Справа № 766/2985/19
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.03.2019 року м. Херсон

Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Стамбула Н.В., вивчивши матеріали справи, які надійшли від військової прокуратури Херсонського гарнізону Південного регіону України, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , який народився в м. Беріслав Херсонської області, громадянина України, працює на посаді заступника командира в/ч НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст.172-15 ч.2, ст.. 172-16 ч. 2 КУпАП,

в с т а н о в и в :

З 04.07.2018 року лейтенант ОСОБА_1 проходить військову службу на посаді заступника командира кадру бригади з тилу начальник тилу 124 окремої бригади територіальної оборони ІНФОРМАЦІЯ_2 оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » Сухопутних військ Збройних Сил України (заступник командира військової частини НОМЕР_2 ).
Будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - «Статут»), лейтенант ОСОБА_1 зобов`язаний свято та непорушне додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, бути хоробрим і дисциплінованим, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших
військовослужбовців.
Статтею 17 Статуту передбачено, що на військовослужбовців під час перебування на бойовому чергуванні, у внутрішньому і гарнізонному наряді, а також під час виконання інших завдань покладаються спеціальні обов`язки. Ці обов`язки та порядок їх виконання визначаються законами і статутами Збройних Сил України, а також іншими нормативно-правовими актами, що приймаються а основі законів і статутів Збройних Сил України.
Відповідно до ст. 58 Статуту, лейтенант ОСОБА_1 , є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою за бойову та мобілізаційну готовність довіреної йому військової частини, корабля (підрозділу) за забезпечення охорони державної таємниці; за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу; за внутрішній порядок, стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів; за всебічне забезпечення військової частини, корабля (підрозділу); за додержання принципів соціальної справедливості. Командир (начальник) відповідно до посади, яку він займає, повинен діяти самостійно і вимагати від підлеглих виконання вимог Конституції України, законів України, статутів Збройних Сил України та інших нормативно-правових актів.
Згідно до ст. 76 Статуту, лейтенант ОСОБА_1 в мирний і воєнний час відповідає за матеріальне й технічне забезпечення підрозділів полку (окремого батальйону) підпорядкованими службами; за підвезення всіх видів матеріальних засобів та за водопостачання; за торговельно-побутове забезпечення
особового складу; за утримання казарм та іншого житлового фонду; за бойову та мобілізаційну готовність, бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан, додержання правил охорони довкілля і стан пожежної безпеки безпосередньо підпорядкованих йому підрозділів і служб, укомплектування їх озброєнням і технікою тилу; за стан обліку матеріально-технічних засобів підпорядкованих служб. Заступник командира полку (окремого батальйону) з тилу підпорядковується командирові та є прямим начальником усього особового складу полку (окремого батальйону).
Аналогічні права та обов`язки командира військової частини НОМЕР_2 визначені функціональними обов`язками лейтенанта ОСОБА_1 ..
Відповідно до п.1.1 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 16.07.1997 № 300, Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, окрім іншого, визначає основи організації та ведення військового (корабельного) господарства.
Згідно з п. 1.3 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України застосовується для всіх військових частин, кораблів, установ, військово-навчальних закладів, організацій та з`єднань Збройних Сил України на мирний та воєнний час при розташуванні у місцях постійної дислокації.
Відповідно до приписів п. 2.1 Положення, військове (корабельне) господарство - це сукупність сил і засобів, які входять до складу військових частин (кораблів) і з`єднань, а також передані їм у постійне чи тимчасове користування різні об`єкти матеріально-технічної бази, матеріальні засоби, призначені для забезпечення бойової підготовки і виховної роботи, військового побуту, правильної експлуатації, ремонту, зберігання озброєння, військової техніки і майна.
Згідно з п.2.3 Положення, командир військової частини (з`єднання) організовує військове (корабельне) господарство та керує ним. Керівництво він здійснює особисто, через штаб, своїх заступників, начальників родів військ та служб.
Відповідно примітки до ст. 172 -13 та ст. 425 КК України під військовими службовими обов`язками розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язанні з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.
З огляду на викладене, лейтенант ОСОБА_1 , являється військовою службовою особою, яка здійснює професійну діяльність, пов`язану із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності (заступник командира військової частини). Також, лейтенант ОСОБА_1 відповідно до перелічених вище обов`язків та прав, наділений організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, а тому являється суб`єктом відповідальності за правопорушення, передбачені ст. 175-15 КУпАП.
Статтею 26 Статуту передбачено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Водночас, усупереч вимогам законодавства лейтенант ОСОБА_1 порушив вказані вище вимоги законодавчих та підзаконних актів вчинивши військове адміністративне правопорушення за наступних обставин.
З 04.07.2018 року лейтенант ОСОБА_1 проходить військову службу на посаді заступника командира військової частини НОМЕР_2 .
