Номер провадження: 33/813/430/19
Номер справи місцевого суду: 518/1692/18
Головуючий у першій інстанції Теренчук Ж. В.
Доповідач Журавльов О. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2019 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Журавльов О.Г., за участю секретаря Павлючук Ю.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 26 листопада 2018 року,

встановив:

З протоколу про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією №747 від 21 листопада 2018 року, складеного оперуповноваженим управління захисту економіки в Одеській області Департаменту захисту економіки Національної поліції Поліщук С.М. вбачається, що ОСОБА_2, перебуваючи на посаді молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки ДУ «Ширяївський виправний центр №111» і відповідно особою рядового складу державної кримінально-виконавчої служби, в порушення ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави за минулий рік, що визначається Національним агентством, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Постановою Роздільнянського районного суду Одеської області від 26 листопада 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 850 гривень, стягнуто на користь держави судовий збір 384, 20 грн.

14 лютого 2018 року не погодившись з прийнятим рішенням ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що збоку НАЗК був порушений порядок проведення перевірки відносно ОСОБА_2 та адміністративний протокол відносно нього складений неповноважною особою.

Також зазначає, що всупереч висновків суду першої інстанції в оскаржуваній постанові, винним себе у скоєнні адміністративного правопорушення ОСОБА_2 не визнає та не розкаювався. Посилається на те, що протокол про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією №747 від 21 листопада 2018 року не відповідає вимогам Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України №1376 від 06.11.2015 року, а саме, на протоколі відсутня серія.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 підтримав свою апеляційну скаргу, наполягав на її задоволенні.

Прокурор Роздільнянської місцевої прокуратури в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с.80).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За правилами ст. 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини. Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно підпункту «д» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб'єктами, на яких поширюється дія цього закону, є особи рядового і начальницького складу державної кримінально-виконавчої служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті 1, частини першої статті 3 цього Закону, зобов'язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

ОСОБА_2, будучи молодшим інспектором відділу нагляду і безпеки ДУ «Ширяївський виправний центр №111», відповідно до підпункт «в» пункту 1 частини 1 статті 3, ч.1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» та примітки до статті 172-6 КУпАП є суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язані з корупцією, а тому зобов'язаний був у встановленому цим законом порядку подавати щорічно до 01 квітня шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, декларацію про майновий стан та прибутки за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Згідно вимог законодавства останнім днем подання декларації за 2017 рік для таких осіб є - 31 березня 2018 року.

Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Відповідно до п. 9 ст. 8 Закону України «Про державну службу», державний службовець зобов'язаний додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є суб'єктом відповідальності за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, та на нього поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» (п.п. «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції»).

ОСОБА_2, який був обізнаний про необхідність подати у період часу до 31.03.2018 року декларацію про майновий стан за 2017 рік, в порушення вимог законодавства, несвоєчасно подав до Національного агентства з питань запобігання корупції електронну декларацію про свій майновий стан, а саме - 18.04.2018 року о 14:04, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (а.с.9).

У судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину у вчиненні даного правопорушення не визнав. Суду пояснив, що з законодавством про фінансовий контроль ознайомлений, здавав щорічно декларації в паперовому варіанті, а в подальшому за 2016 рік в електронному вигляді.

В 2018 році він мав намір подати декларацію за 2017 рік у встановлений законом строк. Роботу по поданню декларації військовослужбовцями Ширяївського ВК організовувало керівництво колонії.

По технічним причинам декларації восьми працівників колонії були подані з запізненням, так як в установі був відсутній Інтернет.

Матеріалами справи, а саме протоколом про вчинення корупційного правопорушення №747 від 21.11.2018 року, складеного оперуповноваженим УЗЕ в Одеській області ДЗЕ; повідомленням ДУ «Ширяївський виправний центр №111» Національне агентство з питань запобігання корупції від 25.04.2018 року про несвоєчасне подання ОСОБА_2 декларації за 2017 рік (а.с.8); витягом з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування; рапортом уповноваженої особи УЗЕ в Одеській області від 01.11.2018 року про виявлення факту несвоєчасно подання електронної декларації суб'єктом декларування - ОСОБА_2 (а.с.10); посадовою інструкцією молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки ДУ «Ширяївський виправний центр №111» ОСОБА_2, згідно якої він був повідомлений про відповідальність та дотримання обмежень, передбачених Законом України «Про боротьбу з корупцією» (а.с.27, 34) підтверджується факт несвоєчасного подання ОСОБА_2 без поважних причин декларацію за 2017 рік.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 стосовно того, що він в суді першої інстанції винним себе не визнав та не розкаювався, не спростовують фактів, встановлених судом.

