Провадження № 33/824/3985/2019 Доповідач у 2 інстанції Дрига А.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді Дриги А.М. за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Харченка С.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Харченка С.В. на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 19 вересня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до постанови судді, 20.06.2019 року о 21 год. 30 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем «CITROEN», д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві по вул. Чавдар в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , результат огляду позитивний 0,88 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9«а» ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою судді, захисник ОСОБА_1 адвокат Харченко С.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження по справі на підставі ч. 1 п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що постанова судді є необґрунтованою, а висновки суду не відповідають вимогам закону. Так, апелянт зазначає, що матеріали справи не містять жодного доказу того, що ОСОБА_1 керував автомобілем та був зупинений працівниками поліції. Також матеріали не містять пояснень свідків та відео, що підтверджує факт керування ним автомобілем. Крім того зазначає, що працівники поліції в порушення вимог закону не відсторонили ОСОБА_1 від керування автомобілем.Вважає, що зміст протоколу про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки не визначено місце вчинення правопорушення, копія протоколу, що вручена ОСОБА_1 не містить свідків. Зазначає, що працівниками поліції порушено вимоги щодо проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 .

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали адміністративного провадження та доводи скарги, апеляційний суд виходить з наступного.

З метою перевірки доводів апеляційної скарги захисника Харченка С.В., апеляційним судом було здійснено виклики співробітників Управління патрульної поліції у м. Києві, які складали протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , проте на неодноразові виклики працівники поліції в судові засідання не з`явились.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган /посадова особа/ при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При розгляді справи судом першої інстанції вказаних вимог дотримано не було.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що коли зупинилися працівники поліції, він дійсно вживав пиво, проте він вже не керував транспортним засобом, автомобіль був припаркований біля будинку та не рухався. Просив закрити справу за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1.10 Правил Дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2002 року, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Таким чином, необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування особою транспортним засобом і встановлення вказаного факту є обов`язковим при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Проте, враховуючи обставини справи та докази на які посилається апелянт, апеляційний суд вважає, що з матеріалів справи не можливо встановити факт керування ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння на момент зупинення його працівниками поліції.

Крім того, всупереч вимогам ст.266 КУпАП працівники поліції не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом за наявності підстав вважати, що особа керувала цим засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи встановлені під час апеляційного розгляду обставини, з урахуванням положень, викладених у рішенні Європейського суду з прав людини від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії», відповідно до якого збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутністю сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення, свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, апеляційний суд приходить до висновку, що наявними у справі доказами не доведена наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому апеляційна скарга підлягає до задоволення, а постанова суду - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд; -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Харченка С.В. - задовольнити.

Постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 19 вересня 2019 року щодо ОСОБА_1 - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя А.М. Дрига