Справа № 744/99/19
Провадження № 3/744/59/2019
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2019 року Семенівській районний суд Чернігівської області в складі головуючого судді Смаги С. В.,

при секретарі Фільчаговій Г. В.,

за участю:

захисника ОСОБА_1,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Семенівського відділення поліції Новгород-Сіверського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області щодо ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, фізичної особи-підприємця, працюючого водієм автотранспортних засобів у фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

17 січня 2019 року о 17 годині 00 хвилин в місті Семенівка Чернігівської області по вулиці Червона Площа водій ОСОБА_2 керував автомобілем VOLKSVAGEN, державний номерний знак НОМЕР_2, з ознаками алкогольного спяніння (запах спиртного з ротової порожнини). Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

У судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, вину у вчиненні правопорушення, яке ставиться йому до вини, визнав повністю та пояснив, що дійсно він 17 січня 2019 року їхав на своєму автомобілі по вулиці Червона Площа у місті Семенівка Чернігівської області та був зупинений працівниками поліції через те, що у його автомобілі не працювала ліва фара ближнього світла. Працівники поліції запропонували йому пройти огляд на стан спяніння у лікарні. ОСОБА_2 сказав, що поїде до лікарні лише після того як відвезе свою дитину додому, після чого поліцейським було складено відносно нього протокол про відмову від проходження огляду на стан спяніння.

Крім повного визнання особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, вини у вчиненні адміністративного правопорушення його вина підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 000618 від 17 січня 2019 року щодо ОСОБА_2, складеним за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а. с. 1); актом про відмову від огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів (а. с. 3), письмовими поясненнями ОСОБА_4 (а. с. 4), ОСОБА_5 (а. с. 5), відеозаписом з нагрудної камери (а. с. 6).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі КУпАП), а саме відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

17 лютого 2019 року від фізичної особи підприємця ОСОБА_3 до суду надійшло клопотання про передачу матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 без притягнення його до адміністративної відповідальності на розгляд трудового колективу ФОП ОСОБА_3 для вирішеня питання про застосування до ОСОБА_2 заходів громадського впливу.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_2 працює у нього з лютого 2019 року водієм автотранспортних засобів. За час роботи зарекомендував себе з позитивної сторони.

Положеннями ч. 1 ст. 21 КУпАП законодавець передбачив можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності, з передачею матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу, в той же час за змістом закону це є правом суду, а не обов'язком.

Враховуючи, що вчинене ОСОБА_2 адміністративне правопорушення є грубим та має підвищену суспільну небезпеку, адже адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, створюють загрозу життю, здоров'ю та майну самого порушника та інших осіб, оточуючим об'єктам державного, колективного або приватного майна.

У судовому засіданні особою, яка притягається до адміністративної правопорушення, та захисником не наведено жодних виняткових обставин, які б істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, тому, суд вважає, що відсутні підстави для застосування до ОСОБА_2 заходів громадського спливу.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За таких обставин клопотання ФОП ОСОБА_3 не може бути задоволено, оскільки на переконання суду, для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети застосування до ОСОБА_2 заходу громадського впливу із звільненням його від адміністративної відповідальності буде недостатнім, тому до порушника слід застосувати захід адміністративного стягнення.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі.

Таким чином, при накладенні адміністративного стягнення, керуючись ч. 1 ст. 130 КУпАП та з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, суд вважає, за необхідне застосувати до ОСОБА_2 стягнення у вигляді штрафу та позбавлення права керування транспортним засобом.

Відповідно до ст. 401 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 401, 221, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та призначити йому стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок, що становить шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в доход держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

У разі несплати штрафу добровільно у пятнадцятиденний строк, обчислюваний за правилами ч. 1 ст. 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у порядку примусового виконання постанови на підставі ч. 2 ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, в доход держави подвійний розмір штрафу в сумі 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, на користь держави судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Постанову може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим до Чернігівського апеляційного суду через Семенівський районний суд Чернігівської області шляхом подачі скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: С. В. Смага