ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/1325/19 Номер провадження 33/814/765/19Головуючий у 1-й інстанції Гудков С. В. Доповідач ап. інст. Харлан Н. М.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2019 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Харлан Н.М., із секретарем Лимар О.М., з участю особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Замули І.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 18 червня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 384,2 грн.

Згідно з постановою, ОСОБА_1 визнаний винуватим в тому, що він 19 березня 2019 року, о 19 годині 00 хвилин, на 188 км а/д МО3 Київ-Харків-Довжанський, керував транспортним засобом Opel Vectra д/н НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проведено в КП «ЛЛІЛ» Лубенської міської ради 19.03.2019 року.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.9 «а» ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду, до апеляційного суду з апеляційною скаргою звернувся ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі просить постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
На обґрунтування таких вимог посилається на те, що про дату та місце розгляду справи повідомлений не був, що унеможливило його участь у розгляді справи та використанні його прав.
Вказує, що до медичного закладу для проходження огляду, його було направлено з порушенням - через 5 годин, та в акті медичного огляду № 66 від 19.03.2019 допущено помилку в його прізвищі помилково зазначено « ОСОБА_2 ». Крім того, у висновку також помилково зазначено його прізвище « ОСОБА_3 ». Акт медичного огляду № 66 від 19.03.2019, який не підписаний лікарем, та висновок щодо результатів медичного огляду від 19.03.2019, заповнені не розбірливим почерком, що унеможливлює їх читання.
Посилається що лікарем, в порушення вимог Інструкції порядку проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів, йому не надано примірнику висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння. У зв`язку з не згодою з показаннями приладу Газоаналізатор Alcotest 6510, безпідставно відмовлено у відібранні в нього зразків біологічного походження для лабораторного дослідження з метою встановлення наявності в організмі алкоголю та його кількості.
Вказує на відсутність сертифікату відповідності на прилад Газоаналізатор Alcotest 6510 заводський номер ARXJ-0136, котрий було застосовано під час його огляду, та який за запитом його адвоката не було надано.
Крім цього вказує, що в протоколі про адміністративне правопорушення також допущено помилку при написанні його прізвища, а тому протокол не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 та не є належним та допустимим доказом.
Вважає також, що пояснення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не можуть бути належними доказами, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що свідки та потерпілі відсутні.
Вказує на те, що відеофіксація здійснювалась з порушенням вимог «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», затвердженої наказом ДПП НПУ від 03.02.2016 № 100.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який апеляційну скаргу підтримав, в його інтересах захисника Замулу І.А., який додатково пояснив, що в порушення Інструкції №1452/725 від 09.11.2004 працівниками поліції не було складено акт про результати освідування на місці затримання ОСОБА_1 , вказує, що відповідно до чинного законодавства не передбачено встановлення особи за страховим полісом, також вважає порушено працівниками поліції вимог ст. 256 КУпАП, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення неправильно вказано адресу особи, що притягається до адміністративної відповідальності, вважає лікаря ОСОБА_7 таким, що не мав права проводити освідування оскільки він не пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством, також вказує про неможливість врахування пояснень свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 через відсутність інформації про свідків правопорушення в протоколі про адміністративне правопорушення, вважає, що докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом відсутні, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши їм аналіз та оцінку, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Ст. 245 КУпАП регламентує, що завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
У відповідності до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Стаття 251 КУпАП визначає поняття та джерела доказів у справі про адміністративне правопорушення. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, в тому числі тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
За нормою ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Адміністративна відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП настає, зокрема за керування транспортними засобами особами у стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до п. 2.9 a) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його вина підтверджується наявними у справі доказами, які також були предметом дослідження в апеляційному суді.
Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом Opel Vectra д/н НОМЕР_2 .Р. 19 березня 2019 року о 19.00 на автошляху Київ-Харків-Довжанський М 03, 188 км встановлений протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №317094, а також підтверджується постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ДП18 №599191. Відповідно до останньої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання АДРЕСА_2 , керував транспортним засобом Opel Vectra д/н НОМЕР_1 19 березня 2019 року о 19.00 на автошляху Київ-Харків-Довжанський М 03, 188 км та не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційного документу на ТЗ, яким керував. Даний факт встановлений поліцейським роти №3 батальону УПП в Полтавській області капралом поліції Бондаренком В.О. та відображений у постанові, яка на час розгляду справи в суді є чинною, оскільки доказів, що свідчили б про скасування даної постанови, стороною захисту не надано.
