Великоолександрівський районний суд Херсонської області
Справа № 650/1913/19
провадження № 3/650/917/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2019 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області в складі головуючого Сікора О.О., із секретарем Коваленко Ю.О., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли від Великоолександрівського відділення поліції Бериславського відділу поліції ГУНП в Херсонській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 2 ст. 187 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ:

02.11.2019 року близько 23-10 год. ОСОБА_1 під час перевірки працівниками поліції його за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , останній був відсутній, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 187 ч. 2 КУпАП.

На судовому засіданні ОСОБА_1 , свою вину в інкримінованому правопорушенні визнав та пояснив, що він дійсно вчинив адміністративне правопорушення за обставин викладених в протоколі про адміністративне правопорушення.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, перевіривши матеріали адміністративної справи, суд дійшов таких висновків.

Згідно ч.1 ст. 187 КУпАП визначено, що порушенням правил адміністративного нагляду особами, щодо яких встановлено такий нагляд, є: 1) неявка за викликом органу Національної поліції у вказаний термін і ненадання усних або письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням правил адміністративного нагляду; 2) неповідомлення працівників Національної поліції, які здійснюють адміністративний нагляд, про зміну місця роботи чи проживання або про виїзд за межі району (міста) у службових справах; 3) порушення заборони виходу з будинку (квартири) у визначений час, який не може перевищувати восьми годин на добу; 4) порушення заборони перебування у визначених місцях району (міста); 5) нереєстрація в органі Національної поліції.

Частиною 2 статті 187 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, якщо вони вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено за ст. 187 ч.2 КУпАП однак в матеріалах справи відсутній як доказ документ у вигляді засвідченої належним чином постанови про притягнення останнього протягом року до відповідальності за ч.1 ст. 187 КУпАП, що унеможливлює перевірку судом правильності кваліфікації діяння особи.

Наявний в матеріалах справи аркуш паперу із текстом за яким зазначено відомості відносно особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не є належним та допустимим доказом факту притягнення особи до вказаної адміністративної відповідальності, оскільки він не містить необхідних реквізитів документу, дати його складення, найменування уповноважених осіб, що його складали та їх підписів.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення також не містить посилання на притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 187 КУпАП, адже у відповідній графі зазначено про притягнення до відповідальності за ч.2 ст. 187 КУпАП 01.11.2019 року, а правопорушення за протоколом серії АПР18 № 192721 вчинено 02.11.2019 року тобто на момент скоєння правопорушення рішення за фактом вчинення правопорушення зазначеного в графі чи притягувалася особа до адміністративної відповідальності не могло набрати законної сили, а отже додатково не може свідчити про повторність вчинення правопорушення протягом року.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так само, чинним КУпАП не передбачено повноважень суду для зміни кваліфікації дій особи, адже це суперечитиме наведеним засадам здійснення правосуддя.

Так, ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.51 КпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням». Тим більше «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП, санкція якої передбачає стягнення у вигляді штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої (тоді як за КК України мінімальний штраф становить тридцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян).

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Висновки викладені Європейським судом справедливості у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є одним з джерел національного права, а отже є обов`язковими до виконання державною Україна.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не відображають всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ст. 187 ч. 2 КУпАП, що при судовому розгляді справи не може бути виправлене, оскільки суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення відображену в протоколі, перекваліфіковувати дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, або відшукувати докази на користь обвинувачення, а тому провадження у справі належить закрити відповідно до ст. 247 п.1, ст. 284 ч.1 п.3 КУпАП у зв`язку з недоведеністю наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

При цьому, суд роз`яснює, що притягнення особи до відповідальності за відсутності доказів її винуватості, навіть за умови визнання нею своєї вини в інкримінованому проступку, призведе до порушення її прав, оскільки обґрунтованість будь-якого висунутого проти неї обвинувачення має бути встановлена на підставі належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, представлених та досліджених у чітко регламентованому законодавчому порядку.

На підставі викладеного, ст. 6, 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 247 п.1, ст. 284 ч.1 п.3, ст. 294 КпАП України, керуючись ст.ст. 247 ч.1, п.1, 251, 283, 284 КУпАП, Великоолександрівський районний суд Херсонської області

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 187 ч.2 КУпАП, відносно ОСОБА_1 за протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 192721 складеного 16.11.2019 року - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги особою, щодо якої її винесено 03.12.2019 року.

Постанову може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено до Херсонського апеляційного суду через місцевий суд протягом 10 днів з дня винесення.

Суддя: О.О. Сікора