ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 33/821/125/19 Справа № 696/384/19 Категорія: ч.1 ст.130 КУпАПГоловуючий по 1 інстанції Опалинська О.П. Суддя в апеляційній інстанції: Биба Ю.В.
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2019 р. м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Биба Ю.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18 червня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП ,-

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОБ № 066121 від 30.03.2019, складеного інспектором СРПП № 3 Кам`янського ВП Поремей Б.А., ОСОБА_1 . 30.03.2019 о 19 год. 01 хв. в с.Телепине по вул. Центральній керував транспортним засобом Ford, д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, згідно довідки медичного освідування, чим порушив вимоги п.2.9. а) ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Постановою судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18 червня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто судовий збір на користь держави в розмірі 384,20 грн.

Не погоджуючись із постановою судді, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду, у зв`язку з тим, що він не був присутній під час розгляду справи, а копію постанови отримав лише 16.07.2019; скасувати постанову судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18.06.2019 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі вказує, що свою вину в інкримінованому йому правопорушенні не визнає та вважає, що докази його вини в матеріалах справи відсутні. Зазначає, із-за невизнання факту керування ним автомобілем в стані алкогольного сп`яніння та відмовою підписувати документи, його на автомобілі патрульних поліцейських доставили в м.Кам`янку, де він пройшов обстеження в ЦРЛ, а потім його повезли на вул. Гоголя в м. Кам`янка, де намагались знайти свідків та провести огляд за допомогою алкотесту «Драгер». Апелянт стверджує, що його обстеження на стан алкогольного сп`яніння проводилось в м. Кам`янка по вул. Гоголя о 19 год. 59 хв. в присутності одного свідка ОСОБА_2 Інший свідок відсутній, але в пустій графі стоїть підпис невідомої йому особи, тоді як в постанові суду зазначено два свідки - ОСОБА_3 і ОСОБА_2 .

Також вказує, що у протоколі не встановлено жодних фактичних даних, що підтверджують факт керування ним у вказаний день і час транспортним засобом, а додані до протоколу докази апелянт вважає неналежними.

Крім того, апелянт вказує, що судом першої інстанції в порушення вимог ст.268 КУпАП розглянуто справу без його участі, хоча ним подавались клопотання про перенесення розгляду справи із зазначенням причин такого перенесення, які безпідставно не взяті до уваги та суд вважав, що він навмисно затягує процесуальні строки, передбачені ч.2 ст.38 КУпАП та зловживає процесуальними правами.

Згідно ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 , 18.06.2019, в судовому засіданні під час розгляду справи про адміністративне правопорушення присутнім не був, копію оскаржуваної постанови отримав 16.07.2019, що вбачається з реєстру №20799.7.71ГФ рекомендованих відправлень, а апеляційну скаргу подано 24.07.2019 року, за таких обставин, вважаю, що апелянтом не пропущено строк на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду.

Перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, заслухавши думку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити в повному обсязі, перевіривши матеріали справи, і обміркувавши над доводами апеляційної скарги, приходжу до висновків, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 33 КУпАП визначено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшають і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався в повному обсязі.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Так, положення ст.251 КУпАП передбачають, що доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст.251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до ст.ст.254-256 КУпАП.

Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність у разі керування транспортним засобом особою, яка перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Висновки судді суду першої інстанції про доведеність вини та наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають.

Не дивлячись на невизнання ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення та про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його вина підтверджується зібраними по справі і перевіреними в судовому засіданні доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серія ОБ № 066121 від 30.03.2019, згідно якого ОСОБА_1 30.03.2019 о 19 год. 01 хв. в с.Телепине, вул.Центральна керував транспортним засобом Ford, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чим порушив вимоги п. 2.9. а) Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Даний протокол складено уповноваженою особою та з урахованням положення ст.251 КУпАП, цей документ є доказом та відповідає вимогам ст.256 КУпАП, оскільки в ньому викладені всі відомості, передбачені вказаною статтею;

- даними тестування на алкоголь приладом «Драгер» Алкотест 6810, результат тесту - 1,64 ‰;

- висновком №32 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 30.03.2019, згідно якого ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольної інтоксикації;

- поясненнями свідка ОСОБА_3 , згідно якого, ОСОБА_1 відмовився від підпису в протоколі про адміністративне правопорушення та від його отримання. Був з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови.

