Номер провадження: 33/813/1672/19
Головуючий у першій інстанції Борщов І. О.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2019 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду: Громік Р.Д.,

за участі:

секретаря: Фабіжевської Т.С.,

особи, відносно якої складено протокол: ОСОБА_1 , та адвоката: Стоянова М.М.

розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2019 року, якою ОСОБА_1 було визнано не винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та провадження закрито,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, водій ОСОБА_1 , 30.08.2019 близько 23г.15хв., керуючи автомобілем Chery Eastar, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Фонтанська дорога в м. Одесі, напроти буд.20/1, повертаючи ліворуч, не надав перевагу в русі транспортному засобу Mitsubishi Lancer, державний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався в зустрічному напрямку прямо, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Дії ОСОБА_1 були кваліфіковані інспектором поліції за ст.124 КпАП України.

ОСОБА_1 , приймаючи участь в судовому засіданні, вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що не порушував правил дорожнього руху, а у ДТП і пошкодженні транспортних засобів винен водій ОСОБА_2 , який 30 серпня 2018 року близько 23.15 год. виїхав на регульоване перехрестя вул. Фонтанська дорога та вул. Посмітного на заборонений сигнал світлофора, в той час, коли він закінчував проїзд перехрестя на дозволений сигнал світлофора ліворуч, пропустивши перед тим зустрічний транспорт та переконавшись в безпеці свого маневру. Водій ОСОБА_2 рухався на великій швидкості і, навіть, не починав гальмувати, хоча йому ще перед під`їздом до перехрестя загорівся жовтий сигнал світлофору. Коли на місце ДТП приїхали працівники поліції, то не стали розбиратися та склали протоколи на нього та іншого водія.

Адвокат Стоянов М.М. на підтвердження пояснень ОСОБА_1 надав суду запис з камер зовнішнього спостереження, отриману ним на відповідний запит, та просив провадження щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши надані матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши диск з записом обставин ДТП, суд першої інстанції у своїй постанові від 03 жовтня 2019 року дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, визнав його не винним у скоєнні цього правопорушення та закрив провадження по справі.

На дану постанову ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну скаргу задовольнити, оскаржувану постанову скасувати та притягнути водія ОСОБА_1 до відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції у оскаржуваній постанові не відображено дійсних обставин справи, суд допустив порушення норм матеріального та процесуального права при винесенні оскаржуваної постанови, а саме не взято до уваги те, що водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.1.2. розділу 34 та пункти 8.7.3.г., 8.7.3.е., 16.8 Правил дорожнього руху, не зупинився перед стоп-лінією, проїхав перехрестя на заборонений сигнал світлофора.

В судове засідання на 05 листопада 2019 року ОСОБА_2 , будучи належним чином сповіщений телефонограмою від 28 жовтня 2019 року, не з`явився, заяв та клопотань щодо причин неявки та відкладення справи не надав.

Вивчивши доводи поданої скарги, заслухавши ОСОБА_1 та його представника, які просили апеляційну скаргу не задовольняти, дослідивши матеріали справ, суд приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: 1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення; 2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку; 3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність; 4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони; 5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; 6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; 7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу; 8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту; 9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції були дотримані належним чином.

Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність учасника дорожнього руху за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Судом першої інстанції всебічно, повно і об`єктивно з`ясовано обставини справи про адміністративне правопорушення, досліджено причини та умови, що сприяли вчиненню даного адміністративного правопорушення, проаналізовано усі фактичні дані, оцінено наявні в матеріалах справи докази, заслухано пояснення учасника дорожньо-транспортної пригоди та його захисника представника в судовому засіданні, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України,

Так, згідно ст. 278 КпАП України під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішується питання, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, чи зібрані необхідні додаткові матеріали, які мають значення для правильного вирішення справи.

З письмових пояснень водія ОСОБА_2 вбачається, що 30 серпня 2019 року він керуючи транспортним засобом Mitsubishi Lancer, державний знак НОМЕР_2 , рухався по вул. Фонтанська дорога в м. Одесі в бік 8-ї станції Великого фонтану. На регульованому перехресті з вул. Посмітного, коли він рухався на зелений сигнал світлофору, сталося зіткнення з автомобілем Chery Eastar, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який здійснював поворот ліворуч.

