Провадження № 33/824/1524/2019 Доповідач: Капічон О.М.
Категорія ч. 1 ст. 130КУпАП
ПОСТАНОВА

19 березня 2019 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Капічон О.М., розглянувши матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Солом'янсього районного суду м. Києва від 25.07.2018 року щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

в с т а н о в и в:

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_2 25.06.2018 року о 21 годині 45 хвилин в м. Києві по площі Севастопольській, 3, керував транспортним засобом марки «Honda Giorno», державний номерний знак відсутній, з ознаками наркотичного сп'яніння (зіниці очей, які не реагують на світло, порушена координація рухів). Від проходження огляду на стан сп'яніння, у встановленому законом порядку, водій ОСОБА_2 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, тобто, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 25.07.2018 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік; стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 352 грн. 40 коп.

На зазначену постанову ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій він просить постанову судді Солом'янського районного суду м. Києва від 25.07.2018 року скасувати, а провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно нього закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи та апеляційну скаргу, вважаю, що вона підлягає поверненню апелянту, разом з доданими до неї матеріалами.

У відповідності до ч. 2 ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова судді може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Із матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова судді винесена 25.07.2018 року, а апеляційна скарга направлена до суду засобами поштового зв'язку 04.03.2019 року, тобто після спливу 10-ти денного строку, встановленого Законом.

Одночасно з апеляційною скаргою, ОСОБА_2 заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 25.07.2018 року, яке мотивовано тим, що він не був повідомлений судом першої інстанції про розгляд справи про адміністративне правопорушення щодо нього, і про наявність оскаржуваної постанови йому стало відомо лише 25.02.2019 року після ознайомлення з матеріалами справи.

Однак, вказана обставина не може бути визнана судом апеляційної інстанції як поважна, виходячи з наступного.

Так, під час складання протоколу серії БД №338805 від 25.06.2018 року, ОСОБА_2 було вказано адресу свого проживання /а. с. 1/, за якою в подальшому судом першої інстанції здійснювався його виклик /а. с. 5/, і до суду повернувся конверт у зв'язку із закінченням строку зберігання /а. с. 12/.

Тобто, судом першої інстанції було вжито всіх належних заходів щодо дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Окрім того, 25.07.2018 року Солом'янським районним судом м. Києва ОСОБА_2 була направлена копія постанови від 25.07.2018 року /а. с. 7/.

У рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що у разі якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata(принцип юридичної визначеності).

Враховуючи ту обставину, що ОСОБА_2 був обізнаний з тим, що стосовно нього у Солом'янському районному суді м. Києва розглядатиметься справа про адміністративне правопорушення та він в розумні інтервали часу міг вжити заходів щодо того, щоб дізнатися про її результати, суд приходить до висновку, що апелянтом не вказано об'єктивних причин для поновлення пропуску строку на апеляційне оскарження, у зв'язку з чим приходжу до висновку про відсутність підстав для його поновлення та необхідності повернення апеляційної скарги особі, яка її подала.

Також слід звернути увагу на ту обставину, що апеляційна скарга не підписана особою, яка її подала, у зв'язку з чим, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості її перевірки через неможливість встановлення апелянта.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Солом'янського районного суду м. Києва від 25.07.2018 року, разом з доданими до неї матеріалами, повернути особі, яка її подала.

Суддя О.М. Капічон