1Справа № 335/1367/19 3/335/356/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Калюжна В.В., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Головного Управління держпраці у Запорізькій області відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, яка працює генеральним директором ТОВ «Міська стоматологічна поліклініка», проживає за адресою: м. Запоріжжя, Наукове містечка, 29, кв. 10,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 41 КУпАП України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № ЗП 377/650/АВ/П/ПТ від 30.01.2019 року, а також акту інспекційного відвідування (невиїного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю № ЗП377/650/АВ від 30.01.2019 року, ОСОБА_1 під час виконання посадових обовязків, маючи організаційно-розпорядчі функції, за місцезнаходженням м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 95-А, допустила порушення трудового законодавства, а саме: при звільненні працівника у день звільнення не виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки.

Так, згідно вибіркових даних, відповідно до заяви працівника ОСОБА_2 від 02.01.2019 року та наказу № 5 від 16.01.2019, зазначеного працівника було звільнено 16.01.2019 року. Відповідно до наданих підприємством документів, останній період роботи, за який працівнику було надано щорічну основну відпустку 01.11.2013-01.11.2014, що підтверджується наказом про надання відпустки від 06.08.2018 № 77. За період роботи з 01.11.2014 по 16.01.2019 (день звільнення) основна щорічна відпустка працівнику не надавалася. Таким чином, взагалі не нарахована, а відтак і не виплачена грошова компенсація за всі не використані працівником дні щорічної відпустки, чим порушено ч.1 ст. 83 КЗпП України.

Крім того, відповідно до п.п. 2.2.12, п.2.2 розділу 2 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України «Про затвердження Інструкції зі статистики заробітної плати» від 13.01.2004 №5, до складу фонду додаткової заробітної плати входять суми грошових компенсацій у разі невикористання щорічних (основних та додаткових) відпусток. Таким чином, при звільненні суми, що належали ОСОБА_2 від ТОВ «Міська стоматологічна поліклініка», виплачені не в повному обсязі, чим порушено вимоги ч.1 ст. 116 КЗпП України.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 41 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її захисник адвокат ОСОБА_3 проти обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення заперечували, ОСОБА_1 вину у скоєнні адміністративного правопорушення не визнала. З приводу обставин зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення суду надали письмові пояснення, відповідно до яких зазначили, що висновки, викладені у Акті перевірки №ЗП/377/650/АВ від 30.01.2019 року не відповідають дійсності, оскільки, будь-яких порушень щодо проведення розрахунку при звільненні ОСОБА_2 допущено не було. Так, на день звільнення ОСОБА_2 було проведено розрахунок невикористаних днів щорічної відпустки, загальна кількість яких склала 68 днів, компенсація за невикористані дні відпусток нарахована та виплачена у день звільнення. Крім того, ОСОБА_2 нараховано та виплачено у день звільнення компенсацію за 10 днів невикористаної додаткової відпустки як одинокій матері за 2019 рік. За попередні роки нарахування та виплата компенсації за додаткову відпустку одинокій матері не проводилася у звязку з відсутністю підстав для її надання, оскільки працівницею достатніх та належних документів на підтвердження статусу одинокої матері не надавалося. Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_1 просить суд закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у звязку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд доходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що 30.01.2019 року інспектором праці за результатами інспекційного відвідування ТОВ «Міська стоматологічна поліклініка» відносно генерального директора ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення № ЗП/377/650/АВ/П/ПТ за порушення законодавства про працю, а саме: при звільненні працівника ОСОБА_2 не нарахована та невиплачена грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину інваліда з дитинства підгрупи А І групи, отже при звільненні суми, що належали ОСОБА_2 від ТОВ «Міська стоматологічна поліклініка» виплачені не в повному обсязі, чим порушено вимоги т. 83, ст. 116 КЗпП України.

Санкція ч. 1 ст. 41 КУпАП передбачає накладення адміністративного стягнення за порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, а також інші порушення вимог законодавства про працю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинені та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням Держпраці у Запорізькій області не надано суду доказів, які підтверджують винність ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення. Так, до протоколу про адміністративне правопорушення №ЗП/377/650/АВ/П/ПТ додано Акт інспекційного відвідування та матеріали перевірки. Проте, дослідженні докази не дають підстав дійти висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 41 КУпАП, оскільки не містять інформації стосовно проведеного розрахунку з ОСОБА_4 при звільненні, а свідчать лише про наявність періодів щорічних відпусток невикористаних останньою за час роботи у ТОВ «Міська стоматологічна поліклініка».

Водночас, з доводів та документів, наданих ОСОБА_1 та її захисником адвокатом ОСОБА_3 під час судового засідання вбачається, що відповідно до заяви працівника ОСОБА_2 від 02.01.2019 року, її було звільнено 16.01.2019 року. При звільненні ОСОБА_5 було нараховано 68 днів невикористаної щорічної відпустки, що підтверджується Нарахуванням відпустки № 3 від 14.01.2019 року, грошову компенсацію за які було виплачено у день її звільнення 16.01.2019 року, що підтверджується відомістю розподілу виплат ТОВ «Міська стоматологічна поліклініка» від 16.01.2019 року. Крім того, у день звільнення ОСОБА_2 виплачено компенсацію за невикористану додаткову відпустку одинокій матері у кількості 10 календарних днів за 2019 рік. Нарахування та виплата компенсації за невикористані додаткові відпустки одинокій матері за попередні роки не проводилася у звязку з відсутністю підстав для її нарахування, оскільки ОСОБА_2 не надавалися документи на підтвердження статусу одинокої матері.

Як зазначено в Рішенні Конституційного Суду України от 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010, - адміністративна відповідальність в Україні і процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях.

Однією з таких правових презумпцій є закріплена у ст. 62 Конституції України презумпція невинуватості, згідно якої особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, на підставі чого, відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 27, 34, 35, 41, 247, 280, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 41 КУпАП відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом 10 (десяти) днів з дня винесення постанови.

Суддя: В.В. Калюжна