ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя районного суду м. ЗапоріжжяМакаров В.О., розглянувши у відкритому судовому засідання справу по адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності:

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого начальником відділу ЖКГ ЗМРА по Вознесенівському району, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 139 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

25.07.2019 року о 10 год. 00 хв. по вул. Незалежної України, 96, в м. Запоріжжі, ОСОБА_1 перебуваючи відповідальною особою допустив встановлення дорожнього знаку 3.2. Рух механічних пошкоджених засобів заборонено без погодження з органами поліції згідно Закону України Про дорожній рух, чим створи перешкоду для руху та порушив п. 1.5. Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.

23.09.2019 року справа надійшла до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя та була призначена до розгляду у встановлений статтею 277 КУпАП строк.

У судове засідання, призначене на 27.09.2019 року ОСОБА_1 не з`явився, відомості про його належне сповіщення про день, час та місце розгляду справи до суду не повернулися,.

Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суди повинні неухильно виконувати вимоги ст. 268 КУпАП,щодо розгляду справи про адміністративні правопорушення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності зазначеної особи, це можливо у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду і від неї не надійшло клопотання про його відкладення.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі ст. 6 Конвенції, оскільки здійснення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і спів ставити їх з матеріалами судової справи.

Таким чином, з чим з метою забезпечення процесуальних прав особи на участь у розгляді справи, встановлених ст. 268 КУпАП, враховуючи те, що суд зобов`язаний вжити заходів для виклику особи для розгляду справи, судове засідання було відкладено, здійснено повторний виклик у судове засідання ОСОБА_1

В судові засідання ОСОБА_1 не з`явився, звернуся завчасно до суду із письмовими клопотаннями про його відкладення. Згідно приписів ч. 1 ст. 268 КпАП, справу може бути розглянуто без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за умови, якщо вона була повідомлена, в разі якщо від неї не надходило клопотання про відкладення розгляду справи.

Отже, неявка у судове засідання 21.01.2019 року в силу вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП унеможливлювала розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 , оскільки до суду надійшло письмове клопотання від нього.

У судове засідання призначене 11.11.2019 року ОСОБА_1 не з`явився, 07.11.2019 року подав суду письмове клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку зі спливом строків, визначених статтею 38 КУпАП.

Дослідивши клопотання, матеріали справи, суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю з таких підстав.

У відповідності зі ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді). Якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Згідно з п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено 13.09.2019 року. Судом відкладались призначенні засідання у зв`язку з відомостей в матеріалах справи відомостей про сповіщення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та для можливості ОСОБА_2 в подальшому реалізувати в суді передбачені ст. 268 КУпАП права, якими він наділений.

Порушення зазначеної норми адміністративного закону є суттєвою.

Отже, на момент розгляду справи строк притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 сплинув з незалежних від суду причин.

Суд зауважує, що Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу (пункт 137 Рішення від 09.01.2013 року у справі «Олександр Волков проти України» (заява № 21722/11), (рішення від 22.10.1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV).

За таких обставин, враховуючи, що на даний час з незалежних від суду причин закінчився строк, встановлений статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в межах якого може бути накладене адміністративне стягнення, суд доходить висновку, що розпочате провадження в даній справі підлягає закриттю на підставі пункту 7 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Керуючись ст.ст. 38, 247, 283-284 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 139 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її оголошення. Апеляційна скарга подається до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя В.О. Макаров