Справа № 535/193/19
Провадження № 3/535/38/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2019 року суддя Котелевського районного суду Полтавської області Цвітайло П.В., з участю секретаря Дрижирук Л.М., прокурора Котелевського відділу Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_1, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши матеріали, які надійшли з управління захисту економіки в Полтавській області департаменту захисту економіки національної поліції України про притягнення до адміністративної корупційної відповідальності

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, пенсіонера, інваліда другої групи, зі слів раніше до адміністративної відповідальності не притягався,

за ч.2 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Котелевського районного суду Полтавської області з управління захисту економіки в Полтавській області департаменту захисту економіки національної поліції України надійшов протокол відносно ОСОБА_3 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 77 від 13 лютого 2019 року,ОСОБА_2 перебуваючи на посаді командира відділення 4 державного пожежно-рятувального пункту (сел. Котельва) 1 пожежно-рятувального загону (м. Полтава) ГУ ДСНС України в Полтавській області, будучи, згідно з ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 року № 1700-VІІ, суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язані з корупцією, на підставі свідоцтва про право на спадщину від 27.10.2017 року зареєстрованого в реєстрі за № 1004 отримав у спадок від ОСОБА_2 земельну ділянку площею 3.2699 га., яка розташована на території Котелевської селищної ради Полтавської області (кадастровий номер :00:002:0261) отримавши дохід у вигляді спадкового майна у розмірі 94759 гривень 88 копійок, що перевищує поріг у 50 прожиткових мінімумів встановлених на 01 січня 2017 року та в порушення ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», не повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції, про суттєві зміни в майновому стані, чим вчинив правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.172-6 КУпАП.

Під час судового розгляду вище вказаного протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2, у судовому засіданні вину не визнав, та повідомив, що ним було подано щорічну декларацію, в якій він вказав про набуття права власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку. Враховуючи вище зазначені обставини просить суд закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. При цьому надав до суду письмове пояснення та витяг з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави.

Прокурор, який брав участь в судовому розгляді ОСОБА_1, обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, підтвердив, зазначивши суду, що є всі законні підстави для накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення. При цьому надав до суду письмовий висновок у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

Суд, системно дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вивчивши правові норми, які регулюють дані правовідносини, заслухавши думку прокурора, який брав участь в судовому розгляді, особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, доходить наступного.

Частиною 2 ст.172-6 КУпАП передбачено відповідальність за адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, а саме неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані.

Частиною 1ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Згідно із ч. 2 ст. 52 Закону (в редакції, чинній на момент вчинення правопорушення), у разі суттєвої зміни у майновому стані субєкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений субєкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобовязаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Закріпленою у ст.62 Конституції України, відповідно до якої тягар доказування вини покладено на орган, який склав відповідний матеріал. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 06.10.2010 року (справа №1-27/2010 про корупційні правопорушення та введення в дію антикорупційних законів) суд звернув увагу, що у ратифікованих Україною конвенціях, які є частиною національного законодавства, корупційна діяльність безпосередньо пов'язується з корисливими діями (бездіяльністю) посадової особи при виконанні покладених на неї службових обов'язків.

Таким чином, при розгляді даної категорії справ обов'язково має встановлюватись умисний характер вчиненого. З об'єктивної сторони дане правопорушення характеризується умисною формою вини, а саме прямим умислом, а також наявністю відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи чи інтересу третіх осіб, яким суб'єкт правопорушення мав керуватись при його вчиненні.

Відповідно до положень ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ст.ст. 10, 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Відповідно до ст.28 Конвенції ООН "Проти корупції" усвідомлення, намір або умисел, які необхідні як елементи будь-якого злочину, визначеного цією Конвенцією, можуть бути встановлені з об'єктивних фактичних обставин справи.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Ст. 17 Закону України № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування проктики Європейського суду з прав людини» передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 р., доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного правопорушення, крім іншого, необхідно враховувати наявність субєктивної сторони даного правопорушення.

Субєктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП, визначається лише умисною формою вини, тобто коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

З врахуванням положень ст. 1 Закону № 1700-VІІ, сутність порушення фінансового контролю полягає в тому, що особа, яка за законом зобовязана задекларувати свої доходи, своєчасно подати декларацію та повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, прагне уникнути цього і таким чином досягти певної мети.

А тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, повинен довести наявність в діях особи умислу на несвоєчасне подання такого повідомлення.

Згідно ч.1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В матеріалах адміністративної справи відсутні докази, які б підтверджували наявність в діях особи умислу на порушення вимог фінансового контролю. Крім цього, відсутні відомості про наявність в діях особи корупційного інтересу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності суд приходить до висновку, що уповноваженими особами управління захисту економіки в Полтавській області департаменту захисту економіки національної поліції України не надано до суду доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_2 діяв умисно та усвідомлював протиправний характер своїх дій, який посягає на встановлений правопорядок.

Вказане порушення було виявлено уповноваженими особами УЗЕ в Полтавській області лише після того, як 29.03.2018 року ОСОБА_2 самостійно подав до НАЗК відповідну декларацію, що свідчить про його бажання надати вказану інформацію та відсутності умислу на її переховування.

Відповідно до п.1 ч.1ст. 247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд вважає, що в діях ОСОБА_3 відсутня вина як одна із складових елементів адміністративного правопорушення і надані працівниками поліції докази не свідчать про те, що ОСОБА_3 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно вимог Закону України «Про судовий збір», судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а при закритті провадження в порядку ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, такої вимоги немає.

Керуючись ст.ст. 7,9, 40-40-1, ч.2 ст.172-6, 247, 280, 283-284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 3,52 Закону України «Про запобігання корупції»;-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі у відношенні ОСОБА_3, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Копії постанови надіслати до управління захисту економіки в Полтавській області департаменту захисту економіки національної поліції України та ОСОБА_2

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 10 (десяти) днів з моменту її постановлення через Котелевський районний суд Полтавської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя П.В. Цвітайло