Справа № 203/897/19
Провадження № 3/0203/726/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2019 року суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Католікян М.О., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, складені відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, що мешкає за адресою АДРЕСА_1, якого притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 173 КУпАП,

в с т а н о в и в:

07 березня 2018 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з Дніпровського відділення поліції ГУНП в Дніпропетровській області надійшла справа про адміністративне правопорушення, складена відносно ОСОБА_1

В протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР18 за №016283 від 26.02.2019 року зазначено, що 21.02.2019 близько 08 год. 10 хв. у місті Дніпрі, вулиця Нахімова, буд. 57, у приміщенні навчального закладу ССЗШ №22, ОСОБА_1, вчинив хуліганські дії відносно малолітнього ОСОБА_2, а саме висловлювався на його адресу нецензурною лайкою.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що зробив ОСОБА_2 зауваження з приводу того, що останній обмалював одяг його доньки та штрикав якимось гострим предметом її у спину. Будь-які хуліганські дії відносно ОСОБА_2 не вчиняв та нецензурною лайкою в його бік не висловлювався.

Згідно зі ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

На підставі ст. 2 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відтак, вирішуючи питання щодо результату розгляду даної справи, суд звертає увагу, що зважаючи на засади, визначені основним законом, а також положеннями особливої частини КУпАП, можна стверджувати, що винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності має бути встановлена поза розумним сумнівом, а усі докази, які викликають сумнів повинні трактуватись на користь особи, яка притягається до відповідальності.

Таким чином, оцінивши наявні докази, пояснення ОСОБА_1, а також противопоставивши їх, неможливо дійти однозначного та беззаперечного висновку щодо наявності в діях останнього складу адміністративного правопорушення, адже в матеріалах справи відсутній обсяг доказів, який міг би свідчити про протилежне.

Так, суд критично ставиться до пояснень матері ОСОБА_2 ОСОБА_3, оскільки останні є суперечливими. Так, зокрема, з протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення вбачається, що ОСОБА_3 визначає датою відповідних подій 22.02.2019, а в протоколі про адміністративне правопорушення датою визначених подій є 21.02.2019, зазначені розбіжності не дають змоги суду визначитись про яке саме правопорушення йдеться, отже зазначений доказ не може вважатись належним.

Крім того, до матеріалів справи про адміністративне правопорушення в якості доказу додано доповідну записку сторожа ОСОБА_4 від 06.02.2019 року (а.с.3), однак зрозуміти, що саме зазначений документ підтверджує саме в цій справі суду не зрозуміло.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Отже, враховуючи, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про відсутність поставленого у вину органом поліції в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173 КУпАП, у зв'язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КупАП, за відсутністю події адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 7, 247, 252, 280, 283, 284, 285 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст.173 КУпАП закрити у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає чинності після закінчення строку на її оскарження.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга на постанову подається до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя М.О. Католікян