Відповідно до зазначених нормативно-правових акті та функціональних обов`язків командира військової частини, в коло посадових обов`язків зазначеної посадової особи, окрім іншого, входить організація і контроль належного матеріального забезпечення військової частини матеріальними цінностями, а також контроль за законністю та доцільністю їх витрачання.
Так, відповідно до рішення Начальника Генерального штабу головнокомандувача Збройних Сил України від 18.07.2018 року № 2004/с/дск, наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » від 01.08.2018 року № 527дск та наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 від 10.08.2018 року № 262 дск, в період з 03.09.2018 року по 12.09.2018 року проводилися навчальні збори з військовозобов`язанними військової частини НОМЕР_2 та підпорядкованими їй військовими частинами НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 та НОМЕР_8 .
Для проведення відповідних зборів, командирам зазначених військових частин, в тому числі командиру військової частини НОМЕР_2 лейтенанту ОСОБА_1 , було видано майно речової служби зі сховища ІНФОРМАЦІЯ_4 .
В свою чергу, що заступником командира військової частини НОМЕР_2 лейтенантом ОСОБА_1 отримано та не повернуто до сховища ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідно до накладної № 14 від 04.09.2018 року наступні речі: кепі бойове у кількості 21 комп.; черевики з виковим берцем у кількості 3 пари; костюм літній польовий у кількості 20 комп.
Загальна вартість втраченого майна склала 45 869,68 грн.. що підтверджується наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 від 29.12.2018 року № 468, доданими до протоколу матеріалами.
Таким чином, лейтенант ОСОБА_1 , будучи командиром в/ч НОМЕР_2 та відповідаючи за організацію, контроль, облік та всебічне забезпечення ввіреного йому підрозділу матеріальними цінностями, не забезпечив додержання порядку порядок збереження, облік та використання військового майна, отриманого відповідно до накладних на сховищі ІНФОРМАЦІЯ_4 , що призвело до втрати вказаного майна.
В той же час, станом на дату складання протоколу, лейтенантом ОСОБА_1 в повному обсязі не відшкодовано завданні збитки та не прийнято відповідних мір реагування на пошук та відшкодування даної нестачі відповідним рівноцінним майном.
Наведені вище дії були вчинені в умовах особливого періоду, що обґрунтується наступним.
02.03.2018 року у Верховному суді України відбулася робоча зустріч нарада з головами апеляційних судів областей та Апеляційного суду м. Києва за участю голови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Бориса Гулька та заступника голови Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду Валентини Щепоткіної, під час яг визначилися, що особливий період розпочався з дня набрання чинності Законом України № 1126-VIІ від 17.03.2014 «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію», яким затверджено відповідний Указ виконуючого обов`язки Президента України № 303/2014 від 17.03.2014, тобто з 17.03.2014, і триватиме до набрання чинності законом України, яким буде затверджено Указ Президента про демобілізацію.
Також, відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або ведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або із окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно із ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014, затвердженого Законом України від 17.03.2014 № 1 126-У11 «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію», оголошено про проведення часткової мобілізації.
Згідно з рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України», уведеного в дію Указом Президента України від 14.04.2014 № 405/2014, у Донецькій та Луганській областях проводиться антитерористична операція.
Збройні Сили України приймають участь в антитерористичній операції визначеним складом сил і засобів у відповідності до норм Закону України «Про боротьбу з тероризмом».
Відповідно до Указу Президента України від 14.01.2015 № 15/2015 «Про мобілізацію» з метою підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань України па рівні, що гарантує адекватне реагування на загрози національній безпеці держави, оголошено та зобов`язано провести протягом 2015 року часткову мобілізацію у три черги протягом 210 діб.
Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не визначено чіткого порядку припинення особливого періоду.
Водночас зазначеним Законом передбачено такий захід як демобілізація комплекс заходів, рішення про порядок і терміни проведення яких приймає Президент України, спрямованих на планомірне переведення національної економіки, органів державної влади, Інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на роботу і функціонування в умовах мирного часу, а Збройних Сил України, інших військових формувань. Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію штати мирного часу.
Згідно зі ст. 11 зазначеного Закону, рішення про демобілізацію із внесенням його на затвердження Верховною Радою України приймає Президент України.
На даний час відповідних рішень Президентом України не приймаюся.
Крім цього, питання щодо наявності особливого періоду в державі поза часом проведення мобілізації було предметом судового розгляду.
Вищий адміністративний суд України у постанові від 16.02.2015 виходячи із системного аналізу норм Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», зазначив, що закінчення періоду мобілізації не є підставою для припинення особливого періоду.
Тобто, з 18.03.2014 року і по теперішній час в Україні діє особливий період.
