Провадження № 33/4808/417/19
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Хоростіль Р. В.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В., за участю захисника Гайдея Володимира Богдановича, розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24.07.2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим та притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Цією ж постановою стягнуто судовий збір, -

ВСТАНОВИВ:

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду скасувати, провадження по справі закрити. В якості причини пропуску строку апелянт посилається на те, що його не було належним чином повідомлено про час слухання справи, оскільки повістку про виклик направлено не за адресою його мешкання. Вважає, що суд першої інстанції при прийнятті рішення по суті не звернув увагу на те, що його не було відсторонено від керування; відсутній сертифікат про допуск технічного приладу до проведення огляду; зображення з результатами технічного приладу продемонстровані понятим в темну пору на великій відстані, що унеможливлювало їх побачити; з боку працівників поліції був тиск на свідків, оскільки поліцейські неодноразово повторювали фразу: «не знаємо, що покаже драгер, але від вас чути запах алкоголю»; не були роз`яснені права під час складання протоколу; протокол зачитувався на фоні суттєвих звукових перешкод від проїжджаючого мимо транспорту. Апелянт стверджує, що не проходив жодного із законних видів огляду на стан сп`яніння. Розгляд справи відбувся без виклику свідків. На думку апелянта, суд першої інстанції неправильно тлумачить норми закону ст.ст. 130, 251, 256, 266 КУпАП та п. 3 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння. Вказує на те, що огляд проведено не медичним працівником, а за допомогою приладу невідомого призначення. На думку апелянта, письмові пояснення свідків не є належними доказами, оскільки їх було надано без приведення до присяги.

Постановою судді встановлено, що 02.07.2019 року о 22-13 год. по вул. Набережна, 25 в м. Івано-Франківськ водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Шкода Октавія номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, огляд проводився за допомогою тестера «Драгер № 0457» в присутності двох свідків у встановленому законом порядку. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання апеляційного суду не з`явилась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , про час та місце слухання справи повідомлений.

Захиснику Гайдею В.Б. роз`яснені права, передбачені ст. 271 КУпАП. Зі слів захисника, ОСОБА_1 відомо про час та місце слухання справи, просить апеляційний перегляд проводити у відсутність ОСОБА_1 .

Враховуючи те, що ОСОБА_1 повідомлений про час та місце слухання справи, вважаю за можливим проводити судовий розгляд у його відсутність, що відповідає вимогам ст. 268 КУпАП.

Захисник заявив клопотання про допит в якості свідка, осіб, що перебували в автомобілі під керуванням ОСОБА_1 , в задоволенні якого було відмовлено, оскільки вказані особи не були безпосередньо присутніми ані під час проведення огляду, ані під час складання протоколу, та по справі достатньо доказів для прийняття рішення по суті.

Клопотання про долучення до матеріалів провадження довідки про реєстрацію місця проживання особи, задоволено.

В суді апеляційної інстанції захисник Гайдей В.Б. підтримав доводи апеляційної скарги з мотивів, викладених у ній, просив постанову судді скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши доводи апелянта, доходжу висновку, що строк на апеляційне оскарження належить поновити, апеляційну скаргу - задовольнити частково, постанову судді - скасувати, прийняти нову, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 7 КУпАП України, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Розглядаючи справу у відсутність ОСОБА_1 , суд першої інстанції порушив вимоги ст. 268 КУпАП, оскільки відомості про належне повідомлення останнього про час та місце розгляду справи за його обвинуваченням, матеріали провадження не містять.

В матеріалах провадження є поштовий конверт, виписаний на адресу ОСОБА_1 , який разом із повісткою про виклик, повернутий до суду без відмітки про його вручення адресату, що свідчить про неналежне сповіщення останнього.

В той же час, розгляд справи у відсутність особи, що притягається до адміністративної відповідальності, яку не було належним чином сповіщено про час та місце судового розгляду, є порушенням його прав, передбачених ст. 268 КУпАП, зокрема й права на захист.

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження, вважаю таким, що підлягає задоволенню, оскільки строк подачі апеляційної скарги був пропущений апелянтом, відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, з поважних причин, що підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

За таких обставин вважаю, що строк на апеляційне оскарження належить поновити, постанову суду - скасувати та прийняти нову постанову, виходячи з наступного.

Дослідивши фактичні обставини справи та оцінивши їх у сукупності, доходжу висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Так, вважаю встановленим, що 02.07.2019 року о 22-13 год. по вул. Набережна, 25 в м. Івано-Франківськ водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Шкода Октавія номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, огляд зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер № 0457», в присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункту 2.9 а ПДР України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №145517, який складений уповноваженою на те особою у присутності двох свідків: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , підписаний ОСОБА_1 , де в графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» міститься запис наступного змісту: «Відмовляюсь згідно ст. 63 Конституції України» (а.с. 1).