При цьому, в оскаржуваній постанові суддя не посилається на пояснення ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 щодо підтвердження ними факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 , на що безпідставно вказує апелянт.
ОСОБА_1 вказує на порушення працівниками поліції під час складання протоколу щодо нього п .3.5 Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних камер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої Наказом Національної поліції України Департаменту патрульної поліції № 100 від 03.02.2016 (далі Інструкція), відповідно до якого після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора) все спілкування повинно бути записано безперервно. У зв`язку з цим апелянт стверджує, що відео файли на диску приєднаному до протоколу складеного щодо нього є неналежним доказом.
Такі доводи ОСОБА_1 вважаю надуманими на підставі наступного.
Відповідно до п.3.5 Інструкції після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора) все спілкування повинно бути записано безперервно. Проте, цим пунктом та розділом в цілому не визначено, що надання відеозапису як доказу до суду має бути теж безперервно. Із матеріалів справи вбачається, що 19.09.2019 року о 19.00 щодо ОСОБА_1 працівниками поліції було складено два протоколи та одна постанова. Є цілком очевидним, що відеозапис в тій частині, що стосується вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 та ст. 124 КУпАП зберігається саме при зазначених матеріалах провадження, а не у тому провадженні, де вирішується питання про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Окрім того, порядок доступу до відеозаписів з нагрудних камер (відео- реєстраторів) та їх використання передбачено розділом 5 вказаної Інструкції, в якому будь-яких застережень щодо надання до суду безперервного запису з моменту активації камери немає.
Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддею суду першої інстанції правильно встановлено особу порушника за даними паспорту громадянина України, яким є саме ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_2 . Те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_8 (як вказано у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №317094) є одна і та ж особа - візуально підтверджується і наданим до суду відеозаписом з нагрудних камер відео спостереження.
Окрім того, допитаний в суді апеляційної інстанції поліцейський роти №3 БУПП в Полтавській області капрал поліції Ткаченко О.Д. повідомив, що під час складання протоколу щодо ОСОБА_1 , оскільки у останнього не було свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та посвідчення водія, він надав поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/0371573, де було вказано прізвище « ОСОБА_3 ». Відповідно до даних бази «АРМОР», в якій розміщена інформація на російській мові, значиться прізвище « ОСОБА_9 » (російською мовою). Згідно тієї ж бази даних ОСОБА_1 зареєстрований по АДРЕСА_2 . Сам порушник підтвердив факт своєї реєстрації по АДРЕСА_2 , тому у поліцейського не було сумнівів щодо особи під час складання протоколу.
Такі його пояснення підтверджуються і направленою на адресу суду страховою компанією «Гардіан» копією страхового полісу №АО/0371573, в якому зазначено ОСОБА_8 , мешканець АДРЕСА_2 .
В ході апеляційного перегляду не знайшов підтвердження факт невідповідності протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст. 256 КУпАП внаслідок зазначення неправильної адреси особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Матеріали кримінального провадження містять копію заочного рішення Лубенського міськрайонного суду від 13 березня 2019 року №539/4827/18 відповідно до п. 2 резолютивної частини якого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнано таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_3 . Відповідно до відмітки, вказане рішення набрало законної сили 12 квітня 2019 року. Отже, станом на час складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , останній ще був зареєстрований та мав право проживати за адресою АДРЕСА_2 , оскільки виконання судового рішення можливе лише після набрання ним законної сили, а тому доводи сторони захисту в цій частині є такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи.
Відповідно до п 6. Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року N 1452/735 (далі Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до п. 10 Розділу ІІ Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Як вбачається із відеозапису з нагрудних камер відео спостереження, ОСОБА_1 працівником поліції кілька разів було запропоновано пройти освідування на місці за допомогою приладу "Drager" для встановлення наявності чи відсутності стану алкогольного сп`яніння. Щоразу ОСОБА_1 не до кінця продував прилад, оскільки не було чути відповідного клацання, у зв`язку з чим працівником поліції було правильно встановлено неможливість пройти освідування на місці затримання, а відтак, не було підстав для складання акту, передбаченого п. 10 Розділу ІІ Інструкції. У зв`язку з наведеним, доводи скаржника в цій частині вважаю безпідставними.

