Справа № 751/8160/18 Головуючий у 1 інстанції Цибенко І. В.
Провадження № 33/4823/94/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2019 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

судді апеляційного суду Шахової О.Г., за участю захисника-адвоката Селюха А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 04 лютого 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, не працюючого,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановлено стягнути з нього на користь держави судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп.

Як встановив суд 1 інстанції, ОСОБА_2 18.11.2018 року, о 22 год. 10 хв., в м. Чернігові по вул. Ремзаводська, 10 керував транспортним засобом «Мазда 323», д.н.з. НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей, невиразна мова. Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння та від продуття приладу «Драгер» у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та провадження по справі закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що висновки суду суперечать фактичним обставинам справи та грубо порушують його права.

Вказує, що судом не було враховано те, що він транспортним засобом не керував. Він перебував у автомобілі, який був у незаведеному стані, на стоячому гальмі, з метою забрати документи. На прохання працівників поліції він дійсно відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння, так як погодившись на це, він би автоматично визнав факт, що керував транспортним засобом, але цього не було.

Зауважує, що пояснення інспектора поліції, які відображені в постанові суду, не відповідають фактичним поясненням, даних останнім в судовому засіданні.

Крім того, на відео чітко видно й чути, що двигун автомобіля не працює і автомобіль не рухається і не змінює напрямок руху. А рух автівки на декілька сантиметрів, який видно після приїзду працівників поліції, це самовільний рух автомобіля, так як він знаходився під ухилом.

Також суд безпідставно відмовив йому у виклику свідків, які були присутні під час складання протоколу.

Всупереч вимог ст. 262 КУпАП, він не був відсторонений від керування транспортним засобом.

Звертає увагу, що в мотивувальній частині постанови суд визнав його винним у порушенні п. 2.9 «а» ПДР, тоді як у відповідності до протоколу про адміністративне правопорушення, йому ставиться у провину п. 2.5 ПДР. Такі висновки суду вбачаються у висновку про призначення стягнення, зокрема, «з метою невідворотності відповідальності за керування транспортним засобом особою у стані наркотичного сп'яніння…»

Вислухавши пояснення захисника, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що остання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

В судовому засіданні суду 1 інстанції ОСОБА_2 вину не визнав та пояснив, що він транспортним засобом не керував, автомобіль стояв на місці, він спустився до неї, щоб забрати документи. Від проходження огляду на стан сп'яніння відмовився, оскільки автівкою не керував.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник підтримав апеляційну скаргу та просив скасувати постанову суду, закрити провадження у справі за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Вказав, що ОСОБА_2 не заперечує про розгляд справи за його відсутності. При цьому зазначив, що ОСОБА_2 не є суб'єктом даного правопорушення, оскільки не керував транспортним засобом. Звертає увагу, що в мотивувальній частині постанови суд фактично визнав його підзахисного винним у порушенні п. 2.9 «а» ПДР. Такі висновки суду вбачаються у висновку про призначення стягнення.

Однак, в апеляційному суді встановлено, що висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення за зазначених у постанові обставин ґрунтується на зібраних у справі та перевірених у судовому засіданні доказах і є законним та обґрунтованим.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 керував транспортним засобом «Мазда 323», д.н.з. НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей, невиразна мова. Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився (а.с. 3).

Даний протокол про адміністративне правопорушення складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735.

В судовому засіданні суду 1 інстанції інспектор поліції ОСОБА_3 пояснив, що транспортний засіб «Мазда» був зупинений за порушення водієм Правил дорожнього руху. В салоні автомобіля було 2 особи, які знаходились з явними ознаками алкогольного сп'яніння. За кермом автомобіля був ОСОБА_2, який спочатку погодився проїхати в лікарню на визначення стану алкогольного сп'яніння, однак в подальшому відмовився.

Відеозаписом з камери поліцейського, переглянутого судом апеляційної інстанції, встановлено, що транспортний засіб, у якому на місці водія перебував ОСОБА_2, на невеликій швидкості здійснив рух. Крім того, останній в присутності понятих та працівників поліції від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння та продути прилад «Драгер» відмовився.

Із досліджених пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вбачається, що ОСОБА_2 відмовився від продуття приладу «Драгер» та проходження освідування в лікарні (а.с.7-8).

Наведені свідчення свідків суд визнав достовірними, оскільки вони підтверджують обставини вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, узгоджуються між собою та підтверджуються іншими доказами, зібраними у справі, з чим погоджується апеляційний суд.

Актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів та направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 18.11.2018 року (а.с. 5-6) підтверджено, що ОСОБА_2 відмовився від продуття приладу «Драгер» та проходження освідування в лікарні.

Відповідно до матеріалів адміністративної справи, ОСОБА_2, як особа, яка керує транспортним засобом і щодо якої є підстави вважати, що вона перебуває у стані алкогольного сп'яніння, був відсторонений від керування цим транспортним засобом. Зокрема, згідно рапорту працівника поліції, транспортний засіб «Мазда» залишений на місці правопорушення та припаркований без порушення ПДР (а.с. 10). Тому доводи апелянта про те, що під час вказаної події працівники поліції не відсторонили його від керування транспортним засобом є безпідставними.

Згідно змісту ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп'яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації руху, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя), у зв'язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп'яніння.

Відповідно до вимог п.2.5 ПДР, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

ОСОБА_2, стверджуючи про невинуватість у вчиненні зазначеного вище адміністративного правопорушення, як в суді 1 інстанції, так і в апеляційній скарзі, не заперечує факту відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння. Його позицію щодо невизнання вини, так як він не керував транспортним засобом, апеляційний суд розцінює як захисну версію з метою уникнення відповідальності за вчинене, оскільки дане твердження не знайшло свого підтвердження в суді апеляційної інстанції та спростовується вище вказаними доказами, зокрема, переглянутим відеозаписом.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративна відповідальність, окрім іншого, настає у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАп, а саме, його відмові від проходження зазначеного вище огляду, ґрунтується на зібраних у справі та перевірених у судовому засіданні доказах і є законним та обґрунтованим.

Будь-яких доказів, що спростовують дані, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 або його захисник не надали.

Твердження апелянта про те, що опис обставин, встановлених судом під час розгляду справи, не відповідають опису в протоколі, не є слушним, так як неточності, вказані в постанові при мотивації стягнення, зокрема, вислів «з метою невідворотності відповідальності за керування транспортним засобом особою у стані наркотичного сп'яніння…», на які звертає увагу захисник, не є беззаперечною підставою для скасування постанови та закриття провадження у справі. Судом 1 інстанції в мотивувальній частині рішення встановлена саме відмова ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп'яніння, з зазначенням порушення п.2,5 ПДР, з посиланням на докази.

Судовий розгляд даної адміністративної справи судом першої інстанції відбувся з додержанням вказаних норм законодавства, всебічно, повно і об'єктивно, як того і вимагають норми статей 245, 280, 283 КУпАП.

Адміністративне стягнення накладено судом з додержанням вимог статті 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції частини статті за дане правопорушення.

За таких обставин, постанова суду відповідає вимогам закону, а тому скасуванню чи зміні не підлягає.

Керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 04 лютого 2019 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяО. Г. Шахова