При складенні протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 роз`яснювалися його права і обов`язки, передбачені як ст. 63 Конституції України, так й ст. 268 КУпАП, про що свідчить його підпис у протоколі, а власноручне написання в поясненнях - «Відмовляюсь згідно ст. 63 Конституції України», свідчить про те, що він був обізнаний про свої права.

Будь-яких зауважень щодо дій працівників поліції під час огляду, ОСОБА_1 не наводить.

Наведеним вище доказами спростовуються доводи апелянта в частині того, що йому не були роз`яснені права під час складання протоколу, протокол зачитувався на фоні суттєвих звукових перешкод від проїжджаючого мимо транспорту.

З роздруківки приладу «Драгер» вбачається, що результат тесту становить 0,44% (проміле), який засвідчений підписом особи, що тестувалась - ОСОБА_1 (а.п. 2).

Згода ОСОБА_1 з вказаним вище результатом огляду підтверджується актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 3), який був складений у присутності двох свідків: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , де в графі з «результатами згоден» міститься підпис ОСОБА_1 .

Матеріали провадження також містяться пояснення двох свідків: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які засвідчили своїми підписами результат тесту - 0,44% (а.п. 4).

Доводи апелянта в частині того, що працівники поліції здійснювали тиск на свідків, шляхом неодноразового повторювання фрази: «не знаємо, що покаже драгер, але від вас чути запах алкоголю», не є слушними, виходячи з наданих вище письмових пояснень свідків.

Посилання апелянта на те, що працівники поліції наголошували на тому, що від нього відчувається запах алкоголю, є повідомлення останньому про причини проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, а саме в наслідок виявлені у останнього, однієї з ознак, передбачених в п. 3 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09.11.2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкція) - запаху алкоголю з порожнини рота.

Таким чином, доходжу висновку, що наявні у справі докази, не містять жодних даних щодо протиправності дій працівників поліції.

З метою повного та всебічного розгляду справи, в суді апеляційної інстанції було відтворено запис з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, на яких відображено та безсторонньо зафіксовані обставини події, а саме те, як працівниками поліції оголошується ОСОБА_1 про виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння - запаху алкоголю з порожнини рота; пропонується пройти огляд та стан сп`яніння на місці зупинки в присутності двох свідків, на що ОСОБА_1 погоджується. Вбачається процес проведення огляду за допомогою приладу Драгер, з подальшим повідомлення його результату ОСОБА_1 та свідкам - 0,44 % (проміле), та роз`ясненням про факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння.

Сукупність відомостей, які вбачаються з відеозапису та наявні у справі докази, які узгоджуються між собою, дають підстави дійти обґрунтованого висновку про доведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання сторони захисту на те, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування, як на підставу порушення працівниками поліції процедури проведення огляду, жодним чином не впливає на відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, виходячи з наявності письмових доказів, та відомостей, що містяться на відеозаписі з нагрудних камер поліцейських.

Доводи апелянта про те, що зображення з результатами технічного приладу продемонстровані понятим в темну пору на великій відстані, що унеможливлювало їх побачити, є суб`єктивною думкою апелянта, оскільки як на відеозаписі, так й в письмових поясненнях, свідки не наголошували про це.

Посилання апелянта на відсутність сертифікату про допуск технічного приладу до проведення огляду як на підставу неправомірності дій працівників поліції, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до приписів п. 5 Розділу ІІ Інструкції, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, надається на вимогу водія, проте, з матеріалів провадження не вбачається жодного прохання ОСОБА_1 з цього приводу.

Отже, відносно порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння вважаю, що його працівниками поліції дотримано у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП, приписів приписах Інструкції, тому доводи апелянта в цій частині не є слушними.

Стосовно доводів апелянта про те, що огляд проведено не медичним працівником, а за допомогою приладу невідомого призначення, то вони не заслуговують на увагу, оскільки процедура проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» проводилась саме за згодою останнього, та оскільки апелянт погодився з результатами огляду, підстави для його направлення в медичний заклад, були відсутні, що повністю узгоджується з приписами п. 7 Розділу І Інструкції.

Доводи апелянта про те, що письмові пояснення свідків не є належними доказами, оскільки їх було надано без приведення останніх до присяги, так само як й питання щодо неправильного тлумачення норм закону, є безпідставними, оскільки суддя приймає рішення на основі сукупності усіх доказів по справі, та оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Перевіривши сукупність доказів по справі, вважаю, що викладеними матеріалами справи поза всяким розумним сумнівом доведено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, переглядаючи справу, дослідивши докази у справі, шляхом співставлення фактично досліджених по справі обставин зі змістом обставин, що ставляться особі у вину згідно з протоколом про адміністративне правопорушення та з диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП, іншими нормами чинного законодавства, доходжу висновку, що дії ОСОБА_1 містять ознаки правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Проте, на час прийняття рішення апеляційним судом, тримісячний строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 КУпАП, сплинув, що відповідно до п. 7 ч.1 ст. 247 КУпАП є підставою для закриття справи.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 245, 251, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24.07.2019 року відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - скасувати.

Прийняти нову, якою ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, провадження по справі закрити, на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло