ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №615/824/18 Суддя 1-ї інстанції: Товстолужський О.В.
Провадження № 33/818/58/19
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2019 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ ОСОБА_1, з участю особи, у відношенні якої винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП ОСОБА_2, його захисника адвоката ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Валківського районного суду Харківської області від 16.08.2018 року у відношенні ОСОБА_2,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Валківського районного суду Харківської області від 16.08.2018 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Судом першої інстанції було встановлено, що 27.05.2018 року о 10:20 на автодорозі смт. Ковьяги с. Червоний Господар Валківського району Харківської області, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом «Daewoo Lanos», державний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння. Від проходження медичного огляду на алкогольне сп'яніння на місці зупинки за допомогою алкотестера «Драгер» та в КЗОЗ «Валківська ЦРЛ» відмовився в присутності двох свідків.

Дії водія ОСОБА_2 кваліфіковані як порушення п.2.5 Правил Дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Валківського районного суду Харківської області від 16.08.2018 року скасувати, а справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити на підставі ст.247 КУпАП.

Також просить поновити строк на апеляційне оскарження, обґрунтовуючи тим, що раніше його адвокатом подавалася апеляційна скарга на вищезазначеному постанову, яка була розглянута 10.10.2018 року, однак ані він, ані його захисник не були повідомленні про розгляд скарги, а копію постанови він отримав лише 27.10.2018 року. Крім того, 06.11.2018 року він направляв апеляційну скаргу без клопотання про поновлення строку.

В апеляційній скарзі вказує на те, що суд першої інстанції допустив невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки не врахував, що співробітники поліції зупинилися біля автомобіля «Daewoo Lanos», державний номер НОМЕР_1, який мав механічні пошкодження, а поряд з ним був чоловік, а він лише сидів в транспортному засобі в стані алкогольного спяніння. Наголосив, що керував автомобілем саме ОСОБА_4, а ОСОБА_2 просто спав в автомобілі.

Крім того зазначив, що співробітниками поліції йому не було розяснено прав, а запис в протоколі про адміністративне правопорушення «Згоден» він зробив лише тому, що був впевнений, що не є субєктом адміністративного правопорушення, оскільки не керував транспортним засобом.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, та його захисника адвоката ОСОБА_5, які підтримали вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважаю за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки повідомлені причини такого пропуску є поважними, та відмовити в задоволенні апеляційної скарги виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Апеляційним судом не встановлено порушень суддею суду першої інстанції вимог вказаної правової норми.

В ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (ЄСПЛ) вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». ОСОБА_6, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 підтримав викладені в апеляційній скарзі обставини, та повідомив, що насправді він не керував транспортним засобом, а знаходився на пасажирському сидінні, оскільки був у нетверезому стані, а за кермом був його товариш, який на момент прибуття працівників поліції пішов за запасним колесом.

Апеляційний суд такі твердження апелянта розцінює критично, та приймаючи рішення про відмову в задоволенні апеляційних вимог виходить з того, що згідно наявного в матеріалах справи протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №014427 від 27.05.2018 року в ньому зазначено, що водієм був саме ОСОБА_2, і останній погодився зі змістом цього протоколу, власноручно підписавши його, зазначивши «Згоден».

Крім того, на аркуші справи 4 маються письмові пояснення ОСОБА_2 від 27.05.2018 року, де він зазначив, що виїжджаючи з гаражу за місцем свого мешкання пошкодив свій автомобіль, а саме лобове скло, та їхав до свого знайомого його ремонтувати. Про те, що автомобілем керувала ніби то інша особа, ОСОБА_2 не вказує.

Зазначене вище спростовує доводи апеляційної скарги, та свідчить про порушення ОСОБА_7 вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, яким встановлено, що водій зобовязаний на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Апеляційний суд зауважує, що законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоровя його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додатковіо бовязки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичнийо гляд для визначення стану сп'яніння.

Об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або підвпливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого спяніння; а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння.

Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується з висновком судді суду першої інстанції, що вина ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №014427 від 27.05.2018, поясненнями свідків, ОСОБА_6,ОСОБА_8, ОСОБА_9, і цим доказам суд першої інстанції дав повну та належну оцінку, та прийняв законне та обґрунтоване рішення.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Зважаючи на викладене, а також на відповідність судового розгляду та постанови місцевого суду вимогам КУпАП, ОСОБА_2 обґрунтовано притягнуто до відповідальності та накладено адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопопрушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на подачу апеляційної скарги на постанову судді Валківського районного суду Харківської області від 16.08.2018 року у відношенні ОСОБА_2 задовольнити, вказаний строк поновити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а вказану вище постанову - без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду ОСОБА_1