Справа № 463/3863/18 Головуючий у 1 інстанції: Гирич С.В.
Провадження № 33/811/203/18 Доповідач: Стельмах І. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 року Львівського апеляційний суд у складі:

судді - Стельмаха І.О.,

потерпілого - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 27 вересня 2018 року

в с т а н о в и в :

Постановою судді Личаківського районного суду м. Львова від 27.09.2018,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка працює водієм трамваю в ЛКП «Львівелектротранс», проживає за адресою: АДРЕСА_1,

звільнено від адміністративної відповідальності за ст.124 КпАП України, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

ОСОБА_2 визнана винною в тому, що вона 26.06.2018 у м. Львові на вул. Степана Бандери, 28, керуючи трамваєм № 1135 не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою та здійснила наїзд на припаркований автомобіль Фольксваген д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

На постанову судді ОСОБА_2. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та закрити провадження у справі в зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Свої апеляційні вимоги ОСОБА_2 обгрунтовує тим, що постанова судді винесена помилково, без врахування обставин справи, лише з формальних підстав. Дії поліцейських є некваліфікованими, оскільки її дії кваліфікували за ст. 126 КУпАП, а тому описане в протоколі не відповідає суті події, вимогам законодавства та дійсним обставинам даної дорожньо-транспортної пригоди. За ст. 126 КУпАП відповідальність настає за керування транспортним засобом без прав, а у неї права були вилучені саме 26.06.2018 після цієї пригоди. ДТП відбулася біля будинку № 28 на вул. С. Бандери, а у протоколі записано буд. № 57 на вул. С. Бандери в м. Львові.

Апелянт вважає, що насправді мало місце порушення правил паркування та створення перешкоди руху транспорту згідно підпунктів «б, д» п.15.10 ПДР зі сторони водія автомобіля Фольксваген д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1 так, як він неправомірно на тротуарі, біля краю дороги, припаркував свій автомобіль, чим створив перешкоду руху трамваю, праве переднє дзеркало якого зачепило піднятий капот його автомобіля і тріснуло. Трамвай рухався зі швидкістю 10 км/год. і фізично, вчасно, зупинити його не було можливості.

Апелянт вважає, що з її сторони не було порушень п. 2.3 «Б» ПДР, оскільки керуючи трамваєм вона була уважна та слідкувала за дорожньою обстановкою, нічим не відволікалася від керування трамваєм. У суді першої інстанції пояснювала обставини щодо гальмівного шляху трамвая, згідно технічних характеристик, і неможливості заздалегідь передбачити дії водія, який раптово підняв капот своєї машини. У зв'язку з цим вважає, що її вини в цій ситуації немає, і про це вона зазначила в протоколі.

ОСОБА_2 та представник ЛКП «Львівелектротранс» були належним чином повідомлені про розгляд справи в суді апеляційної інстанції, про що свідчать зворотні повідомлення, однак в суд не прибули з невідомих причин, клопотань про перенесення слухання справи в суд апеляційної інстанції не подавали.

Потерпілий ОСОБА_1 у суді апеляційної інстанції пояснив, що з апеляційними вимогами ОСОБА_2 не згідний так, як вона в суді першої інстанції свою вину визнала. На місці ДТП був представник ЛКП і йому вона також сказала, що вона винна у ДТП. Сам він є водієм автомобіля, яким розвозить продукцію у магазини. У його машині бічна дверка не відчиняється, а тому він відкрив двері багажника та вигружав товар, який із салону йому передавала дружина. Задні двері були відкриті в сторону проїздної частини. Автомобіль не виступала на дорогу, капот трохи виступав коли був відкритий. Автомобіль був припаркований на тротуарі за всіма правилами, тобто прохід для людей і коляски був. До моменту зіткнення з трамваєм його автомобіль вже стояв з відкритим багажником певний час. Тому твердження апелянта про те, що він несподівано відкрив капот не відповідає дійсності.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення ОСОБА_1, який просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, а постанову судді - без змін, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволеннюне підлягає, з таких підстав.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення та неповноту з'ясування обставин справи, оскільки висновки судді першої інстанції підтверджуються сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказами, яким суддя відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП дав належну оцінку.

Так, висновок судді про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується доказами у справі:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 142897 від 26.06.2018 складеним щодо ОСОБА_2 за порушення нею п.2,3 Б ПДР, який вона підписала і власноруч вказала, що з протоколом не згідна (а.с.1);

- схемою місця ДТП від 26.06.2018 на якій, на зворотному боці, заначено про порушення п. 2,3 б ПДР за ст. 124 КУпАП (а.с.2);

- письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 26.06.2018 про обставини ДТП (а.с3,4);

- рапортом від 27.06.2018 поліцейського взводу 1 роти 1 батальйону 3 УПП у Львівській області ДПП капрала поліції Конечної М.Р. про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 142897 від 26.06.2018 нею було допущено механічну помилку у графі кваліфікації правопорушення, а саме вказано порушення за ст. 126 КУпАП, а правильним слід вважати за ст. 124 КУпАП (а.с.5).

Покликання апелянта на те, що в протоколі невірно кваліфікована правопорушення спростовується рапортом поліцейського від 27.06.2018, який знаходився в справі і був досліджений. Крім того, по даному питанню суддя виносив постанову 07.08.2018 і скеровував справу для додаткової перевірки та правильного оформлення. У подальшому справа знову надійшла до суду першої інстанції для розгляду по суті з листом від 23.08.2018 з Департаменту патрульної поліції у Львівській області УПП Національної поліції України про те, що рапорт поліцейського є офіційним документом так, як у нього є всі ознаки і функції документа, містить інформацію щодо предмета доказування при розгляді справи про адміністративне правопорушення, а положення ст. 251 КУпАП, передбачає як доказ також і інші документи (а.с. 27-28).

Враховуючи наведене апеляційний суд вважає апеляційну скаргу ОСОБА_2 необґрунтованою.

Порушень норм матеріального чи процесуального права під час розгляду справи суддею першої інстанції допущено не було. Відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП суддя повно й всебічно з'ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Обставини, які б виключали провадження в справі відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 27 вересня 2018 року в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2, за ст. 124 КУпАП, залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя

Львівського апеляційного суду І.О. Стельмах