Таким чином, з 17.08.2018 року по 11.02.2019 року лейтенант ОСОБА_1 , проходячи військову службу за контрактом на посаді заступника командира військової частини НОМЕР_2 та будучи військовою службовою особою, діючи необережно, протиправно, всупереч інтересам служби, на порушення вимог законодавства, не виконав покладених на нього службових обов`язків в умовах особливого періоду, що виявилося в неналежній організації збереження, використання та обліку військового майна, що призвело до втрати такого майна та завдання збитків економічним інтересам держави на загальну суму 45 869,68 грн., чим вчинив військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Крім того, з 04.07.2018 року лейтенант ОСОБА_1 проходить військову службу на посаді заступника командира кадру бригади з тилу начальник тилу 124 окремої бригади територіальної оборони ІНФОРМАЦІЯ_2 оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » Сухопутних військ Збройних Сил України (заступник командира військової частини НОМЕР_2 ).
Будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - «Статут»), лейтенант ОСОБА_1 зобов`язаний свято та непорушне додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, бути хоробрим і дисциплінованим, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших
військовослужбовців.
Статтею 17 Статуту передбачено, що на військовослужбовців під час перебування на бойовому чергуванні, у внутрішньому і гарнізонному наряді, а також під час виконання інших завдань покладаються спеціальні обов`язки. Ці обов`язки та порядок їх виконання визначаються законами і статутами Збройних Сил України, а також іншими нормативно-правовими актами, що приймаються а основі законів і статутів Збройних Сил України.
Відповідно до ст. 58 Статуту, лейтенант ОСОБА_1 , є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою за бойову та мобілізаційну готовність довіреної йому військової частини, корабля (підрозділу) за забезпечення охорони державної таємниці; за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу; за внутрішній порядок, стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів; за всебічне забезпечення військової частини, корабля (підрозділу); за додержання принципів соціальної справедливості. Командир (начальник) відповідно до посади, яку він займає, повинен діяти самостійно і вимагати від підлеглих виконання вимог Конституції України, законів України, статутів Збройних Сил України та інших нормативно-правових актів.
Згідно до ст. 76 Статуту, лейтенант ОСОБА_1 в мирний і воєнний час відповідає за матеріальне й технічне забезпечення підрозділів полку (окремого батальйону) підпорядкованими службами; за підвезення всіх видів матеріальних засобів та за водопостачання; за торговельно-побутове забезпечення
особового складу; за утримання казарм та іншого житлового фонду; за бойову та мобілізаційну готовність, бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан, додержання правил охорони довкілля і стан пожежної безпеки безпосередньо підпорядкованих йому підрозділів і служб, укомплектування їх озброєнням і технікою тилу; за стан обліку матеріально-технічних засобів підпорядкованих служб. Заступник командира полку (окремого батальйону) з тилу підпорядковується командирові та є прямим начальником усього особового складу полку (окремого батальйону).
Аналогічні права та обов`язки командира військової частини НОМЕР_2 визначені функціональними обов`язками лейтенанта ОСОБА_1 ..
Відповідно до п.1.1 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 16.07.1997 № 300, Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, окрім іншого, визначає основи організації та ведення військового (корабельного) господарства.
Згідно з п. 1.3 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України застосовується для всіх військових частин, кораблів, установ, військово-навчальних закладів, організацій та з`єднань Збройних Сил України на мирний та воєнний час при розташуванні у місцях постійної дислокації.
Відповідно до приписів п. 2.1 Положення, військове (корабельне) господарство - це сукупність сил і засобів, які входять до складу військових частин (кораблів) і з`єднань, а також передані їм у постійне чи тимчасове користування різні об`єкти матеріально-технічної бази, матеріальні засоби, призначені для забезпечення бойової підготовки і виховної роботи, військового побуту, правильної експлуатації, ремонту, зберігання озброєння, військової техніки і майна.
Згідно з п.2.3 Положення, командир військової частини (з`єднання) організовує військове (корабельне) господарство та керує ним. Керівництво він здійснює особисто, через штаб, своїх заступників, начальників родів військ та служб.
Відповідно примітки до ст. 172 -13 та ст. 425 КК України під військовими службовими обов`язками розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язанні з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.
З огляду на викладене, лейтенант ОСОБА_1 , являється військовою службовою особою, яка здійснює професійну діяльність, пов`язану із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності (заступник командира військової частини). Також, лейтенант ОСОБА_1 відповідно до перелічених вище обов`язків та прав, наділений організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, а тому являється суб`єктом відповідальності за правопорушення, передбачені ст. 175-16 КУпАП.
Статтею 26 Статуту передбачено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Водночас, усупереч вимогам законодавства лейтенант ОСОБА_1 порушив вказані вище вимоги законодавчих та підзаконних актів вчинивши військове адміністративне правопорушення за наступних обставин.
З 04.07.2018 року лейтенант ОСОБА_1 проходить військову службу на посаді заступника командира військової частини НОМЕР_2 .
Відповідно до зазначених нормативно-правових акті та функціональних обов`язків командира військової частини, в коло посадових обов`язків зазначеної посадової особи, окрім іншого, входить організація і контроль належного матеріального забезпечення військової частини матеріальними цінностями, а також контроль за законністю та доцільністю їх витрачання.
