КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/116/2019 Суддя 1 інстанції - Литвин Л.І.
Категорія: ст. 124 КУпАП Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2018 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Яготинського районного суду Київської області від 15 червня 2018 року, щодо

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Яготинського районного суду Київської області від 15 червня 2018 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень, поряд з цим стягнуто судовий збір в розмірі 352 гривень 40 копійок.

Постановою суду встановлено, що 31 травня 2018 року близько 16 години 40 хвилин ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1 на 126 км автошляху Київ-Харків не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення із автомобілем FORD Focus д.н.з. НОМЕР_3, який зупинився попереду, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Яготинського районного суду Київської області від 15 червня 2018 року, якою ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави розміром 340 гривень та прийняти нову постанову, якою провадження по справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Апелянт вказує на те, що він, ОСОБА_2 є власником транспортного засобу, який отримав механічні пошкодження внаслідок ДТП, відповідно є потерпілим так-як даним адміністративним правопорушенням йому заподіяно майнову шкоду.

Апелянт вважаю, що Яготинським районним суду Київської області при розгляді справи про адміністративне правопорушення №382/919/18, шляхом неповідомлення його - потерпілого про судовий розгляд, прямо порушені принципи рівності перед законом і судом, забезпечення права на захист, змагальності сторін та свободи в поданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

ОСОБА_2 стверджує, що співробітник поліції при винесенні протоколу про адміністративне правопорушення БД №403627 помилився в оцінці порушення водієм ОСОБА_3 п.п. 12.1, 13.1 ПДР України, зазначивши, що він не вибрав безпечної швидкості руху та не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення, а суд в свою чергу дані порушення не перевіривши на відповідність зазначив у оскаржуваній постанові.

Також апелянт зазначає, що відповідно до фактичних обставин ДТП, автомобіль НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, в межах смуги свого руху здійснив наїзд на стоячий автомобіль НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_4 Згідно пояснень водія ОСОБА_4, він, керуючи автомобілем Форю Фокус, їхав зі швидкістю 50 км/год та побачив що з правого крайнього ряду заднім ходом рухається автомобіль пікап, в діях якого він був не впевнений, у зв'язку з чим він плавно зупинив автомобіль та через декілька секунд в задню ліву сторону його автомобіля вдарив грузовий автомобіль МАН, гальмівний шлях якого склав більше 20 м. Згідно пояснень водія ОСОБА_3, він керуючи автомобілем МАН рухався зі швидкістю 60 км/год та здійснив наїзд на попереду стоячий автомобіль Форд Фокус.

ОСОБА_2 вказує на те, що відповідно до п. 1.10 ПДР України, перешкода для руху - нерухомий об'єкт у межах смуги руху транспортного засобу або об'єкт, що рухається попутно в межах цієї смуги (за винятком транспортного засобу, що рухається назустріч загальному потоку транспортних засобів) і змушує водія маневрувати або зменшувати швидкість аж до зупинки транспортного засобу, тобто, на думку апелянта, попутний автомобіль FORD Focus н.з. НОМЕР_3, який зупинився попереду автомобіля НОМЕР_1, в межах смуги його руху, та стояв деякий час, для водія ОСОБА_3 був перешкодою для руху та останній у даному випадку повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 ПДР України, який передбачає: у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди.

Апелянт стверджує, що порушення п. 12.1 ПДР було б можливим за умови обрання ОСОБА_3 такої швидкості при якій він-би втратив керування транспортним засобом (допустив занос автомобіля, некерований рух), але матеріали справи ознак втрати керування транспортним засобом не містять, а навпаки зі сліду гальмування відповідно до схеми ДТП, який складає 30 м. та його пояснень вбачається, що він контролював рух свого автомобіля, реагуючи на вже стоячий автомобіль Форд Фокус.

