Справа № 197/173/19
Провадження № 3/197/68/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 року суддя Широківського районного суду Дніпропетровської області Леонідова О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, працюючого на посаді директора Державного підприємства «Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України №75», проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, у здійсненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

01.11.2018 року головним державним ревізором інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи юридичних осіб управління податків і зборів з фізичних ГУ ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_2 при проведенні документальної планової виїзної перевірки Державного підприємства «Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України №75», за адресою: 53734, Дніпропетровська область, Широківський район, с. Водяне, вул. Молодіжна, буд. 33, встановлено, що директором ОСОБА_1 податкові розрахунки за Ф№1 ДФ про суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, і сум утриманого з них податку, за період ІІІ кв. - IV кв. 2015 р., І кв. - IV кв. 2016р., І кв. - IV кв. 2017р., І кв. - IІ кв. 2018р. подавались без відображення нарахованих та виплачених доходів від працевлаштування засуджених, нарахованого та перерахованого податку з доходів фізичних осіб, що є порушенням наказу Міністерства фінансів України від 13.01.2015р. №4 «Про затвердження форми Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ) та Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку», пп. б) п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-УІ (зі змінами та доповненнями), чим вчинив правопорушення за ч.1 ст. 163-4 КУпАП.

ОСОБА_1 вину не визнав, 14.02.2019 року надав до суду письмові пояснення, відповідно до яких за період з 01.07.2011 по 30.06.2018 року не проводив нарахування єдиного внеску на загальнообовязкове соціальне страхування на заробітну плату засуджених, які залучались до суспільно-корисної праці на підприємстві згідно умов договору «На використання в роботі спецконтингенту», оскільки трудовим і цивільним законодавством відносини, що виникають при наданні персоналу, на сьогоднішній день не регламентовані.

Згідно з актом про результати документальної планової виїзної перевірки Державного підприємства «Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України №75», код за , з питань повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору за період з 01.07.2015 по 30.06.2018, єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування - за період з 01.07.2011 по 30.06.2018, від 01.11.2018р. №63472/04-36-13-06/08679735, проведеною документальною плановою виїзною перевіркою встановлено порушення, а саме:

1)наказу Міністерства фінансів України від 13.01.2015р. №4 «Про затвердження форми Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ) та Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку»;

2)пп. б) п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. (а.с. 2).

Згідно наказу Міністерства фінансів України від 13.01.2015р. №4 «Про затвердження форми Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ) та Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку», а саме:

пп. 2.1 п.2 - податковий розрахунок подається окремо за кожний квартал (податковий період) протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного кварталу. Окремий податковий розрахунок за календарний рік не подається.

пп.2.2 п.2 - податковий розрахунок подається незалежно від того, виплачує чи не виплачує доходи платникам податку податковий агент протягом звітного періоду.

пп.2.3 п.2 - податковий розрахунок подається до контролюючих органів за місцезнаходженням податкового агента - юридичної особи або її відокремлених підрозділів чи до контролюючого органу за податковою адресою фізичної особи - податкового агента.

Згідно Податкового кодексу України № 2755-УІ від 02.12.2010 р. (із змінами та доповненнями), а саме:

пп. б) п.176.2 ст.176 - особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.

Дослідивши письмові матеріали, судом встановлено таке.

Відповідно до Закону України від 08.07.2010 №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» (далі Закон №2464) зазначено, що законом, який визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, є Закон №2464.

Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених Законом №2464, або у частині, що не суперечить Закону №2464 (пункт 1 статті 2 Закону №2464).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.4 Закону №2464 платниками єдиного внеску є, зокрема, підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством чи за цивільно-правовими договорами.

Базою нарахування єдиного внеску для зазначених платників є сума нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України від 24.03.1995 №108/95-ВР «Про оплату праці» та сума винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами (абзац перший пункту 1 частини першої статті 7 Закону №2464).

Порядок обчислення і сплати єдиного внеску, а також відповідальність у разі несвоєчасної або не у повному обсязі сплати єдиного внеску передбачені статтями 9 та 25 Закону №2464.

Платник єдиного внеску зобовязаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок, вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством (пункти 1 та 2 частини другої статті 6 Закону №2464), подавати звітність з єдиного внеску за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, визначені законодавством (пункт 4 частини другої статті 6 Закону №2464).

Згідно з нормами ст.60-1 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі КВК) засуджені до обмеження волі, залучені до суспільно корисної оплачуваної праці за строковим трудовим договором, підлягають загальнообовязковому державному соціальному страхуванню.

Згідно ч.1 ст.60 КВК, засуджені до обмеження волі залучаються до суспільно корисної оплачуваної праці за строковим трудовим договором, як правило, на виробництві виправних центрів, а також на договірній основі на підприємствах, в установах чи організаціях усіх форм власності за умови забезпечення належного нагляду за їхньою поведінкою.

Відповідно до ч.1 ст.62 КВК, власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган за місцем роботи засуджених до обмеження волі зобов'язаний забезпечити їх залучення до суспільно корисної праці з урахуванням стану здоров'я та, за можливістю, спеціальності, організовувати первинну професійну підготовку і створити необхідні побутові умови.

На підставі викладеного приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення доведена, його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст. 163-4 КУпАП, як неутримання або неперерахування до бюджету сум податку на доходи фізичних осіб при виплаті фізичній особі доходів, перерахування податку на доходи фізичних осіб за рахунок коштів підприємств, установ і організацій (крім випадків, коли таке перерахування дозволено законодавством), неповідомлення або несвоєчасне повідомлення державним податковим інспекціям за встановленою формою відомостей про доходи громадян.

Протокол про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності надійшов до Широківського районного суду Дніпропетровської області 31.01.2019 року, відповідно до реєстру судових справ і матеріалів переданих на розгляд головуючому судді передано судді 04.02.2019 року, справу призначено до розгляду в межах строку, передбаченого ст.277 КУпАП на 14.02.2019 року, відкладено до 13.03.2019 року з причини надання додаткових документів.

Правопорушення виявлено під час перевірки 01.11.2018 року, згідно частини 2 статті 38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення. Закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП є підставою для закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення згідно п.7 ст. 247 КУпАП.

Частиною 1 статті 40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою, у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст.7, 38, 245, 247, 280, 283, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.163-4 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст.163-4 КУпАП закрити.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Широківський районний суд Дніпропетровської області.

Суддя О.В. Леонідова