КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/2791/2019 Головуючий в 1-й інстанції: Бондаренко І.А.
Категорія: ст. 173 КУпАП Доповідач: Жук О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Жук О.В.,

розглянувши 20 вересня 2019 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Гришка В.М. на постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 червня 2019 року, про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

14 червня 2019 року постановою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 . визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 173 Кодексу України про адміністративне правопорушення / далі - КупАП/, та піддано адміністративному стягненню у виді виправних робіт строком на 2 /два/ місяці з відрахуванням двадцяти процентів заробітку.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.

Згідно з постановою ОСОБА_1 , 30 травня 2019 року, о 20 год. 10 хв. в м. Бориспіль Київської області на пішохідному переході вул. Л.Толстого та вул. С.Камінського , знаходячись в громадському місці, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив сварку з ОСОБА_2 , в ході якої розбив скло у автомобілі останнього, виражаючись при цьому нецензурною лайкою, чим порушив громадський порядок та спокій громадян, скоївши адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Гришко В.М. просить скасувати вказану постанову та провадження у справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Своє прохання апелянт обґрунтовує тим, що судом не повно з`ясовані обставини справи, а саме: не допитані свідки в справі; не прийнято до уваги, що саме ОСОБА_2 не зупинившись на пішохідному переході, спровокував ОСОБА_1

Захисник вважає, що співробітниками поліції невірно було кваліфіковано дії ОСОБА_1 , так як він громадський порядок не порушував, а фактично спричинив пошкодження майна ОСОБА_2 .

Також апелянт вважає, що не встановлено наявність самого правопорушення, оскільки протокол про адміністративне правопорушення був складений працівниками поліції вже біля будинку ОСОБА_1 , а тому не може містити доказової бази щодо нецензурної лайки. Стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не підтверджується жодним доказом. В матеріалах справи відсутні дані про те, що його підзахисному пропонували пройти будь-які медичні обстеження для встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Пояснення ОСОБА_1 щодо фактичних обставин справи суддею до уваги прийняті не були, проте вони мали суттєве значення для об`єктивного встановлення обставин справи і підтверджуються відеозаписом, долученим до апеляційної скарги. Апелянт зазначає, що мети порушити громадський порядок ОСОБА_1 не мав, а удар по транспортному засобу, який практично здійснив на нього наїзд, наніс з метою вказати ОСОБА_2 про недопустимість порушення Правил дорожнього руху України.

Крім того, апелянт вказує, що суд піддав ОСОБА_1 надто суворому адміністративному стягненню, оскільки останній раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, його вина щодо хуліганських дій в частині розбиття скла автомобіля не досліджувалась, цей конфлікт є цивільно-правовими відносинами, а не адміністративними правопорушеннями та був вирішений з власником автомобіля, що підтверджується розпискою. Вина щодо хуліганських дій, в частині висловлювання нецензурною лайкою та перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння не доведена жодним доказом, та не була предметом доказування в суді. Також, судом не було враховано добровільне відшкодування збитків, що підтверджується розпискою, яку суд не прийняв, а також вчинення правопорушення під впливом неправомірної поведінки потерпілого.

Всі вищевказані обставини в сукупності вказують про необґрунтоване притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а відтак незаконності постанови суду.

Під час апеляційного розгляду захисник Гришко В.М. подав письмове клопотання про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу з клопотанням про закриття провадження та просив їх задовольнити, вивчивши докази, що містяться в матеріалах справи, заслухавши пояснення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 280, 283 КУпАП в справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з`ясовані всебічно, повно й об`єктивно в їх сукупності. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган /посадова особа/ встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган /посадова особа/ при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглянувши справу, посадова особа виносить постанову, яка повинна містити найменування органу /посадової особи/, який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення; порядок та строк його оскарження.

Як убачається з матеріалів справи, зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Висновки суду про вчинення ОСОБА_1 дрібного хуліганства, тобто вчинення сварки з застосуванням нецензурної лайки в громадському місці, чим порушено громадський порядок і спокій громадян, є правильними та підтверджуються доказами, що містяться в матеріалах справи. Зокрема даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, поясненнях свідків, даними відеозапису.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії АА № 058345 від 30.05.2019 вбачається, що ОСОБА_1 , перебуваючи в громадському місці на перехресті вулиць Льва Толстого - С.Камінського в м. Бориспіль Київської області, розбив скло автомобіля та виражався нецензурною лайкою, чим порушив громадський порядок та спокій громадян.

