АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/191/19 Справа № 707/2477/18 Головуючий по 1 інстанції Тептюк Є. П.
Категорія:ч. 2 ст. 130 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Биба Ю. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" березня 2019 р. м. Черкаси

Суддя апеляційного суду Черкаської області Биба Ю.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 та його захисника Ткаченка С.А., розглянувши у судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 - Ткаченка Сергія Анатолійовича на постанову судді Черкаського районного суду Черкаської області від 23 січня 2019 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого в АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

09 листопада 2018 року інспектором СРПП № 3 Черкаського РВП Мартиновим В.С. складено протокол серії ОБ №106030 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП, відносно ОСОБА_3, відповідно до якого, він 9 листопада 2018 року о 01 год. 40 хв. на автодорозі Канів-Чигирин-Кременчук + 45 км керував автомобілем ВАЗ 2108, д.н.з. НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, не стійка хода), від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння за допомогою алкотестера Драгер в присутності свідків відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

При цьому, постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 лютого 2018 року ОСОБА_3 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення.

Тобто, в діях ОСОБА_3 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП - повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою ст. 130 КУпАП.

Постановою Черкаського районного суду Черкаської області від 23 січня 2019 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 грн. та трьох років позбавлення права керування транспортними засобами.

Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в сумі 384 грн. 20 коп.

Захисник ОСОБА_3 - адвокат Ткаченко С.А. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та направити справу на новий судовий розгляд.

В апеляційній скарзі захисник вказує, що 09.11.2018 року ОСОБА_3 не керував автомобілем, а спав на задньому сидінні і був не тверезим, його автомобіль з 00 год.40 хв. до 05 год. 15 хв. був припаркований на узбіччі дороги відповідно до Правил дорожнього руху. Коли працівники поліції підійшли до автомобіля, щось сказали ОСОБА_3, однак, він був сонний та не зрозумів, що саме, потім вони склали протокол в присутності свідків і поїхали.

Апелянт вказує, що в суді першої інстанції захисником заявлялось клопотання про виклик в судове засідання свідків, зазначених у протоколі, працівника поліції, який складав протокол, а також витребування запису з нагрудного та автомобільного відеореєстратора поліцейських щодо подій 09.11.2018 року. Проте, судом першої інстанції не було вказано у своїй постанові, що в судове засідання свідки та працівник поліції не з'явились і не надали відеозапис. Тому апелянт вважає, що суд першої інстанції виніс постанову, не з'ясувавши всі обставини справи, про які зазначав захисник, не надав їм правової оцінки та не отримав докази.

07 березня 2019 року захисником ОСОБА_3 - адвокатом Ткаченком С.А. подано доповнення до апеляційної скарги, в якому він вказує, що у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно ОСОБА_3: не вірно вказано місце вчинення адміністративного правопорушення; не зазначено причину зупинки транспортного засобу; не відомо як саме працівник поліції встановив, що автомобілем керує особа з явними ознаками алкогольного сп'яніння; не зазначено, що ОСОБА_3 пропонувалось пройти огляд на стан сп'яніння у медичному закладі після пропозиції пройти такий огляд за допомогою спеціального технічного засобу; відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан сп'яніння у медичному закладі; водія не було відсторонено від керування транспортним засобом.

Крім того, захисник вказує, що в матеріалах справи відсутні документи на технічний засіб Драгер, за допомогою якого повинен був проводитись огляд на стан сп'яніння, та невідомо з яких причин працівником поліції не було ввімкнено нагрудний чи відео реєстратор під час зупинки автомобіля.

Апелянт також вказує, що письмові пояснення свідків та складений протокол про адміністративне правопорушення не можуть братись до уваги, оскільки свідки не з'явились в судове засідання та не надали пояснення суду під присягою.

Перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, заслухавши думку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 та його захисника Ткаченка С.А. про задоволення апеляційної скарги в повному обсязі, суддя вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчують подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об'єктивне з'ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до ст.ст. 254-256 КУпАП.

Висновки судді про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають.

Допитаний у суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 повідомив, що коли працівники поліції підійшли до автомобіля, він не керував автомобілем, а спав на задньому сидінні і був не тверезим.

Незважаючи на позицію ОСОБА_3 та його захисника Ткаченка С.А. про не доведення вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, його вина підтверджується зібраними у справі і перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема даними:

- протоколу про адміністративне правопорушення серія ОБ № 106030 від 09.11.2018, складеного інспектором СРПП № 3 Черкаського РВП Мартиновим В.С., згідно якого 09.11.2018 року о 01 год. 40 хв. на автодорозі Канів-Чигирин-Кременчук + 45 км керував автомобілем ВАЗ 2108, д.н.з. НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, не стійка хода), від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння за допомогою алкотестера Драгер в присутності свідків відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України;

- пояснень ОСОБА_6 та ОСОБА_7, відібраними ДОП Черкаського РВП Борщ О.О., про те, що 09.11.2018 року о 01 год. 40 хв. вони були свідками того як водій ОСОБА_3 на автодорозі Канів-Чигирин-Кременчук на вимогу працівника поліції відмовився від проходження медичного огляду для встановлення стану алкогольного сп'яніння, а також відмовився від підпису протоколу та дачі пояснень;

- картки обліку адміністративного правопорушення, згідно якої постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.02.2018 року ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення.

