Справа № 640/4365/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2019 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді F Шаренко С.Л.,

при секретарі F Школі В.В.,

розглянувши адміністративний матеріал направлений з Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності у відношенні:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, тимчасово не працюючого, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

17.02.2019 о 04:30 год. в м. Харкові, по пров. Студентському буд. 10, водій ОСОБА_1 передав керування транспортного засобу водію ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3, який в м. Харкові по пров. Студентському біля будинку 10 керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного спFяніння. Огляд на стан алкогольного спFяніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 6820», результат огляду, якого складає 1, 65 проміле, внаслідок чого відносно ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення серії БР F201496 від 17.02.2019, за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. З результатом ОСОБА_2 згоден.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 г Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судові засідання 18.03.2019, 17.04.2019. 13.05.2019 ОСОБА_1 не зFявився, повідомлявся про дату та час судового розгляду справи у встановленому законом порядку, шляхом направлення поштової кореспонденції, причини своєї неявки суду не повідомив, а тому, у відповідності до ст. 268 КУпАП, суд розглядає справу у його відсутність.

У рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії » від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року F14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст.247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283,284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог статей 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що провина ОСОБА_1 повністю доведена та підтверджується матеріалами справи, а саме: відомостями, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії БР F 201497 від 17.02.2019 року, результатами проведення тестування на алкоголь за допомогою приладу «Drager Alcotest 6820» ARНК-0123; актом огляду на стан алкогольного спFяніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого у ОСОБА_2 результат огляду на стан спFяніння складає 1, 65 проміле; рапортом командира роти F4 батальйону F2 ОСОБА_3 та відео фіксацією з нагрудних камер ХА 02004 та ХА 01883.

Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів.

Відповідно до п.2.9 (г) ПДР водієві забороняється передавати керування транспортним засобом особам, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спFяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у хворобливому стані.

Відповідно до п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» вбачається, що обFєктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, а саме передача керування транспортним засобом особі, яка знаходиться в стані алкогольного спFяніння, повинна складатись з того, що особа, яка передає керування транспортним засобом, повинна знати, що передає керування особі, яка знаходиться у стані алкогольного спFяніння.

Таким чином, аналізуючи зазначені положення Закону, для настання відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП про передачу керування особі, що перебуває у стані спFяніння, необхідною є наявність таких обставин: по перше, особа, якій передано керування автомобілем, перебуває у стані спFяніння і це є явним, очевидним. По-друге, власнику автомобіля достовірно відомо, що він передає керування особі, яка перебуває у стані спFяніння, однак незважаючи на цю обставину, відбувається передача керування транспортним засобом.

Згідно рапорту командира роти F 4 батальйону F 2 УПП в Х/О старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 від 17.02.2019, ОСОБА_1 передав керування транспортного засобу своєму товаришу водієві ОСОБА_2, оскільки на його думку, ОСОБА_2 вжив менше алкоголю ніж він. Також в рапорті зазначено, що саме ОСОБА_1 є власником транспортного засобу ВАЗ 111740 АХ 0958 СК.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закріплено у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015 F 1452/735 (далі - Інструкція F1452/735).

Перелік закладів охорони здоров'я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров'я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров'я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров'я.

Відповідно до вимог ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час та за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України F 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід враховувати, що стан спFяніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого законом порядку, якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки спFяніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» від 29.06.2004р. F1906-IV та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р. F3477-IV стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обовFязкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «ОFГаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовFязки у правовому полі.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, F 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціального права) вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

Таким чином провина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена у повному обсязі, права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності судом не порушені.

Обставин, що помFякшують та обтяжують відповідальність правопорушника за скоєне ним адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, відомості про особу правопорушника, характер вчиненого правопорушення та ступінь його суспільної небезпеки, що дане правопорушення являється грубим порушенням Правил дорожнього руху України є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоровFю, тяжкість ймовірних наслідків, суд вважає, що ОСОБА_1 слід піддати адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Таке стягнення буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_1 та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Крім того, з правопорушника ОСОБА_1., в дохід держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 384 грн. 20 коп.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 130, ст. ст. 13, 16, 401, 283, 284 КУпАП, Постановою Пленуму Верховного Суду України F 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 10200,00 грн. (десять тисяч двісті), який необхідно внести: (код бюджетної класифікації: 21081300, одержувач: ГУК Харківськ обл/Харківобл/21081300, розрахунковий рахунок: F 0001, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код ЄДРПОУ одержувача: 37874947, код банку МФО банку: 899998, призначення платежу: сплата штрафу) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, в дохід держави судовий збір в сумі 384 грн. 20 коп. (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код отримувача: 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, рахунок отримувача: 6001, код класифікації доходів бюджету: 22030106, у призначенні платежу платником повинно бути вказано: слова "судовий збір", Київський районний суд м. Харкова)

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з моменту її винесення.

Постанова набирає чинність після закінчення 10-ти денного строку на її оскарження, та може бути пред'явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя - Шаренко С.Л.