Так, відповідно до рішення Начальника Генерального штабу головнокомандувача Збройних Сил України від 18.07.2018 року № 2004/с/дск, наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » від 01.08.2018 року № 527дск та наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 від 10.08.2018 року № 262 дск, в період з 03.09.2018 року по 12.09.2018 року проводилися навчальні збори з військовозобов`язанними військової частини НОМЕР_2 та підпорядкованими їй військовими частинами НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 та НОМЕР_8 .
Для проведення відповідних зборів, командирам зазначених військових частин, в тому числі командиру військової частини НОМЕР_2 лейтенанту ОСОБА_1 , було видано майно речової служби зі сховища ІНФОРМАЦІЯ_4 .
В свою чергу, що заступником командира військової частини НОМЕР_2 лейтенантом ОСОБА_1 отримано та не повернуто до сховища ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідно до накладної № 14 від 04.09.2018 року наступні речі: кепі бойове у кількості 21 комп.; черевики з виковим берцем у кількості 3 пари; костюм літній польовий у кількості 20 комп.
Загальна вартість втраченого майна склала 45 869,68 грн.. що підтверджується наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 від 29.12.2018 року № 468, доданими до протоколу матеріалами.
Таким чином, лейтенант ОСОБА_1 , будучи командиром в/ч НОМЕР_2 та відповідаючи за організацію, контроль, облік та всебічне забезпечення ввіреного йому підрозділу матеріальними цінностями, не забезпечив додержання порядку порядок збереження, облік та використання військового майна, отриманого відповідно до накладних на сховищі ІНФОРМАЦІЯ_4 , що призвело до втрати вказаного майна.
В той же час, незважаючи на грубе порушення військової дисципліни лейтенантом ОСОБА_1 та підлеглим йому особовим складом та втрату ввіреного військового майна, станом на дату складання протоколу, лейтенант ОСОБА_1 про дані обставини керівництво ІНФОРМАЦІЯ_4 та військову прокурату гарнізону протягом тривалого періоду часу не повідомляв.
02.03.2018 року у Верховному суді України відбулася робоча зустріч нарада з головами апеляційних судів областей та Апеляційного суду м. Києва за участю голови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Бориса Гулька та заступника голови Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду Валентини Щепоткіної, під час яг визначилися, що особливий період розпочався з дня набрання чинності Законом України № 1126-VIІ від 17.03.2014 «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію», яким затверджено відповідний Указ виконуючого обов`язки Президента України № 303/2014 від 17.03.2014, тобто з 17.03.2014, і триватиме до набрання чинності законом України, яким буде затверджено Указ Президента про демобілізацію.
Також, відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або ведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або із окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно із ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014, затвердженого Законом України від 17.03.2014 № 1 126-У11 «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію», оголошено про проведення часткової мобілізації.
Згідно з рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України», уведеного в дію Указом Президента України від 14.04.2014 № 405/2014, у Донецькій та Луганській областях проводиться антитерористична операція.
Збройні Сили України приймають участь в антитерористичній операції визначеним складом сил і засобів у відповідності до норм Закону України «Про боротьбу з тероризмом».
Відповідно до Указу Президента України від 14.01.2015 № 15/2015 «Про мобілізацію» з метою підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань України па рівні, що гарантує адекватне реагування на загрози національній безпеці держави, оголошено та зобов`язано провести протягом 2015 року часткову мобілізацію у три черги протягом 210 діб.
Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не визначено чіткого порядку припинення особливого періоду.
Водночас зазначеним Законом передбачено такий захід як демобілізація комплекс заходів, рішення про порядок і терміни проведення яких приймає Президент України,
спрямованих на планомірне переведення національної економіки, органів державної влади, Інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на роботу і функціонування в умовах мирного часу, а Збройних Сил України, інших військових формувань. Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію штати мирного часу.
Згідно зі ст. 11 зазначеного Закону, рішення про демобілізацію із внесенням його на затвердження Верховною Радою України приймає Президент України.
На даний час відповідних рішень Президентом України не приймаюся.
Крім цього, питання щодо наявності особливого періоду в державі поза часом проведення мобілізації було предметом судового розгляду.
Вищий адміністративний суд України у постанові від 16.02.2015 виходячи із системного аналізу норм Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», зазначив, що закінчення періоду мобілізації не є підставою для припинення особливого періоду.
Тобто, з 18.03.2014 року і по теперішній час в Україні діє особливий період.
Таким чином, лейтенант ОСОБА_1 , проходячи військову службу за контрактом на посаді заступника командира військової частини НОМЕР_2 та будучи військовою службовою особою, діючи умисно, протиправно, всупереч інтересам служби, на порушення вимог законодавства, не виконав покладених на нього службових обов`язків в умовах особливого періоду, що виявилося у не доповіді з 12.09.2018 року по 08.02.2019 року про факт втрати військового майна на суму понад 45 869,68 грн.., чим вчинив військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-16 Кодексу України про адміністративні правопорушення..
В судове засідання порушник з`явився, вину визнав.

