Справа № 404/1579/19
Номер провадження 3/404/510/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда Поступайло Володимир Васильович, розглянувши матеріали справи стосовно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який проживає ІНФОРМАЦІЯ_2,

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП,

ВСТАНОВИВ :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, 23.02.2019 року о 14 год. 36 хв. ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом «ГАЗ 3302», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, по вул.Академіка Корольова, 38 у м.Кропивницькому, допустив відкривання передбаченого конструкцією транспортного засобу замка дверей кузова та зіткнення вказаних дверей з транспортним засобом «Дніпро Т-103», державний реєстраційний номер 108, після чого залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, чим порушив вимоги п.2.10.а. Правил дорожнього руху, скоївши адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП.

У суді ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП не визнав та пояснив, що дійсно рухався 23.02.2019 року приблизно 14 год. 30 хв. по вул.Академіка Корольова у м.Кропивницькому, але не відчув коли саме відкрилися дверцята кузова його автомобіля та обставини під час яких вказані дверцята пошкодили транспортний засіб «Дніпро Т-103» йому не відомі. Приїхавши додому на вул.Яновського у м.Кропивницькому, він помітив, що запірний пристрій дверцят кузова не зачинений, але самі дверцята закриті. Про пошкодження транспортного засобу «Дніпро Т-103» внаслідок зіткнення з його дверцятами, йому стало відомо від працівників поліції. Вважає, що він не залишав місце дорожньо-транспортної пригоди, оскільки не помітив її, що також обумовлено неналежним дорожнім покриттям, внаслідок якого під час руху він не помітив як двері борту автомобіля відчинилися, а потім зачинилися.

Дослідивши протокол у справі про адміністративне правопорушення та надані докази (а.с.1-5), суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, не доведена належними та достатніми доказами, виходячи із наступного.

Відповідно до ст.122-4 КУпАП передбачена відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Тобто, виходячи із диспозиції даної статті слідує, що для кваліфікації дій правопорушника за даною статтею, необхідною умовою є наявність факту дорожньо-транспортної пригоди, усвідомлення особою, що притягується до адміністративної відповідальності, причетності до неї та умисел вказаної особи на залишення дорожньо-транспортної пригоди.

Між тим, в протоколі про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_1, відсутні дані про усвідомлення вказаною особою причетності до дорожньо-транспортної пригоди та наявність умислу на залишення її місця, а будь-які докази цього до матеріалів справи не долучені. Під час складання протоколу ОСОБА_1 одразу заперечив факт свідомого залишення місця події, а письмові пояснення потерпілого ОСОБА_2 та схема місця ДТП вказують лише на факт вчинення дорожньо-транспортної пригоди та не мають жодних відомостей, які б свідчили про те, що водій транспортного засобу «ГАЗ 3302» бачив, що двері кузова його транспортного засобу відчинилися та пошкодили транспортний засіб «Дніпро Т-103», залишивши після цього місце пригоди.

Згідно з ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Із врахуванням загального визначення поняття адміністративного правопорушення обовязковою ознакою будь-якого адміністративного правопорушення є вина особи у його вчиненні (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Пояснення ОСОБА_1 про відсутність його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, на переконання суду не спростовано належними, достатніми та допустимими доказами, вони послідовні протягом провадження у справі, беруться судом до уваги, тому у справі не доведено вину ОСОБА_1 як обовязкову ознаку субєктивної сторони правопорушення.

Із врахуванням положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя. Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

За викладених обставин суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, за протоколом про адміністративне правопорушення не знайшла свого підтвердження, а тому провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.122-4 КУпАП, підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст.122-4, 247 п.1 283, 284, 285 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.122-4 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у звязку із відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення через Кіровський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Кіровського районного

суду м. Кіровограда В.В. Поступайло