Апелянт вказує на порушення вимог ч. 4 ст. 266 КУпАП що полягали у не направленні його до закладу охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Проте, як вбачається із матеріалів провадження, пояснень самого ОСОБА_1 та відеозапису з нагрудних камер відео спостереження, направлення до закладу охорони здоров`я поза часом встановлених законодавцем відбулося з об`єктивних причин, що супроводжувалися складанням протоколу серії ДПР 18 №317093 щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, відібрання пояснень учасників дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , складання схеми ДТП, розгляду працівником поліції справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 126 КУпАП та складання відповідної постанови серії ДП18 №599191, надання можливості ОСОБА_1 скористатися правовою допомогою захисника та очікування у зв`язку з цим прибуття захисника до місця вчинення правопорушення, сама поведінка ОСОБА_1 , якому декілька разів працівник поліції пропонував пройти освідування на приладі "Drager" та щоразу ОСОБА_1 погоджуючись, вчиняв дії, що свідчили про його небажання пройти освідування.

Оскільки недотримання строку, визначеного ч. 4 ст. 266 КУпАП відбулося з об`єктивних причин та внаслідок поведінки самого ОСОБА_1 , вказані дії працівників поліції не можна вважати такими, що вчиненні з істотним порушенням вимог законодавства та не можуть бути визнані безумовною підставою для скасування судового рішення.

Допитаний в суді апеляційної інстанції лікар ОСОБА_7 підтвердив надані ним висновок та акт № 66 щодо результатів медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 19.03.2019 та повідомив, що огляд на стан сп`яніння водія ОСОБА_1 проводився за допомогою приладу Alcotest 6510 заводський номер ARXJ 0136 та результат склав 1,6 проміле, а також, оглянувши акт і висновок, підтвердив наявність свого підпису.

Законом України «Про метрологію, метрологічну діяльність», який набрав чинності 01.01.2016, засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки. До таких засобів вимірювальної техніки відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові в повітрі, що видихається.

Відповідно до наданої копії свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №12-01/9075 чинного до 12 грудня 2019 року, газоаналізатор Alcotest 6510 заводський номер ARXJ 0136 відповідає вимогам, встановленим для вимірювальної техніки.

Також лікар ОСОБА_7 повідомив, що він допустив опису при заповненні бланків акту та висновку, вказавши в акті прізвище « ОСОБА_9 », а у висновку « ОСОБА_3 ». Повідомив, що освідування проводилося щодо однієї і тієї ж особи «Оникієнка». Одночасно лікар пояснив, що копія акту про освідування ОСОБА_1 ним на руки останньому не видавалася, оскільки особа не звертався із таким проханням.

Слід зазначити, що відповідно до відеозапису з нагрудних камер відео спостереження ОСОБА_1 не заперечував результат огляду, проведений лікарем, це ж саме повідомив і лікар, а тому підстав для більш ретельного дослідження на наявність у ОСОБА_1 стану алкогольного сп`яніння з відібрання зразків біологічного походження та лабораторного дослідження на час огляду не було. Отже і доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Пунктом 3 Розділу ІІІ Інструкції передбачено наступне: огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

Відповідно до показань лікаря ОСОБА_7 , останній тематичного удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством не проходив, натомість таке удосконалення проходив фельдшер ОСОБА_10 , який фактично і проводив огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, а ОСОБА_7 , який 19.09.2019 був головним на зміні і лише він міг поставити печатку лікаря на висновку та акті, - здійснив технічне заповнення бланків акту № 66 та висновку на стан алкогольного сп`яніння щодо ОСОБА_11 . За тих обставин, що склалися, вважає свої дії правильними. Такі його показання підтверджуються відеозаписом із нагрудних камер відео спостереження. Стороною захисту в суді апеляційної інстанції не було висловлено будь-яких застережень щодо проходження фельдшером ОСОБА_10 тематичного удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

Оскільки фактично огляд на стан сп`яніння проведено особою, яка відповідно до чинної Інструкції пройшла тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством та має право проводити такий огляд і, хоча ОСОБА_10 не є лікарем, проте дії вчиняв в присутності чергового лікаря, а тому, в обстановці що склалася, дії працівників закладу охорони здоров`я в цілому не суперечать законодавчо встановленому порядку проведення огляду особи на стан сп`яніння.

Враховуючи те, що в цілому лікар ОСОБА_7 діяв у відповідності до вимог Інструкції, підстав для визнання освідування таким, що проведено з грубим порушенням чинного законодавства немає.

Доводи ОСОБА_1 про порушення його прав, передбачених ст. 268 КУпАП є слушними, але відповідно до цієї ж статті права ОСОБА_1 у суді апеляційної інстанції відновлені.

З огляду на викладені вище належні, допустимі і достовірні докази, які є взаємоузгодженими між собою і доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин встановлених суддею суду першої інстанції, доводи ОСОБА_1 наведені в апеляційній скарзі про невинуватість, є необґрунтованими.
А відповідно суд правильно застосував ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 18 червня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду Н.М. Харлан