Дата документу Справа № 316/2096/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №316/2096/18 Головуючий в 1 інст. Бульба О.М.
Провадження №33/807/226/19 Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 травня 2019 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 – адвоката Галька Н.О. на постанову Енергодарського міського суду Запорізької області від 27 грудня 2018 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працює, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір.

Згідно з оскаржуваною постановою, 23.11.2018 року о 23 год. 10 хв. на 341 км а/д Харків - Сімферополь, водій ОСОБА_2, керував автомобілем марки «Тойота Корола» державний номер НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного алкогольного сп’яніння (запах алкоголю з порожнини рота, млява мова). Від проходження медичного огляду у встановленому Законом порядку відмовився у присутності двох свідків, від керування був відсторонений. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.2.5 ПДР України.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Галька Н.О. звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що постанова є незаконною, необґрунтованою, однобічною, прийнятою всупереч вимогам ст.ст.36, 245, 247,-251, 252, 280 КУпАП без фактичного з'ясування та дослідження обставин в їх сукупності, які мають значення для правильного вирішення справи. Зазначає, що жодних процедурних документів, які б свідчили про правомірність зупинки ОСОБА_2 на трасі Харків-Симферопіль 341 км. Запорізької області відсутні, а саме: не зазначено причини зупинки не складено первісного протоколу та винесено відповідної постанови та не складено протоколу затримання. В порушення Інструкції, поліцейським зазначено суть правопорушення, та вказано порушення пункту 2.5 ПДР, а необхідно вказувати, що водій порушив пункт 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного чи іншого сп'яніння. Крім того, з протоколу вбачається, що працівниками поліції не роз'яснені права, передбачені ст.268 КУпАП, не пояснена процедура та спосіб проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння. Звертає увагу, що ОСОБА_2 жодного разу не отримував належним чином судові повістки, матеріали справи цього не містять, а є підтвердження, що конверт повертається за закінченням терміну зберігання про що дізнались взагалі після ознайомлення зі справою. Просить постанову судді скасувати, а провадження по справі закрити.

Суд за клопотанням адвоката відкладав судовий розгляд справи задля явки ОСОБА_2 у судові засідання, однак ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленим, не з’являвся, про причини неявки не повідомляв, що згідно ч.6 ст. 294 КУпАП не перешкоджає судовому розгляду.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши у судовому засіданні 09.04.2019 року адвоката Гальку Н.О. на підтримку доводів та вимог апеляції, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи, справа може бути розглянута лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідаючи на доводи апеляційної скарги щодо порушення судом вимог ст. 268 КУпАП, оскільки справу було розглянуто за відсутності апелянта, апеляційна інстанція виходить із наступного.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» в п.41 наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Суд першої інстанції, не дивлячись на наявність в протоколі відомостей щодо належного повідомлення ОСОБА_2 про дату судового розгляду, додатково використав усі процесуальні можливості щодо повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про розгляд справи - матеріали справи містять дві судові повістки, направлені на зазначену в протоколі про адміністративне правопорушення адресу ОСОБА_2, які повернулися до суду за закінченням терміну зберігання (а.с. 9, 13).

Крім того, права передбачені ст. 268 КУпАП були поновленні ОСОБА_2 шляхом поновлення йому строку на апеляційне оскарження постанови суду та виклику його до суду апеляційної інстанції. Суд апеляційної інстанції переконався у обізнаності ОСОБА_2 про судовий розгляд справи та надання йому можливості бути присутнім в суді апеляційної інстанції, надавати пояснення і користуватися передбаченими ст. 268 КУпАП правами. Реалізації зазначених прав пов'язана виключно із волевиявленням особи, чим ОСОБА_2 не забажав скористатися.

Неявка ОСОБА_2 до суду першої інстанції не є підставою для скасування судового рішення.

Адвокат Галька Н.О. надав до апеляційного суду заяву про розгляд апеляційної скарги 07.05.2019 р. за його відсутності.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_2 ознакадміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 021295 від 23 листопада 2018 року (а.с. 1), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 від 23.11.2018 року, які були присутні під час проведення огляду водія на місці зупинки транспортного засобу (а.с. 3), рапортом поліцейського від 23.11.2018 року (а.с. 2).

Суд дослідив всі наявні в матеріалах адміністративної справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

Посилання апелянта на відсутність причини зупинки транспортного засобу ОСОБА_2 та складення відповідних процесуальних документів апеляційний суд до уваги не бере, оскільки причина зупинки ОСОБА_2 не є предметом дослідження у даному провадженні і не впливає на висновку місцевого суду.

Апеляційним судом перевірено доводи захисника щодо порушення Інструкції при складанні протоколу відносно ОСОБА_2 та встановлено відсутність порушень при його складанні.

Так, протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 021295 від 23 листопада 2018 року відносно ОСОБА_2, складений уповноваженою на те особою, поліцейським СРПП Василівського ВП ст. сержантом Виростковим А.В., який діяв в межах повноважень, наданих Законом України «Про Національну поліцію» та, відповідає вимогам ст.256 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року.

Посилання щодо не роз'яснення процесуальних прав спростовуються змістом протоколу про адміністративне правопорушення, відповідно до якого ОСОБА_2 були роз'яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст.268 КУпАП, що підтверджується особистим підписом в протоколі.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безальтернативним.

Накладення судом першої інстанції стягнення на ОСОБА_2 відбулося з дотриманням визначених ст. 38 КУпАП строків, що засвідчує безпідставність вимог адвоката, викладених у його заяві від 07.05.2019 року.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАп справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 – адвоката Гальки Н.О. залишити без задоволення.

Постанову судді Енергодарського міського суду Запорізької області від 27 грудня 2018 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду М.С. Тютюник