на рахунок: Отримувач коштів: ГУК у м. Києві /м. Київ/22030106 Код за Банк отримувач: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA6026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106, обов`язково заповнити призначення платежу: судовий збір, пункт 5.

Постанова може бути оскаржена в Сумський апеляційний суд через Охтирський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду Т.О. Ярошенко