Вина порушника підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 11.02.2019 року, поясненнями, витягом з наказу, накладною № 14 від 04.09.2018 року, актом службового розслідування.

Таким чином, вина правопорушника у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15, ч. 2 ст. 172-16 КУпАП, доказана повністю. Обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність за адміністративним правопорушенням, судом не встановлено. Обираючи правопорушнику вид стягнення, враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан. На підставі викладеного суд вважає, що стягнення повинно бути обрано у вигляді штрафу.

Відповідно до положень ч.2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Крім того, в силу ст.40-1 КУпАП, стягненню з особи, на яку накладено стягнення, підлягає судовий збір.

Керуючись ст.33-35, 40-1, 172-15, 283, 284 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ч. 2 ст. 172-15, ч. 2 ст. 172-16 КУпАП у вигляді штрафу у сумі 2465,00 грн. ((Штраф перерахувати на Р/р 1002 Одержувач ГУК у м Херсон /м Херсон /21081100 Код отримувач( ЄДРПОУ) 37959779 Назва банку Казначейство України (ЕАП) Код банку (МФО) 899998. Призначення платежу: штрафи у сфері громадської безпеки).
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 384,20 грн. (УК у м Херсоні /м Херсон/22030101, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, р/р 1002).
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та з цього часу її може бути звернено до виконання протягом трьох місяців.

Постанова набирає чинності ___________року.

Суддя: Н.В.Стамбула