Також ОСОБА_2 зазначає, що порушення п. 13.1 ПДР України, також не мало місце так як ОСОБА_3 реагував на перешкоду для руху, а тому вважає, що в діях водія ОСОБА_3 не вбачається порушення ним п.п. 12.1 та 13.1 ПДР України, а розгляд можливого порушення ним п. 12.3 ПДР України виходить за межі обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Апелянт стверджує, що за наслідками розгляду справи у відношенні ОСОБА_3 суд може прийняти вмотивовану постанову тільки в межах, викладених уповноваженою посадовою особою у протоколі про адміністративне правопорушення, в частині порушення ОСОБА_3 п.п.12.1, 13.1 ПДР України, що є хибним, не відповідає дійсності та не може бути усунуте судом, який не може самостійно здійснити зміну обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди, викладених у протоколі і вказати інше.

На думку ОСОБА_2, безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою для водія ОСОБА_3 не було жодних обставин, які-б забороняли йому рухатись з його швидкістю(ДТП за межами населеного пункту... дозволена максимальна швидкість 90 км/год) та лише обстановка, яка перетворилась під час руху у вигляді стоячого попутного автомобіля попереду, який він виявив у смузі його руху, перетворила дорожню обстановку на таку, що загрожує безпеці руху та створила перешкоду для руху водієві ОСОБА_3, який на неї, доречі, вірно відреагував екстреним гальмуванням та відповідно до фототабиці намагався її об'їхати зліва.

Заслухавши доповідь судді, представника ОСОБА_2 - адвоката Грищенка В.В., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, пояснення представника ОСОБА_7 - ОСОБА_4, який заперечував проти поданої апеляційної скарги, разом з тим, посилався на неправильність складеного протоколу про адміністративне правопорушення та схеми ДТП, пояснення ОСОБА_3 та допитавши експерта ОСОБА_8, ретельно перевіривши матеріали справи в повному обсязі та доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що вона підлягає задоволенню з таких підстав.

Перш за все, слід відмітити, що апеляційна скарга від ОСОБА_2 прийнята в зв'язку з тим, що він є потерпілим у даній справі, адже, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу MAN 14.224 номерний знак НОМЕР_1, саме він є власником вказаного транспортного засобу, а відповідно до вимог ст. 269 КУпАП, потерпілим є особа, якій адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду.

Відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП при розгляді адміністративної справи органом (посадовою особою) повинно бути вжито всіх необхідних заходів для повного, всебічного і об'єктивного дослідження доказів та з'ясовано: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, ці вимоги закону суддею, як убачається з матеріалів справи, належним чином не виконані, внаслідок чого залишились нез'ясованими обставини, які мають значення для її правильного вирішення.

Ухвалюючи постанову про визнання ОСОБА_3 винним та притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, суддя районного суду в постанові пославсь на протокол про адміністративне правопорушення, схему місця ДТП, пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_4, проте, не розкрила їх суть та не надала оцінки наведеним доказам.

Ці обставини беззаперечно свідчать про помилковість висновків судді, у зв'язку із чим постановлене по справі рішення не можна визнати законним та обґрунтованим, а тому воно підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови.

При цьому, розглядаючи протокол про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції приходить до наступних висновків.

Так, зі схеми місця ДТП вбачається, та сторонами не заперечується, що дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 та автомобіля FORD Focus д.н.з. НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_4 трапилась на 126 км. автошляху Київ-Харків.

Згідно письмових пояснень водія ОСОБА_4, наданих працівникам поліції відразу ж на місці ДТП вбачається, що він, керуючи автомобілем FORD Focus, рухався за швидкістю 50 км/год. та побачив, що з правого крайнього ряду заднім ходом рухається автомобіль пікап, в діях якого він не був впевнений, у зв'язку з чим він плавно зупинив автомобіль та через декілька секунд в задню ліву сторону його автомобіля вдарив грузовий автомобіль MAN 14.224, гальмівний шлях якого склав більше 20 м.

Згідно письмових пояснень іншого водія - ОСОБА_3, наданих також на місці пригоди вбачається, що він керуючи автомобілем MAN 14.224 рухався зі швидкістю 60 км/год. та здійснив наїзд на попереду стоячий автомобіль Форд Фокус.