Під час апеляційного розгляду свідок ОСОБА_3 пояснив, що він 30 травня 2019 року, о 20 год. 10 хв. був пасажиром автомобіля BMW д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , з яким вони разом повертались з роботи. Під`їжджаючи до перехрестя вулиць Л.Толстого - С.Камінського в м. Бориспіль Київської області побачили як ОСОБА_1 , розпочавши рух по пішохідному переходу, зійшов в бік на дорогу, не даючи можливості їм продовжити рух. В цей час ОСОБА_2 зробив звуковий сигнал ОСОБА_1 та порівнявшись з ним сказав, щоб той зійшов з дороги, після чого ОСОБА_1 вдарив в заднє скло машини ОСОБА_2 , розбивши його. В подальшому ОСОБА_2 зупинив автомобіль та підійшовши до ОСОБА_1 з`ясувати причину такої поведінки. Однак останній зайшов до себе в двір та зачинив двері, після чого були викликані співробітники поліції.

Свідок ОСОБА_2 під час апеляційного розгляду підтвердив обставини правопорушення, інкримінованого ОСОБА_1 та вказав, що останній реагуючи на його зауваження з приводу порушення Правил дорожнього руху України під час переходу нерегульованого перехрестя, почав нецензурно лаятися, розбив скло його автомобіля. Це стало причиною виклику співробітників поліції, які ще довгий час намагались зайти в двір домоволодіння ОСОБА_1 , так як він не хотів відчиняти двері. Шкода, спричинена діями ОСОБА_1 , в подальшому була відшкодована.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 не заперечував того, що сварка мала місце, проте вважає винуватцем саме ОСОБА_2 , який порушуючи Правила дорожнього руху України, не дав йому можливість закінчити перехід по пішохідному переходу.

Згідно даних відеозапису, автомобіль BMW д.н.з. НОМЕР_1 зупинився, пропускаючи ОСОБА_1 , який йшов по узбіччю дороги в напрямку пішохідного переходу. В подальшому вказаний транспортний засіб продовжив рух. При цьому ОСОБА_1 , нахилившись до автомобіля, ударив його в заднє скло.

На підставі викладеного, приходжу до висновку, що судом першої інстанції обґрунтовано прийнято рішення про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення та вірно кваліфіковано його дії за ст. 173 КУпАП, оскільки останній перебуваючи в громадському місці, яким є пішохідний перехід, порушив громадський порядок та спокій шляхом вчинення сварки, яка супроводжувалась нецензурною лайкою та пошкодженням транспортного засобу.

Вважаю безпідставними доводи апеляційної скарги захисника Гришка В .М. про те, що дії його підзахисного повинні були б кваліфікуватись не за ст. 173 КУпАП, лише з тих підстав, що співробітники поліції були викликані по факту спричинення матеріальних збитків, а не порушення громадського порядку. Відшкодування спричинених ОСОБА_2 збитків також не виключає складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП. Не є обґрунтованими й доводи захисника про те, що ОСОБА_1 будучи обуреним поведінкою ОСОБА_2 розбив скло його автомобіля, чим продемонстрував своє відношення до нібито порушень Правил дорожнього руху України, оскільки така поведінка є протиправною. Більш того, з відеозапису вбачається, що водій автомобіля BMW д.н.з. НОМЕР_1 зупинився для того, щоб пропустити ОСОБА_1 , після чого продовжив повільно рухатися.

Всупереч доводам апеляційної скарги захисника, суд першої інстанції врахував вимоги ст. 33 КУпАП, а саме характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ставлення його до скоєного та наслідків від протиправних дій, й обґрунтовано призначив ОСОБА_1 не найсуворіше стягнення, яке передбачає санкція ст. 173 КУпАП. Вважаю, що стягнення у виді виправних робіт строком на 2 місяці з відрахуванням 20% заробітку сприятиме досягненню мети настання адміністративної відповідальності, а саме попередження вчинення нових правопорушень як самим ОСОБА_1 , так і іншими особами.

Крім того, вважаю таким, що не підлягає задоволенню подане захисником та підтримане Деркачем С.В. клопотання про закриття провадження відносно останнього на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, оскільки підстав для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції не встановлено. З моменту вчинення правопорушення й на момент накладення на ОСОБА_1 адміністратвиного стягнення судом першої інстанції, строки, передбачені ст. 38 КУпАП, не сплинули.

За таких обставин вважаю, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а тому підстав для її задоволення не вбачаю.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Гришка В.М залишити без задоволення, а постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 червня 2019 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП, - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.В. Жук