Посилання апеляційної скарги, що відносно ОСОБА_2 не проводилася перевірка збоку НАЗК та протокол про адміністративне правопорушення був складений посадовою особою, яка не має на це повноважень, не заслуговують на увагу з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про запобігання корупції» (№1700-VII) Національне агентство з питань запобігання корупції є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 11 Закону №1700-VII до повноважень національного агентства належить, зокрема, здійснення в порядку, визначеному цим законом, контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 Закону №1700-VII державні органи, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, а також юридичні особи публічного права зобов'язані перевіряти факт подання суб'єктами декларування, які в них працюють (працювали або входять чи входили до складу утвореної в органі конкурсної комісії, до складу громадської ради доброчесності, відповідних громадських рад, рад громадського контролю, утворених при державних органах), відповідно до цього закону декларацій та повідомляти національне агентство про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій у визначеному ним порядку.

У ч.1 ст.50 Закону «Про запобігання корупції» №1700-VII зазначено:

- повна перевірка декларації полягає у з'ясуванні достовірності задекларованих відомостей, точності оцінки задекларованих активів, перевірці на наявність конфлікту інтересів та ознак незаконного збагачення і може проводитися у період провадження суб'єктом декларування діяльності, пов'язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, а також протягом трьох років після припинення такої діяльності;

- обов'язковій повній перевірці підлягають декларації службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, суб'єктів декларування, які займають посади, пов'язані з високим рівнем корупційних ризиків, перелік яких затверджується національним агентством;

- обов'язковій повній перевірці також підлягають декларації, подані іншими суб'єктами декларування, у разі виявлення у них невідповідностей за результатами логічного та арифметичного контролю;

- національне агентство проводить повну перевірку декларації, а також самостійно проводить повну перевірку інформації, яка підлягає відображенню в декларації, щодо членів сім'ї суб'єкта декларування у випадках, передбачених ч.7 ст.46 цього закону;

- національне агентство проводить перевірку декларації на підставі інформації, отриманої від фізичних та юридичних осіб, із засобів масової інформації та інших джерел, про можливе відображення у декларації недостовірних відомостей.

Згідно з ч. 2 ст. 50 Закону №1700-VII у разі встановлення за результатами повної перевірки декларації відображення у декларації недостовірних відомостей національне агентство письмово повідомляє про це керівника відповідного державного органу, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, їх апарату, юридичної особи публічного права, в якому працює відповідний суб'єкт декларування, та спеціально уповноважені суб'єкти у сфері протидії корупції.

Згідно п. 1 та п. 4 Загальних положень «Про Департамент захисту економіки Національної поліції України» покладення на Департамент обов'язків, що не належать або виходять за межі його компетенції не допускається.

Відповідно до п. 1, п.п. 1 п. 3, п. 5 «Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» (далі Порядку), затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 56 від 10.02.2017 року, цей Порядок визначає механізм проведення НАЗК контролю та повної перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), відповідно до статей 48 та 50 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон).

Згідно п.п. 2 - 5 розділу II Порядку, НАЗК здійснює контроль щодо своєчасності подання декларацій. У разі отримання інформації (повідомлень), передбаченої у підпунктах 1, 2 пункту 2 цього розділу, НАЗК перевіряє факт неподання або несвоєчасного подання декларації суб'єктом декларування. У випадку встановлення факту неподання декларації НАЗК письмово повідомляє про це суб'єкта декларування та спеціально уповноважених суб'єктів у сфері протидії корупції у визначеному НАЗК порядку.

Посадовці ДЗЕ НП України, відповідно до п. 4 розділу II Порядку, вправі у випадку встановлення факту неподання декларації, або неповідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб'єктом декларування, після отримання письмового повідомлення із НАЗК, як спеціального уповноваженого суб'єкту у сфері протидії корупції, на підставі отриманих матеріалів скласти протокол про адміністративне правопорушення.

З матеріалів адміністративного провадження вбачається, що перевірка стосовно ОСОБА_2 проводилась працівниками УЗЕ в Одеській області ДЗЕ Національної поліції України, які відбирали пояснення, робили запити, збирали докази, складали протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2

При цьому в матеріалах провадження міститься письмове повідомлення НАЗК №44-01/44893/18 від 02.10.2018 року адресатам УЗЕ в Одеській області ДЗЕ Національної поліції України, яким на перевірку факту несвоєчасно поданих декларацій особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування надано відповідні повноваження (а.с.7).

Враховуючи встановлене, доводи апеляційної скарги щодо порушення порядку перевірки та складання адміністративного протоколу неповноважною особою відносно ОСОБА_2 є необґрунтованими.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Таким чином, апеляційний суд не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції.

Керуючись статтями 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 26 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Г.Журавльов