Зі схеми місця ДТП вбачається, що автомобіль MAN 14.224 під керуванням ОСОБА_3, в межах своєї смуги руху здійснив наїзд на стоячий автомобіль FORD Focus під керуванням водія ОСОБА_4

При цьому, на зворотній стороні схеми місця ДТП зазначені отримані обома автомобілями механічні пошкодження, а саме: автомобіль MAN 14.224 отримав пошкодження переднього бамперу, правого підкрилку, показчика повороту правої фари, протитуманного ліхтаря з правого боку, поперечної тяги відповідно до таблиці пошкоджень матеріалу ДТП), а автомобіль Форд Фокус отримав пошкодження заднього бампера, ліві задні двері, ліве заднє пасажирське скло, лівий поріг, задня стійка та задній лівий габаритний ліхтар.

Згідно характеру отриманих транспортними засобами механічних пошкоджень, показань обох водіїв вбачається, що в дорожній обстановці, що склалася, водій автомобіля MAN 14.224 ОСОБА_3 з моменту, коли побачив, що попереду в межах смуги руху його автомобіля зупинився та стоїть попутний автомобіль FORD Focus, застосовував заходи для зниження швидкості автомобіля MAN 14.224 та безпечного для інших учасників руху об'їзду вказаної перешкоди, що підтверджується наявним на схемі місця ДТП та на фотознімках гальмівним шляхом автомобіля MAN 14.224 однак, не здійснив маневр об'їзду автомобіля FORD Focus до кінця, що і стало причиною дорожньо - транспортної пригоди.

При цьому, згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3 інкримінувалось порушення п.п. 12.1, 13.1 ПДР України, а саме, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; та взалежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу, водій повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Однак, ознаки втрати керування транспортним засобом MAN, які б свідчили про порушення ним п. 12.1 ПДР України матеріали справи не містять, а навпаки, зі сліду гальмування вбачається, що ОСОБА_3 контролював рух свого авто та реагував на вже стоячий автомобіль FORD Focus, що в свою чергу виключає порушення ним і вимог п. 13.1 ПДР України, адже, стоячий автомобіль FORD Focus був для руху автомобіля MAN перешкодою.

Як пояснив в судовому засіданні експерт ОСОБА_8, оскільки зіткнення автомобіля MAN з автомобілем FORD відбулося за відсутності зовнішніх факторів, які б змушували водія екстренно виконувати ті чи інші норми ПДР (технічно справний автомобіля MAN), в задовільних дорожніх умовах (світлий час доби, не обмежена видимість та оглядовість), які дозволяли водію ОСОБА_3 завчасно виявити автомобіль FORD, який знаходився на його смузі руху в нерухомому стані, то результат ситуації повністю визначався вибраним водієм за своїм розсудом рухом та його реалізацією у робочому режимі. Тому технічна можливість уникнути зіткнення з автомобілем FORD для водія ОСОБА_3 визначалася своєчасним виконанням ним вимог п. 12.3 ПДР, для чого не було ніяких перешкод технічного характеру, які не дозволяли би йому їх виконати. І виконання вказаних вимог було необхідною умовою для уникнення пригоди з його сторони. У зв'язку з чим дії водія автомобіля MAN ОСОБА_3 при заданому механізмові пригоди не відповідали п. 12.3 ПДР, що з технічної точки зору перебуває в причинному зв'язку з настанням даної дорожньо - транспортної пригоди.

Разом з тим, відповідно до вимог ст.ст.7, 254, 279 КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Відтак, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв'язку, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про недоведеність матеріалами справи порушень ОСОБА_3 вимог п.п. 12.1, 13.1 ПДР України, які б перебували у причинному зв'язку з настанням ДТП, а тому постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, якою провадження у справі щодо ОСОБА_3 підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, а саме в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Показання водія ОСОБА_4 під час апеляційного розгляду про те, що він зупинив свій автомобіль не лише в зв'язку з рухом заднім ходом автомобіля пікап, а ще й тому, що на пішохідному переході, що розташовувався попереду його автомобіля рухалися пішоходи, та, відповідно про порушення ОСОБА_3 п. 18.4 ПДР України також виходять за межі складеного щодо останнього протоколу про адміністративне правопорушення, а тому не можуть бути взяті до уваги та оцінені судом.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову судді Яготинського районного суду Київської області від 15 червня 2018 року, якою ОСОБА_3 визнано винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, а саме у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу вказаного правопорушення.

Постанова є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Кепкал Л.І.