Справа № 206/289/19
Провадження № 3/206/253/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2019 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого судді Грицаюк Н.М., при секретареві Норі І.С., особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, що мешкає за адресою: м. Дніпро, вул. Дрогобицька, буд.41, за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

01 січня 2019 року о 09:50 годині в м. Дніпро по вул. Рудніченка, 74-а водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2103, д.н.з. НОМЕР_1, в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер ARHK-0502» в присутності свідків. Результат огляду позитивний тест, який засвідчив у водія 0,29%.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив Правила дорожнього руху України, а саме п. 2.9а, згідно якого водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину свою не визнав та пояснив, що 01 січня 2019 року він направлявся з аптеки додому, проїзжаючи по вул. Рудніченко у м. Дніпро, у нього з автомобілем сталась несправність, у звязку з чим він зупинився, та в цей час до нього підїхали працівники патрульної поліції та запропонували пройти тест на стан алкогольного спяніння, на що він погодився. Він був не згоден, що керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, проїхати в медичний заклад на стан алкогольного спяніння відмовився. Також зазначав, що йому не показали сертифікат відповідності повірки приладу «Драгер», у звязку з чим вважав, що даний прилад не сертифікований та він не міг застосовуватися для виявлення стану алкогольного спяніння.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснила, що 01 січня 2019 року о 10 год., вони їхали з сином з аптеки, у звязку з несправністю автомобіля вони зупинились, у цей час до них підїхали працівники патрульної поліції та запропонували пройти її сину тест на стан алкогольного спяніння, на що останній погодився, та в присутності двох свідків він пройшов тест, який був позитивний, хоча син не вживав спритні напої.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що 01 січня 2019 року він був свідком того, що ОСОБА_1 проходив тест з застосуванням приладу алкотестер на стан алкогольного спяніння, висновок якого був позитивний.

Винність ОСОБА_1 підтверджується протоколом серії БР № 209061 про адміністративне правопорушення від 01.01.2019 року, результатами тесту приладу «Драгер», який засвідчив у водія 0,29 %, актом огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, рапортом, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_3, , диском з відеозаписом, в ході якого ОСОБА_1 проходить огляд на стан алкогольного спяніння в присутності двох свідків за допомогою приладу «Драгер ARHK-0502», результат огляду позитивний, який засвідчив у водія 0,29%, також розяснення працівниками патрульної поліції ОСОБА_1 про те, що якщо він не згоден з результатами тесту, він може на протязі 2 годин пройти огляд в медичному закладі. Також показами свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які кожен окремо повідомили, що у ОСОБА_1 результати тесту на стан алкогольного спяніння були позитивні.

Суд вважає, що вина правопорушника доведена належними доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд не приймає до уваги доводи ОСОБА_1, про те що він керував транспортним засобом не в стані алкогольного спяніння, оскільки це спростовується результатами тесту, показами свідків, диском з відеозаписом, в ході яких результати тесту були позитивні.

Також суд не приймає до уваги доводи ОСОБА_1 про те, що прилад «Драгер» був не сертифікований та він не міг застосовуватися для виявлення стану алкогольного спяніння, оскільки згідно свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №12-01/7697, газоаналізатора Alcotest 6820 № ARHK-0502, він чинний до 26 жовтня 2019 року також сертифікат відповідності забезпечення функціонування системи управління якістю під час виробництва №UA.TR.039.645, газоаналізатора Drager Alcotest, даний сертифікат виданий 08.06.2018 року а дійсний до 07.06.2023 року.

З огляду на вищезазначене, суд вважає що вина ОСОБА_1 доведена, а його доводи суд розцінює як спробу уникнення відповідальності.

Таким чином, суд проходить до однозначного висновку, що ОСОБА_1 порушив п. 2.9а ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При накладенні адміністративного стягнення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд враховує, що керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння є грубим і досить поширеним правопорушенням, ступінь вини правопорушника, його особу, майновий стан та обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність, тому вважає за можливе накладення штрафу на водія у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Крім того ст. 40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, судовий збір на користь держави у розмірі 384,20 гривень.

Штраф має бути сплачений порушником в установу банку України не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений вище строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби, яка стягує з правопорушника: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік правопорушень, розмір яких визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Н.М. Грицаюк