Справа № 520/2225/19
Провадження № 3/520/1344/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2019 року суддя Київського районного суду м. Одеси Федулеєва Ю.О., при секретарі Цвігун А.В., за участю прокурора Зайкова Д.Б., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, її захисника адвоката ОСОБА_2, розглянувши матеріали, що надійшли з Управління захисту економіки в Одеській області ДЗЕ НПУ про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_2, Вірменія, громадянку України, не працюючу, неодружену, до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією не притягувалася, зареєстровану за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, фактично проживаючу за адресою: м. Одеса, Ж/М Радужний, 2, кв. 60, за ч. 1 ст. 172-6 КпАП України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1, будучи особою, яка припинила діяльність на посаді спеціаліста Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_3 територіального управління юстиції в Одеській області та будучи державним службовцем 9-го рангу, категорії «В» посад державного службовця, несвоєчасно 04.07.2018 року, без поважних причин, подала декларацію «після звільнення» особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, в звязку з чим відносно останньої було складено протокол про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Прокурор в судовому засіданні складений протокол підтримав у повному обсязі та просив визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Захисник ОСОБА_2 в судовому засіданні долучив копію свідоцтва про шлюб ОСОБА_1, а також копію свідоцтва про смерть її чоловіка, що просив врахувати під час вирішення питання про адміністративне стягнення, зазначивши крім того, що ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією визнає у повному обсязі.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП визнала, в решті підтримала захисника.

Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до наступного переконання.

У відповідності до пункту 13 статті 1 Закону, субєкти декларування особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пунктах 4 і 5 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», інші особи, які зобовязані подавати декларацію та виконувати інші вимоги фінансового контролю відповідно до Закону.

Відповідно до наказу начальника ОСОБА_3 територіального управління юстиції в Одеській області від 05.04.2016 року №709-к, громадянку ОСОБА_1 призначено на посаду державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції та відповідно до ст. 26 Закону України «Про державну службу» присвоєно 15 ранг державного службовця.

Відповідно до наказу начальника ОСОБА_3 територіального управління юстиції в Одеській області від 26.07.2016 року №1636-к, громадянку ОСОБА_1 переведено на посаду спеціаліста Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_3 територіального управління юстиції в Одеській області, із збереженням 9 рангу державного службовця в межах категорії «В» посад державної служби.

У пункті 3 частини 2 статті 6 Закону України «Про державну службу» зазначено, що категорія «В» - інші посади державної служби, не віднесені до категорії «А» і «Б».

Тобто, посада спеціаліста Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_3 територіального управління юстиції в Одеській області відноситься до посад категорії «В» державної служби.

Відповідно до п. 9 ст. 8 Закону України «Про державну службу», державний службовець зобовязаний додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції, а відповідно до п. 10 цього ж Закону зобовязаний запобігти виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби.

Наказом начальника ОСОБА_3 територіального управління юстиції в Одеській області від 24.07.2017 року №970-к «Про звільнення ОСОБА_1М.», громадянку ОСОБА_1 звільнено із займаної посади спеціаліста Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_3 територіального управління юстиції в Одеській області з 24 липня 2017 року за власним бажанням, з припиненням державної служби, відповідно до ч. 2 ст. 86 Закону України «Про державну службу».

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, які припинили діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3, зобовязані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Відповідно до Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції №3 від 10.06.2016 року «Про порядок формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» - «декларація субєкта декларування, який припинив діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а», «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 Закону, подається до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком, у якому було припинено таку діяльність. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року».

На виконання зазначених вимог законодавства громадянка ОСОБА_1 була зобовязана подати щорічну електронну декларацію «після звільнення» не пізніше 31.03.2018 року.

Проте, ОСОБА_1 в порушення вимог ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» та Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції №3 від 10.06.2016 року, несвоєчасно подала щорічну електронну декларацію «після звільнення» -лише 04.07.2018 року.

В ході судового розгляду, поважних причин для несвоєчасної подачі ОСОБА_1 електронної декларації встановлено не було.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а саме: несвоєчасне подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік після звільнення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП в повній мірі підтверджується листом Департаменту перевірки декларацій та моніторингу способу життя НАЗК №44-01/56557/18 від 26.11.2018 року, повідомленням НАЗК про факт неподання чи несвоєчасного подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, послідовністю дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчинила ОСОБА_1, відомостями з Єдиного державного реєстру декларацій, письмовими поясненнями ОСОБА_1, копією трудової книжки ОСОБА_1 та іншими матеріалами справи в сукупності.

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

На підставі вищевикладеного, беручи до уваги обставини скоєння правопорушення, особу винної, яка свою вину в повній мірі визнає, матеріальне становище останньої, яка на даний час не працює, її сімейний стан, суд приходить до переконання, що призначення найменшого стягнення, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 172-6 КпАП України, буде справедливим та достатнім для покарання порушниці за скоєне правопорушення, та для попередження скоєння нею правопорушень у майбутньому.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 172-6, 251, 279, 280, 283, 284 КпАП України суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, винною у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КпАП України та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 (вісімсот пятдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 (двадцять) копійок.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Федулеєва Ю. О.