ПОСТАНОВА

Іменем України

21.11.2019 м. Василівка

Суддя Василівського районного суду Запорізької області Нікандрова С.О., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Кучеренко О.П., розглянувши адміністративний матеріал (протокол серії БД №273449 від 16 жовтня 2019 р.), який надійшов з Томаківського відділення поліції Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, ІПН НОМЕР_1 , не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

за ч.4 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

До Василівського районного суду Запорізької області з Томаківського відділення поліції Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.4 ст.121 КУпАП. Як вбачається із змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №273449 від 16 жовтня 2019 р., 16 жовтня 2019 року о 21-20 годин по вул. Кар`єрна в смт. Томаківка, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом "RENAULT KANGOO" д.н. НОМЕР_2 , та експлуатував причеп КАРАВАН з д.н. НОМЕР_3 , у якого була технічна несправність, а саме: несправні задні габаритні ліхтарі ТЗ, та автомобіль "RENAULT KANGOO" підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, повторно протягом року, чим порушив вимоги пункту 31.4.7 «ї», п.31.3.б ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.121 КУпАП.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні вищезазначеного правопорушення не визнав, суду пояснив, що не вчиняв порушення п. 31.4.7. «ї» Правил дорожнього руху, відповідно до якого заборонена експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: відсутність або несправні фари і задні габаритні ліхтарі транспортного засобу, що перевозить великогабаритний, великоваговий чи небезпечний вантаж, а також проблискові маячки, світлоповертальні елементи, розпізнавальні знаки, передбачені пунктом 30.3 ПДР. Проте, в тексті протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності не зазначено, що водій ОСОБА_1 перевозив великогабаритні, великовагові чи небезпечні вантажі, крім того фактично перевезення такого вантажу не було, тому у діях ОСОБА_1 немає складу та події порушення п. 31.4.7. «ї» Правил. Також ОСОБА_1 не вчиняв порушення п.31.3. «Б» ПДР, оскільки автомобіль марки Ііепаик Kangoo є легковим автомобілем, відноситься до категорії «В», є спеціалізованим вантажним фургоном малотоннажним, належить іншій фізичній особі ОСОБА_3 , та використовується власником та його близькими та друзями виключно в особистих цілях, перевезення вантажів та пасажирів з метою отримання прибутку не здійснює.

В судовому засіданні захисник - адвокат Кучеренко О.П. заявила клопотання про

закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.4 ст.121 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Відповідно ст.208 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та відповідно до вимог ст.279 КУпАП дослідити докази.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

У п.1 ст.11 Загальної декларації прав людини, у п.2 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод, у п.2 ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, у принципі 36 Зводу принципів захисту всіх осіб, у ст.62 Конституції України закріплено одне з найважливіших положень демократичної, правової держави презумпцію невинуватості, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути притягнута до відповідальності, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Презумпція невинуватості, відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з урахуванням практики її застосування Європейським судом з прав людини, поширюється також на справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху у вигляді, зокрема, обмеження права керування транспортними засобами або адміністративний арешт (Lutz v. Germany, §182; Schmautzer v. Austria; Malige v. France).

Відповідно до положень ст.251 КУпАП, ст.62 Конституції України суд вважає такими, що не можуть бути визнані належним та допустимим доказом відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, у оскільки сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із вищевказаним стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Спираючись на положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016 р., заява №926/08), на переконання суду, відображенні у протоколі дані про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення за ч.4 ст.121 КУпАП є сумнівними, наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, то ж, суд, враховуючи вищезазначене, позбавлений можливості самостійно надати оцінку відомостям в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача.

За правилами ч.3 ст.121 КУпАП передбачена відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Згідно ч.4 ст.121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частинами першою - третьою цієї статті.

Так, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 керував транспортним засобом "RENAULT KANGOO" д.н. НОМЕР_2 , та експлуатував причеп КАРАВАН з д.н. НОМЕР_3 , у якого була технічна несправність, а саме: несправні задні габаритні ліхтарі ТЗ, та автомобіль "RENAULT KANGOO" підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, повторно протягом року, чим порушив вимоги пункту 31.4.7 «ї», п.31.3.б ПДР України.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» безпосередньо встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою КМУ від 10.10.2001р. №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Як передбачено ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п.п 31.4.7. «ї» п.31.4 Правил дорожнього руху України, заборонена експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: відсутність або несправні фари і задні габаритні ліхтарі транспортного засобу, що перевозить великогабаритний, великоваговий чи небезпечний вантаж, а також проблискові маячки, світлоповертальні елементи, розпізнавальні знаки, передбачені пунктом 30.3 ПДР.

Відповідно до 22.4. Правил дорожнього руху України, вантаж, що виступає за габарити транспортного засобу спереду або ззаду більш як на 1 м, а за шириною перевищує 0,4 м від зовнішнього краю переднього або заднього габаритного ліхтаря, повинен бути позначений відповідно до вимог підпункту "з" пункту 30.3 цих Правил.