Аналогічного змісту пояснення, які містяться в матеріалах справи, також надавав ОСОБА_2 .

Наведені обставини свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та обґрунтованість його притягнення до адміністративної відповідальності.

Враховуючи викладене, не можуть бути задоволені доводи апелянта, що його обстеження на стан алкогольного сп`яніння проводилось в присутності одного свідка ОСОБА_2 , оскільки як зазначає в своїй апеляційні скарзі сам апелянт, спочатку він пройшов обстеження в Кам?янській ЦРЛ і тільки після проведення огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, поліцейським було проведено огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотесту «Драгер». Тобто дані дії поліцейського відповідають вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п.6 розділу ІІ, розділ ІІІ), згідно якої, присутність двох свідків, необхідна при огляді на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, тоді як огляд на стан сп`яніння у закладах охорони здоров`я проводиться без свідків.

Не можуть також бути задоволені доводи апелянта про те, що у протоколі не встановлено жодних фактичних даних, що підтверджують факт керування ним у вказаний день і час транспортним засобом, а додані до протоколу докази апелянт вважає неналежними, виходячи із наступного.

За змістом частин 3, 4 ст.256 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 066121 від 30.03.2019, ОСОБА_1 відмовився від його підписання та відмовився від дачі пояснень в присутності свідків, про що в протоколі зроблено запис.

В свою чергу, будь-яких пояснень чи зауважень ОСОБА_1 з приводу незаконності щодо порушень поліцейськими законодавства при складанні протоколу, за ч.1 ст.130 КУпАП, невідповідність внесення до протоколу даних, не керування транспортним засобом тощо не надано.

Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції або свідків було необ`єктивне ставлення. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) апелянтом суду не надано.

Так само не заслуговують на увагу і доводи ОСОБА_1 , що судом першої інстанції в порушення вимог ст.268 КУпАП розглянуто справу без його участі, хоча ним подавались клопотання про перенесення розгляду справи із зазначенням причин такого перенесення, які безпідставно не взяті до уваги та суд вважав, що він навмисно затягує процесуальні строки, передбачені ч.2 ст.38 КУпАП, та зловживає процесуальними правами.

Відповідно до вимог ч.1 ст.277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Згідно ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/ 97 - ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Згідно положень, визначених у постанові Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних і справ про адміністративні правопорушення» № 11 від 17 жовтня 2014 року, при здійсненні правосуддя судам слід брати до уваги те, що відповідно до пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(РИМ, 4.XI.1950) кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку.

Окрім цього, у відповідності до ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Також необхідно наголосити, що положеннями ст. 268 КУпАП передбачений вичерпний перелік справ про адміністративне правопорушення де присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

Із матеріалів справи вбачається, що дана справа неодноразово призначалася до розгляду судом першої інстанції і ОСОБА_1 було подано ряд клопотань, зокрема, щодо перенесення її розгляду.

Приймаючи до уваги, що судом першої інстанції вжито необхідних заходів для забезпечення участі ОСОБА_1 в судовому засіданні та що по даній категорії справи присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою, враховуючи положення ст.38 КУпАП, відповідно до якої якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, та, відповідно до вимог ст.268 КУпАП, а також беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, враховуючи, що діючим КУпАП передбачені стислі строки розгляду справи, тому вважаю, що в суду першої інстанції були всі підстави провести судове засідання у його відсутність.

Одночасно вважаю за необхідне зазначити, що судом апеляційної інстанції під час розгляду даної справи досліджено відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, що знаходиться в матеріалах справи, який підтверджує обставини, викладені в протоколі про адміністративне порушення.

Враховуючи наведене, оскільки вина ОСОБА_1 доведена належними доказами, які містяться в матеріалах справи, накладення судом першої інстанції адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає санкції ч.1 ст.130 КУпАП, вимогам ст.ст.33, 34 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративні правопорушення, є співрозмірним скоєному адміністративному правопорушенню та особі правопорушника.

З огляду на викладене, вважаю, що постанова судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18.06.2019 щодо ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття провадження згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, як того просить апелянт, - відсутні.

Враховуючи наведене та керуючись ст.294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в :

Постанову судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18 червня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Биба