Справа № 442/7927/18 Головуючий у 1 інстанції: Медведик Л.О.
Провадження № 33/811/132/19 Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року м. Львів

Суддя судової палати в кримінальних справах Львівського апеляційного суду Павлишин О.Ф., з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, його захисника Шишки О.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, на постанову судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 грудня 2018 року,-

в с т а н о в и в :

цією постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами терміном на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 352, 40 гривень.

Згідно з постановою судді першої інстанції та відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №082927 від 03.11.2018 року, ОСОБА_2., 03.11.2018 року о 00 год. 02 хв. в АДРЕСА_1, керував автомобілем марки «Опель Кадет» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння (порушення мови, запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідала обстановці), чим порушив п.2.5 ПДР України, відповідальність за що передбачена ч.1 ст.130 КУпАП. Від проходження медичного огляду відмовився в присутності двох свідків - ОСОБА_5 та ОСОБА_4

На вказану постанову особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, в яких просить поновити строк апеляційного оскарження постанови судді першої інстанції, визнавши поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження, скасувати постанову судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 грудня 2018 року.

Щодо поновлення строку апеляційного оскарження, то зазначає, що судом першої інстанції направлялись рекомендовані повідомлення на його ім'я за адресою: АДРЕСА_2, однак зазначає, що він зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3. Таким чином зазначає, що він не отримував і не міг отримати будь-яких судових викликів та повідомлень про розгляд справи, адже такі надсилались за іншою адресою. Попри це ввечері 26 грудня 2018 року він виявив інформацію, розміщену на офіційному веб-сайті Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області про розгляд даної справи судом на наступний день, тобто 27 грудня 2018 року. Зазначає, що 27 грудня 2018 року звернувся в суд першої інстанції з клопотанням про відкладення розгляду справи на інший день і можливістю ознайомитись з матеріалами справи, підготувати пояснення та звернутись за правовою допомогою до адвоката. Однак суддею першої інстанції розглянуто клопотання та суддя прийшов до висновку, що він має намір затягувати розгляд справи і розглянув справу без його участі. Вказує, що копію постанови не отримував. А про її існування дізнався лише 16 січня 2019 року після ознайомлення з матеріалами справи.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що постанова судді першої інстанції помилкова та така, що не відповідає дійсним обставинам справи та підлягає скасуванню. Зазначає, що автомобілем не керував, а сидів на пасажирському сидінні. Вказує, що під час оформлення адміністративних матеріалів стосовно нього, в нього були силою відібрані документи, як на транспортний засіб, так і посвідчення водія, а також особисті кошти, які зберігались в одному гаманці. Крім цього зазначає, що працівниками поліції не було надано йому можливості викласти письмові пояснення в оформлених адміністративних матеріалах, хоча він наполягав на тому, що має бажання написати пояснення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_2, його захисника Шишки О.М., які підтримали апеляційну скаргу, вивчивши доводи апеляційної скарги, вважаю, що така не підлягає до задоволення.

Враховуючи те, що розгляд справи проведено без участі ОСОБА_2, і останній отримав копію постанови 16.01.2019 року, причини пропуску строку слід визнати поважними та поновити строк на оскарження.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Частиною 2 ст.266 КУпАП передбачено, що огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Згідно п.2.1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 09 листопада 2015 р. N 1452/735, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015р. за N 1413/27858, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи.

З протоколу про адміністративне правопорушення, серії БР №082927 від 03.11.2018 року, вбачається, що ОСОБА_2 у присутності двох свідків, відмовився пройти огляд на стан сп'яніння у встановленому законом порядку із застосуванням приладу газоаналізатора та в медичному закладі.

З пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які наявні в матеріалах справи, вбачається, що ОСОБА_2 відмовився від проходження медичного огляду на стан сп'яніння.

З доданого до матеріалів відео з нагрудної камери поліцейських (а.с. 4) вбачається, що ОСОБА_2 відмовився від проходження м огляду на стан сп'яніння.

Згідно вимог ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції,

Матеріали справи про адміністративне правопорушення та відеозапис не містять жодних відомостей щодо протиправності дій працівників поліції під час зупинки автомобіля та складання протоколу, оскарження таких дій працівників поліції.

Доводи апеляційної скарги про те, що порушено право на захист ОСОБА_2 у зв'язку з направленням повісток на АДРЕСА_2 попри те, що він проживає на АДРЕСА_3, не можуть прийматись до уваги, оскільки вказана адреса встановлена 03.11.2018 року на місці зупинки автомобіля ОСОБА_2, і на час складання протоколу останній був зареєстрований за вказаною ним адресою.

Крім того, 27.12.2018 року ОСОБА_2 подавав суду заяву про ознайомлення зі справою і відкладення розгляду справи, тобто знав про розгляд справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Зважаючи на практику Європейського суду з прав людини та, з огляду на положення Конвенції, цікавитися рухом справи є обов'язком сторони та не є порушенням права особи на доступ до правосуддя.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними правами.

З огляду на викладене та аналізуючи вказані докази в їх сукупності, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є правильним.

Огляд ОСОБА_2 на стан сп'яніння співробітниками поліції проведений з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП та вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 стосовно порушення порядку проведення огляду та посилання на те, що він не відмовлявся від огляду, а лише відмовлявся від такого в присутності свідків, які залучені працівниками поліції, є безпідставними, так як будь-яких доказів щодо порушення порядку залучення свідків чи зацікавленості таких у результаті огляду суду не подано.

Також безпідставним є посилання в апеляційній скарзі про те, що судом не забезпечено дослідження всіх обставин справи та не надано можливості надати пояснення ОСОБА_2, оскільки останньому надсилались повістки за встановленою адресою проживання і при апеляційному розгляді пояснень, які б спростовували висновки суду ОСОБА_2 не надав.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_2 не керував автомобілем не може прийматись до уваги, оскільки останній сам підтвердив в апеляційній скарзі факт, що він вийшов до працівників поліції з автомобіля з лівої сторони, тобто водійського місця.

Апеляційним судом не встановлено порушень норм матеріального або процесуального права під час розгляду справи в суді першої інстанції, які є підставою для скасування судового рішення.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Поновити ОСОБА_2 строк на оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 грудня 2018 року - залишити без змін. Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: Павлишин О.Ф.