Згідно п.22.6.Правил дорожнього руху України транспортні засоби, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, повинні рухатися з увімкненим ближнім світлом фар, задніми габаритними ліхтарями та встановленими розпізнавальними

знаками, передбаченими пунктом 30.3 цих Правил, а великовагові та великогабаритні транспортні засоби - також з увімкненим проблисковим маячком (проблисковими маячками) оранжевого кольору.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд прийшов до висновку, що в тексті протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності водію ОСОБА_1 взагалі не інкримінується перевезення великогабаритного, великовагового чи небезпечного вантажу, крім того, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні будь-які належні, достовірні і допустимі докази, які б доводили порушення водієм ОСОБА_1 вимог п.п 31.4.7.«ї» п.31.4 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до ст.35 Закону України «Про дорожній рух» обов`язковий технічний контроль транспортного засобу передбачає перевірку технічного стану транспортного засобу, а саме: системи гальмового і рульового керування, зовнішніх світлових приладів, пневматичних шин та коліс, світлопропускання скла, газобалонного обладнання (за наявності), інших елементів у частині, що безпосередньо стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього природного середовища. Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України.

Згідно п 31.3.б Правил дорожнього руху забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Як встановлено судом, транспортний засіб "RENAULT KANGOO" д.н. НОМЕР_2 , 2014 року випуску, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , є спеціалізованим вантажним фургоном малотоннажний, який віднесено до категорії "В" та має повну масу 1 950 кг, масу без навантаження 1457 кг.

Відповідно до змісту вимог ч.ч.2-4 ст.35 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993р. №3353-ХІІ, обов`язковому технічному контролю не підлягають: легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації; легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років; технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України «Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України».

Обов`язковий технічний контроль транспортного засобу передбачає перевірку технічного стану транспортного засобу, а саме: системи гальмового і рульового керування, зовнішніх світлових приладів, пневматичних шин та коліс, світлопропускання скла, газобалонного обладнання (за наявності), інших елементів у частині, що безпосередньо стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього природного середовища.

Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України.

На виконання даної норми Кабінетом Міністрів України винесено постанову від 30.01.2012р. №137, якою був затверджений «Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів».

Відповідно до п.1 цього Порядку №137, вказаний Порядок визначає процедуру проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, зареєстрованих уповноваженими органами, за результатами якої встановлюється їх придатність до експлуатації або неможливість експлуатації, крім таких

транспортних засобів: 1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації; 2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - строком експлуатації до двох років.

Згідно п.3 Порядку №137, періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить: для легкових автомобілів, що використовуються для - перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки; для вантажних автомобілів незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки.

В свою чергу, у пп.15 п.2 Порядку №137 визначено, що транспортний засіб, який використовується з метою отримання прибутку - це транспортний засіб, що експлуатується юридичними, фізичними особами-підприємцями під час провадження господарської діяльності з метою отримання прибутку, фізичними особами під час виконання цивільно-правових угод з метою отримання прибутку, за винятком транспортних засобів, що експлуатуються на умовах лізингу.

За визначеннями, наведеними у Законі України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 року №2344-ІІІ, автомобіль вантажний - це автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів; автомобіль легковий - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів з кількістю місць для сидіння не більше ніж дев`ять з місцем водія включно.

Пунктом 3 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою КМУ від 08.05.1993 року №340, передбачено, що транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділяються на певні категорії, серед яких категорії: В - автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів (7700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія,- восьми; СІ - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких становить від 3500 до 7500 кілограмів (від 7700 до 16500 фунтів); С - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких перевищує 7500 кілограмів (16500 фунтів).

Отже, з аналізу даної норми випливає, що автомобіль, яким керував ОСОБА_1 («RENAULT KANGOO» д.н. НОМЕР_2 , 2014 року випуску) є спеціалізованим вантажним фургоном, малотоннажний - В, повною масою 1950 кг, підпадає під категорію транспортного засобу «легковий», а тому, у разі не використання його з метою отримання прибутку, обов`язковому технічному контролю не підлягає.

Таким чином, за наведених обставин, суд вважає помилковим вказівку в протоколі про адміністративне правопорушення про те, що автомобіль позивача - марки «RENAULT KANGOO» д.н. НОМЕР_2 , 2014 року випуску, повинен підлягати обов`язковому проходженню технічного контролю, що, в свою чергу, свідчить про відсутність підстав для притягнення позивача до відповідальності за ст. 121 КУпАП.

Крім того, матеріали справи не містять даних про те, що автомобіль експлуатувався з метою отримання прибутку, як це визначено у пп.15 п. 2 «Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів» (затв. Постановою КМУ від 30.01.2012р. №137), що, в свою чергу, також свідчить про відсутність законних підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.121 КУпАП.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, суд прийшов до висновку, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні будь-які фактичні дані, які б доводили вину ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП, а тому враховуючи те, що фактичні обставини не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративну справу відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.121 КУпАП слід провадженням закрити в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.121, п.1 ст.247, ст.ст. 251, 179, 283-285, 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за ч.4 ст.121 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 КУпАП.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області С.О.Нікандрова