Справа № 157/321/19
Провадження №3/157/190/19
ПОСТАНОВА

іменем України

12 березня 2019 року місто Камінь-Каширський

Суддя Камінь-Каширського районного суду Волинської області Антонюк О.В., з участю особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, - ОСОБА_1, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла від Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, Камінь-Каширського, району, Волинської області, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, не працевлаштований,

за ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП України),

в с т а н о в и в :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ГП 156696 від 04 лютого 2019 року, ОСОБА_1 04 лютого 2019 року близько 18 год. 45 хв. в с. Підциря вчинив нецензурну лайку і на законні вимоги старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 припинити протиправні дії не реагував, далі вів себе зухвало та агресивно, порушував громадський порядок і спокій громадян, своїми діями вчинив злісну непокору законним вимогам працівників поліції, тобто адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КпАП України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні злісної непокори законним вимогам працівника поліції не визнав і суду пояснив, що 04 лютого 2019 року на виклик ОСОБА_3 у с. Підциря прибули поліцейські з метою зясування обставин нанесення останньому тілесних ушкоджень. Поліцейські знаходилися біля службового автомобіля навпроти будинку по вул. Космонавтів, 2 в с. Підциря. Підійшовши до них на вулиці, він намагався пояснити обставини подій, що відбувалися в будинку по вул. Космонавтів, 2, проте один з поліцейських ударив його в задню частину тіла, в звязку з чим він і виражався нецензурними словами, вимагаючи щоб працівник поліції вів себе правомірно, громадський порядок і спокій громадян такою його поведінкою порушений не був, ніхто з громадян з житлових будинків не виходив.

Відповідно до ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 185 КпАП України передбачено адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обовязків.

Обовязковим елементом обєктивної сторони складу цього адміністративного правопорушення є наявність законного розпорядження або вимоги поліцейського при виконанні ним службових обовязків, яке випливає з прав працівника поліції, визначених у Законі України «Про Національну поліцію».

Як вбачається з абзацу 2 пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 червня 1992 року № 8 «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоровя, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів», злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обовязків у звязку з участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

До таких законних вимог працівників поліції, зокрема, належить право вимагати від громадян, які порушують суспільний порядок, припинення правопорушень та дій, що перешкоджають здійсненню повноважень поліції, тощо.

В той же час, як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 04 лютого 2019 року о 18 год. 45 хв. в с. Підциря здійснив злісну непокору законній вимозі працівника поліції, яка виразилась у відмові, після того як він вчинив нецензурну лайку, припинити протиправні дії, продовжував вести себе зухвало та агресивно, порушував громадський порядок і спокій громадян.

В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 порушував громадський порядок і спокій громадян.

Як вбачається з письмових пояснень свідка ОСОБА_3 від 04 лютого 2019 року та письмових пояснень інспектора СРПП Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4, перебуваючи біля службового автомобіля поліцейських ОСОБА_1 виражався нецензурними словами і вів себе агресивно, перешкоджаючи в такій спосіб працівникам поліції, які приїхали на виклик ОСОБА_3, оскільки останній повідомив про заподіяння йому тілесних ушкоджень, виконувати службові повноваження.

Між тим, в самому ж протоколі про адміністративне правопорушення, всупереч вимогам ст. 256 КпАП України, не конкретизовано суть адміністративного правопорушення в розумінні диспозиції ст. 185 КУпАП, оскільки не вказано, що своїми протиправними діями, які виразились у нецензурній лайці та агресивній поведінці, ОСОБА_1 перешкоджав здійсненню повноважень поліції, у звязку з чим і поліцейським було висунуто вимогу про припинення зазначених дій.

Не конкретизовано у протоколі про адміністративне правопорушення і місце вчинення адміністративного правопорушення, та не долучено доказів, які підтверджували обставини про те, що працівники поліції здійснювали свої повноваження, повязані з перевіркою повідомлення про нанесення особі тілесних ушкоджень.

За вчинення дій, передбачених ст. 185 КпАП України встановлено, серед іншого, застосування адміністративного арешту, що, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, свідчить про те, що зазначене адміністративне правопорушення по своїй суті прирівнюється до кримінального правопорушення.

Беручи до уваги положення ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), належить виходити з того, що, як і у кримінальному провадженні, у цій справі суд має бути неупередженим і безстороннім та не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладеного у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання належить вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача.

У відповідності до ст. 251 КпАП України обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За таких обставин, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні достовірні дані про те, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки правопорушення, передбаченого ст. 185 КпАП України, і відсутні достатні докази, які б свідчили про винуватість останнього у вчиненні злісної непокори законній вимозі працівника поліції, суд дійшов висновку, що провадження у справі належить закрити у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 зазначеного складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 247, 283, 284 КпАП України,

п о с т а н о в и в:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КпАП України.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Камінь-Каширський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: О. В. Антонюк