Справа № 404/8108/19
Номер провадження 3/404/2574/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2019 року суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда Куценко Олександр Володимирович, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, які надійшли з Управління патрульної поліції в Кіровоградській області відносно ОСОБА_1 , (реєстраційний номер облікової картки фізичної особи НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

14.08.2019 року о 22 год. 34 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mercedes Benz E240, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , в м. Кропивницькому по вул. Вокзальна, 20, к.2, в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія відповідно до встановленого законом порядку проводився із застосуванням спеціального технічного засобу «Драгер» 6820, тест №1402, результат позитивний 0,39 ‰, з яким водій згоден. Від керування т/з відсторонений, чим порушив вимоги п.2.9 (а) Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

25.10.2019 року справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за клопотанням адвоката Ведющенка В.В. було направлено до Добровеличківського районного суду Кіровоградської області, однак згідно повідомлення Кропивницького апеляційного суду справу повернуто на розгляд до Кіровського районного суду м. Кіровограда, оскільки в Добровеличківському районному суді Кіровоградської області з вересня 2019 року не здійснюється правосуддя.

Зубенко ОСОБА_2 на розгляд матеріалів, призначений на 14.11.2019 року не з`явився, адвокатом Ведющенком В.В. подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із неможливістю з`явлення до суду, пов`язаного із професійною зайнятістю та додано до клопотання довідку, про те, що ОСОБА_1 з 11.11.2019 року знаходиться на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні КНП «Новоукраїнська ЦРЛ». Однак, на думку суду, це не заважало направленню до суду будь-яких пояснень чи заперечень на даний протокол для захисту від пред`явленого обвинувачення, тому суд в таких діях вбачає очевидні ознаки штучного створення підстав для закінчення передбаченого ст.38 КУпАП строку накладення адміністративного стягнення і намагання уникнути в такий спосіб адміністративної відповідальності.

Враховуючи викладене, з метою забезпечення розумного строку розгляду судом справи, уникнення зловживання процесуальними правами особою, яка притягується до адміністративної відповідальності з метою ухилення від відповідальності, суд вважає за можливе справу розглянути на підставі наявних доказів.

Тим більше, стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» № 28249/95 від 19.06.2001 року, в п.53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави ...», тобто уникнення зловживання суб`єктами такими правами.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення в сукупності, суд приходить до наступного.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.9 (а) Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивна сторона зазначеного складу адміністративного правопорушення керування транспортними засобами особами в стані сп`яніння. Під керуванням транспортним засобом слід розуміти виконання функцій водія під час руху транспорту, тобто вплив на органи керування транспортного засобу, що призвело до зміни його положення відносно початкового.

Суб`єктами правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у цьому випадку є водії транспортного засобу.

Судом встановлено, що вина ОСОБА_1 підтверджується доказами, зібраними у справі про адміністративне правопорушення, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №176394 від 14.08.2019 року (а.с.1), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, де в графі «З результатами згоден» стоїть підпис ОСОБА_1 (а.с.4), роздруківкою результатів алкотестеру «Драгер» (а.с.5), поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.7), відеозаписом пригоди (а.с.11), з якого вбачається, що ОСОБА_1 з результатами «Драгер» погоджується на місці (а.с.9). Інших доказів на підтвердження своєї невинуватості ні ОСОБА_1 , ні його адвокатом Ведющенком В.В. суду не надано.

Суд приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тому при призначенні виду адміністративного стягнення, суд відповідно ст. 33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника і вважає, що для виправлення правопорушника, достатньо буде призначити йому адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

В силу ст.4 ЗУ «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП з правопорушника на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 384 грн. 20 коп.

Керуючись ст.24, ст.33, ч.1 ст.130, ст.ст.283-285, 294 КУпАП ,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , (реєстраційний номер облікової картки фізичної особи НОМЕР_1 ) визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та призначити стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) грн. із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути із ОСОБА_1 , (реєстраційний номер облікової картки фізичної особи НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення через Кіровський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда О. В. Куценко