Разом з тим, з відеозапису моменту ДТП, який наявний в матеріалах справи, вбачається, що водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Mitsubishi Lancer, державний знак НОМЕР_2 , рухаючись по вул. Фонтанська дорога в м. Одесі, на регульованому перехресті з вул. Посмітного, виїхав на перехрестя на заборонений сигнал світлофора та не надав перевагу в русі легковому автомобілю Chery Eastar, державний номерний знак НОМЕР_1 , який завершував проїзд перехрестя на дозволений сигнал світлофора повертаючи ліворуч.

Саме дії ОСОБА_2 , який порушив правила дорожнього руху та виїхав на перехрестя на заборонений сигнал світлофора та не надав переваги в русі транспортному засобу, який закінчував проїзд перехрестя на дозволений сигнал світлофора ліворуч, призвели до ДТП та пошкодження транспортних засобів.

За таких обставин патрульний поліцейський безпідставно склав протокол про адміністративне правопорушення на ОСОБА_1 , який правил дорожнього руху не порушував. Отже, протокол про адміністративне правопорушення на ОСОБА_1 правильно було визнано не допустимим доказом, оскільки він повністю спростовується відеозаписом події.

На схемі місця ДТП зафіксоване розташування транспортних засобів після пригоди, тому вона не підтверджує, а ні спростовує вини ОСОБА_1 .

Інших доказів на провину ОСОБА_1 не надано.

Таким чином, пояснення водія ОСОБА_1 разом із диском з записами обставин ДТП, вірно було покладено в основу висновку про невинуватість у ДТП водія ОСОБА_1

Такий висновок повністю узгоджується із правовою позицію судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України, викладеної у постанові від 20.11.2014р. у справі №5-18кс14, згідно якої водієві не може бути поставлено за провину те, що він не зміг уникнути зіткнення з іншим транспортним засобом, водій якого грубо порушив правила дорожнього руху.

При таких даних поза розумним сумнівом не вбачається в діях ОСОБА_1 сукупності обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та наявності причинного зв`язку між його діями та наслідками, які настали. А тому відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України провадження по справі підлягає закриттю.

Доводи апеляційної скарги про те, що водій ОСОБА_1 повинен був зупинитись перед стоп-лінією і далі рухатись тільки після включення зеленого сигналу світлофора, спростовуються п.1.12 ПДР в якому зазначено, що «Розмітка 1.12 (стоп-лінія) позначає місце, де водій повинен зупинитися за наявності знака 2.2 (стоп) або при сигналі світлофора чи регулювальника, що забороняє рух».

З наявного відеозапису вбачається, що водій ОСОБА_1 проїхав стоп-лінію саме на зелений сигнал світлофора і надалі діяв в межах припису п.16.8 ПДР, а саме «Водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді. Проте, якщо на перехрестях перед світлофорами на шляху руху водія є дорожня розмітка 1.12 (стоп-лінія) або дорожній знак 5.62, він повинен керуватися сигналами кожного світлофора».

Доводи скаржника про те, що він не бачив сигнал світлофора, який забороняв рух, у зв`язку із засліпленням не можуть бути взяті до уваги, так як у разі засліплення водій ОСОБА_2 повинен був діяти за приписами п.19.3 ПДР, а саме «У разі погіршення видимості в напрямку руху, викликаного світлом фар зустрічних транспортних засобів, водій повинен зменшити швидкість до такої, яка б не перевищувала безпечної за умовами фактичної видимості дороги в напрямку руху, а в разі засліплення - зупинитися, не змінюючи смуги руху, і увімкнути аварійну світлову сигналізацію. Відновлення руху дозволяється лише після того, як пройдуть негативні наслідки засліплення», чого зроблено не було.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що скаржником на підтвердження доводів, які зазначені у апеляційній скарзі, не надано жодного належного та допустимого доказу.

На підставі викладеного й керуючись ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Р.Д. Громік