Суддя не бере до уваги пояснення свідка ОСОБА_9, яка пояснила, що вона є дружиною ОСОБА_3 та 09.11.2018 року поїхала разом з ним та іншим водієм кататися на автомобілі. Після того як у водія із ОСОБА_3 виник конфлікт, водій залишив машину, вона забрала ключі від автомобіля і пішла додому, а її чоловік ОСОБА_3 залишився спати у машині.

ОСОБА_9 є дружиною ОСОБА_3 та зацікавленою особою у даній справі. Крім цього, її пояснення повністю спростовуються іншими належними доказами.

Так, крім вище наведених доказів, підтвердженням вини ОСОБА_3 є пояснення свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_7, надані в суді апеляційної інстанції.

Зокрема, свідок ОСОБА_10 пояснив, що 09.11.2018 року він засвідчив, що водій ОСОБА_3 знаходився у стані сп'яніння та на пропозицію працівника поліції пройти огляд на сп'яніння - відмовився.

Свідок ОСОБА_7 повідомив, що 09.11.2018 року повертався до м. Черкаси, коли в'їхав до с. Мошни, Черкаського району, його зупинили працівники поліції. Він бачив, що автомобіль ВАЗ-2108 майже з'їхав в кювет. У його присутності працівник поліції декілька разів запропонував ОСОБА_3 пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння за допомогою алкотестера Драгер або поїхати до лікарні, але ОСОБА_3 відмовився.

Наведені обставини свідчать про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та обгрунтованість його притягнення до адміністративної відповідальності.

Вимоги до складення протоколу про адміністративне правопорушення визначені ст. 256 КУпАП. Так, вказаною нормою закону не передбачено зазначення у протоколі причини зупинки транспортного засобу працівником поліції, а також як саме працівник поліції встановив, що автомобілем керує особа з явними ознаками алкогольного сп'яніння, про що вказує апелянт у доповненні до апеляційної скарги.

Посилання апелянта на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення не вірно вказано місце вчинення правопорушення, не підтверджено відповідними доказами та спростовується доказами, які містяться в матеріалах справи.

Твердження захисника апелянта адвоката Ткаченка С.А. про те, що відсутність в матеріалах справи направлення водія для проходження огляду на стан сп'яніння до закладу охорони здоров'я, свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв ОСОБА_3 у заклад охорони здоров'я та водій був позбавлений можливості пройти відповідний огляд, є безпідставними.

Так, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, направлення водія для проходження огляду на стан сп'яніння у закладі охорони здоров'я надається лише при згоді особи пройти огляд на стан сп'яніння в установленому законом порядку. Оскільки ОСОБА_3 відмовлявся від проходження огляду на стан сп'яніння, в матеріалах справи відсутнє і відповідне направлення.

Посилання апелянта на те, що дії працівників поліції, які не відсторонили ОСОБА_3 від керування транспортним засобом, свідчать про невідповідність дій поліцейських з процедурою оформлення матеріалів за ст. 130 КУпАП, суперечать положенням ст. 266 КУпАП, згідно якої особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп'яніння, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного сп'яніння. У зв'язку із відмовою ОСОБА_3 від проходження огляду на стан сп'яніння, у працівників поліції були відсутні підстави для відсторонення його від керування транспортним засобом.

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_3 не було притягнуто до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом без посвідчення водія не є предметом розгляду даної справи.

Наявність в матеріалах справи сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку технічного засобу Драгер, за допомогою якого ОСОБА_3 пропонувалось пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння, не передбачене чинним законодавством, тому посилання апелянта на відсутність даних документів є безпідставними.

Щодо посилань апелянта на відсутність відеозапису з нагрудних камер поліцейських, то згідно відповіді Черкаського РВП Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області № 1970/47/01-19 від 19.02.2019 року під час виявлення адміністративного правопорушення та складання адміністративних матеріалів за ч. 2 ст. 130 КУпАП 09.11.2018 року відносно ОСОБА_3 відео фіксація не здійснювалась. Причини не здійснення відео фіксації суду не відомі.

Враховуючи наведене, суддею місцевого суду було повно та об'єктивно досліджено наявні у справі докази та винесено законну та обґрунтовану постанову про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП за повторне протягом року вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Що стосується накладеного судом першої інстанції адміністративного стягнення на ОСОБА_3 у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки, то воно відповідає санкції ч. 2 ст. 130 КУпАП, вимогам ст.ст.33, 34 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративні правопорушення, є розмірним скоєному адміністративному правопорушенню та особі правопорушника і не містить його альтернативних видів.

З огляду на викладене, суддя вважає, що постанова судді Черкаського районного суду Черкаської області від 23 січня 2019 року щодо ОСОБА_3 є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування, - відсутні.

Суддя також звертає увагу апелянта, що скасування постанови судді місцевого суду з передачею справи на новий розгляд, не належить до повноважень апеляційного суду, визначених ч. 8 ст. 294 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в :

Постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 23 січня 2019 року, якою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого в АДРЕСА_1, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 - Ткаченка Сергія Анатолійовича - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю. В. Биба