Справа № 464/4175/19 Головуючий у 1 інстанції: Горбань О.Ю.
Провадження № 33/811/1077/19 Доповідач: Ревер В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2019 року м. Львів

Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Ревера В.В., з участю ОСОБА_1 та її захисника Шиманського А.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу на постанову судді Сихівського районного суду м.Львова від 01 жовтня 2019 року,

встановив:

цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючу оператором «102», проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200.00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 384,20 гривень судового збору.

Згідно постанови судді, ОСОБА_1 , 31.07.2019 року, о 01:46 год., на вул. Кавалерідзе, 1, у м.Львові, керувала автомобілем марки «Мітсубісі», д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя, порушення координації рухів), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі відмовилась у присутності двох свідків, чим порушила п.2.5 Правил дорожнього руху України.

На дану постанову ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати таку, та закрити провадження у справі за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись із оскаржуваною постановою, вважає її незаконною та необґрунтованою з наступних доводів та підстав.

Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Відповідно до п.6. Розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735 (надалі «Інструкція»), огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Дана норма, також, знайшла своє відображення в Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (надалі - «Порядок»).

В порушення вказаних вимог, на місці зупинки (м.Львів, вул. Кавалерідзе, 1) працівники поліції не залучали свідків для підтвердження її, начебто, відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Надалі працівники поліції посадили її в свій службовий автомобіль та привезли у 8-у міську клінічну лікарню, що знаходиться за вул. Навроцького, 23.

Відповідно до ч.6 ст.266 КУпАП, направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно п.8 Інструкції, форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції. Всупереч вказаних вимог, працівники поліції не лише не заповнили та не надали їй вказаної форми (для проходження огляду), але й почали психологічно тиснути на неї, вимагаючи, щоб вона безапеляційно визнала, що перебувала в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п.8 Порядку, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський, в присутності двох свідків, складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. В порушення зазначених вимог, поліцейськими не було залучено двох свідків під час складання протоколу.

Апелянт наголошує, що ні на місці зупинки на вул. Кавалерідзе, ні біля медичного закладу на вул. Навроцького, не було залучено жодних свідків, а наявні в матеріалах справи письмові покази - не відповідають дійсності.

Відповідно до п.5 ст.266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно з ч.1 ст.266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, працівником поліції було запропоновано їй отримати тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом та зроблено відмітку, що вона відмовилась від його отримання. На думку апелянта, це ставить під сумнів відомості, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, та свідчить про відсутність підстав вважати, що вона перебувала у стані алкогольного сп`яніння, а отже й відсутні підстави для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що виключає склад адміністративного правопорушення.

Окрім того зазначає, що добровільно поїхала з працівниками поліції до медичного закладу, що теж свідчить про її згоду на проходження огляду на стан сп`яніння у передбачений законодавством спосіб.

Звертає увагу суду на те, що сам протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, оскільки містить виправлення дати його складання з 30.07.2019 на 31.07.2019 року, також в протоколі було здійснено додаткові записи - дописано серію та номер тимчасового дозволу на право керування транспортним засобом, серію та номер вилученого водійського посвідчення.

На думку апелянта, розглядаючи справу, суд значно відступив від принципів повноти та об`єктивності судового розгляду, та порушив вимоги п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року за №14, де зазначено, що необхідно звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників. Суди повинні неухильно виконувати вимоги ст.268 КУпАП щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності зазначеної особи це можливо лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду і якщо від неї не надійшло клопотання про його відкладення. При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких грунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Окрім цього, ОСОБА_1 не було надано оскаржувану постанову, не зважаючи на клопотання про її видачу від 07.10.2019 року, натомість в канцелярії суду їй було повідомлено, що постанову зможе забрати після 16.10.2019 року. Оскаржувану постанову вона знайшла у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її захисника Шиманського А.Р., які підтримали апеляційну скаргу та просили таку задовольнити, вивчивши матеріали справи № 464/4175/19 та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, в тому числі й щодо накладення адміністративного стягнення.

Порушень норм матеріального чи процесуального права, в тому числі порушень процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи судом першої інстанції допущено не було.

Відповідальність за ст.130 КУпАП настає за керування транспортними засобами в стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, та за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновок судді про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд дав належну оцінку і навів у постанові, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 267082 від 31.07.2019 року (а.с.1), з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовилася від підпису; відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, на якому зафіксована розмова, яка відбулась всередині патрульної машини між працівником поліції та ОСОБА_1 , під час якої остання відмовилась пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння (а.с.2); поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а.с.3,4), які засвідчили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці події та в медичному закладі у встановленому законом порядку.

Оскільки ОСОБА_1 відмовилася від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що стверджується зібраними матеріалами у справі, в її діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП. Сам факт відмови від походження огляду тягне за собою відповідальність за цією статтею. При цьому не має значення чи перебував водій у стані сп`яніння.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 не заперечила, що відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та не змогла пояснити причин такої відмови. Відсутність пояснень відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не може слугувати звільненням особи від відповідальності.

Покликання апелянта на те, що ні на місці зупинки на вул.Кавалерідзе, ні біля медичного закладу на вул.Навроцького, не було залучено жодних свідків, не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах справи наявні пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а.с.3,4), які засвідчили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці події та в медичному закладі у встановленому законом порядку.

Суд апеляційної інстанції не бере до уваги посилання апелянта на те, що пропонування працівником поліції отримати тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом свідчить про відсутність підстав вважати, що вона перебувала у стані алкогольного сп`яніння, оскільки, відповідно до п.5 Порядку тимчасового вилучення посвідчення водія, талона про проходження державного технічного огляду і ліцензійної картки на транспортний засіб та їх повернення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1086, до винесення судом постанови у справі про адміністративне правопорушення та набрання нею законної сили уповноважена особа видає водієві тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом строком не більше ніж на три місяці з дати вилучення посвідчення.

Щодо виправлень у даті складення протоколу, то це на думку апеляційного суду, не впливає на факт вчинення правопорушення і не є тим істотним порушенням законодавства, внаслідок якого судове рішення підлягає скасуванню. Також не встановлено факту допущення судом першої інстанції і інших істотних порушень законодавства, які б тягнули за собою скасування постанови.

Дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки вона, керуючи транспортним засобом, з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя, порушення координації рухів, відмовилася від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Підстав для скасування постанови суду, про що порушується питання в апеляційній скарзі, не встановлено.

Стягнення накладене судом на ОСОБА_1 відповідно до положень ч.2 ст. 33 КУпАП, за змістом якої, при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, не враховуються.

Апеляційний суд вважає, що стягнення у виді штрафу в розмірі 10200.00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, накладене у межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, з дотриманням вимог ст.33 КУпАП та є безальтернативним.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість апеляційної скарги в цілому та вважає, що підстав для її задоволення немає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

постановив:

Постанову судді Сихівського районного суду м.Львова від 01 жовтня 2019 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, залишити без змін, а її апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду В.В.Ревер