КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/364/2019 Постанова винесена суддею Заставенко М.О.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Павленко О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 23 листопада 2018 року

в с т а н о в и в:

Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 23 листопада 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

Як встановив суддя місцевого суду в постанові, ОСОБА_2 03 вересня 2018 року близько 14 год. 30 хв. в м. Києві, по вул. Тростянецькій, 53 керував автомобілем «Мерседес Бенц Віто», державний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками наркотичного сп'яніння: виражене тремтіння пальців рук, почервоніле обличчя, звужені зіниці, що не реагують на світло. Будучи зупиненим працівниками поліції, ОСОБА_2 в порушення вимог п. 2.5 ПДР України відмовився пройти у встановленому порядку огляд на стан сп'яніння, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить постанову Дарницького районного суду м. Києва від 23 листопада 2018 року скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що транспортним засобом в стані наркотичного сп'яніння він не керував, а суд першої інстанції під час розгляду справи щодо нього не виконав вимог ст. 280 КУпАП, не з'ясував усіх її дійсних обставин, не перевірив докази, не допитав свідків, а також порушив його право на захист, оскільки відмовив у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи, яке він подав до суду у зв'язку з неможливістю прибути у судове засідання за хворобою та безпідставно розглянув справу без його участі.

Одночасно в апеляційній скарзі ОСОБА_2 порушив питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Дарницького районного суду м. Києва від 23 листопада 2018 року, поважність пропуску якого обґрунтував тим, що розгляд справи відбувся у його відсутність, а зі змістом постанови він ознайомився лише 30 листопада 2018 року.

ОСОБА_2, будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не прибув,клопотання про відкладення розгляду справи не подав, а тому його неявка, з огляду на положення ч. ч. 5, 6 ст. 294 КУпАП, не перешкоджає апеляційному перегляду постанови судді місцевого суду.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що строк на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду Курченком М.О. пропущений з поважних причин, бо справу було розглянуто без його участі, а копію судового рішення він отримав 30 листопада 2018 року та цього ж дня подав апеляційну скаргу, отже такий строк підлягає поновленню, водночас апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283,

284 КУпАП.

Під час апеляційного розгляду не знайшли своє підтвердження доводи скарги ОСОБА_2 про істотне порушення судом першої інстанції його процесуальних прав, передбачених ст. 268 КУпАП, оскільки долучена до клопотання від 21.11.2018 про відкладення судового розгляду фотокопія першого аркушу виписки із медичної картки ОСОБА_2 містить лише інформацію про його перебування в амбулаторії медичного закладу 21.11.2018. А тому, за відсутності достовірних даних про те, що станом на 23.11.2018 ОСОБА_2 не прибув у судове засідання з поважних причин, немає підстав вважати, що суддя місцевого суду безпідставно не задовольнив його клопотання про відкладення розгляду справи.

При цьому слід зазначити, що стверджуючи про позбавлення можливості надати пояснення в суді та подати додаткові докази, ОСОБА_2 не прибув і в судове засідання суду апеляційної інстанції та на обґрунтування свого апеляційного прохання про закриття провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП не подав жодних клопотань про повторне дослідження доказів або дослідження нових доказів.

В той же час апеляційним переглядом не встановлено обставин, які б доводили, що суддя місцевого суду при розгляді справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_2 не виконав вимог процесуального закону та неправильно застосував норми матеріального права.

Як убачається з провадження та змісту постанови, суддя місцевого суду дослідив наявні в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 письмові докази, переглянув долучений до протоколу відеозапис та, проаналізувавши усі досліджені докази, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вчинення ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Такий висновок судді є достатньо вмотивованим у судовому рішенні та узгоджується з даними, які містяться в:

- протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 284968 від 03 вересня 2018 року, який складений уповноваженою на те особою, а його зміст у повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та, окрім іншого, містить суть адміністративного правопорушення, з огляду на невиконання водієм ОСОБА_2 вимог п. 2.5 ПДР України, а також дані двох свідків, які своїми підписами засвідчили правильність викладених у протоколі обставин (а.с. 1);

- направленні від 03.09.2018 на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_2 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, на зворотній стороні якого лікар-нарколог КМКЛ "Соціотерапія" указав, що ОСОБА_2 від проведення медичного огляду на стан сп'яніння відмовився (а.с. 4);

- відеозаписі з нагрудної камери (відеореєстратора) поліцейського, де зафіксовані фактичні обставини правопорушення від часу зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 до початку складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 5).

Отже, суддя місцевого суду зазначені докази по справі обґрунтовано поклав в основу своїх висновків.

Посилання ОСОБА_2 на неповноту судового розгляду у зв'язку з тим, що в суді не допитувались свідки правопорушення, не заслуговує на увагу, оскільки клопотання про допит свідків в суді ОСОБА_2 не заявляв, а відеозапис, долучений до протоколу, переконливо свідчить про те, що поліцейськими в даному випадку були дотримані вимоги ст. 266 КУпАП та відповідних підзаконних актів.

Доводи ОСОБА_2 про те, що він не керував транспортним засобом в стані наркотичного сп'яніння, є непереконливими та не можуть взагалі враховуватися судом, оскільки щодо ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення і він притягнутий до адміністративної відповідальності не за керування транспортним засобом у стані, зокрема, наркотичного сп'яніння, а за порушення вимог п. 2.5 ПДР України, яке виразилося у відмові особи, яка керує транспортним засобом, відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння.

З указаних вище підстав апеляційний суд не бере до уваги також відомості, наведені у виписці із медичної карти хворого, з якої слідує, що ОСОБА_2 перебував на лікуванні у КМКЛ "Соціотерапія" з 27.12.2018 по 28.12.2018 та ознак наркотичних захворювань у нього не виявлено.

Враховуючи наведене, вважаю, що висновки судді місцевого суду в постанові від 23 листопада 2018 року, всупереч тверджень апелянта, відповідають фактичним обставинам справи, судове рішення постановлено з дотримання вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП і відсутні законні підстави для його скасування із закриттям провадження в справі згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, як про це просить апелянт.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_2 накладено з урахуванням вимог

ст. 33, ч. 1 ст. 130 КУпАП та в межах строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

За таких обставин вважаю, що постанова судді Дарницького районного суду м. Києва від 23 листопада 2018 року є законною та обґрунтованою, отже апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Дарницького районного суду м. Києва від 23 листопада 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 23 листопада 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду О.П. Павленко