Справа № 353/191/19
Провадження № 33/4808/233/19
Категорія ст. 130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Мануляк Ю. В.
Суддя-доповідач Гриновецький
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2019 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Гриновецький Б.М. з участю апелянта ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Тлумацького районного суду від 8.05.2019 року,

в с т а н о в и в :

Цією постановою ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

директора Королівської ЗОШ

притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП і накладено штраф 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік; за ст. 185 КУпАП - штраф 170 гривень.

Відповідно до ст. 36 КУпАП остаточно йому призначено штраф в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 15 лютого 2019 року о 18 год. 18 хв. в с. Королівка по вул. Люлька керував автомобілем «Шкода» НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння шкіри обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

При цьому він вчинив злісну непокору законному розпорядженню працівника поліції, а саме, після зупинки вказаного автомобіля, намагався покинути місце зупинки транспортного засобу, шарпав за формений одяг працівників поліції, на законну вимогу працівника поліції Кривка Д.Б. припинити правопорушення не реагував, чим перешкодив виконанню службових обов`язків працівникам поліції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 оспорює законність й обґрунтованість постанови судді, оскільки вважає, що вона прийнята з істотними порушеннями, що призвело до необгрунтованого накладення на нього адміністративного стягнення. Вказує, що неправильно застосовано ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію», оскільки не було названу офіційну причину зупинки; не оголошено пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а відразу направлено на медичне освідчення в ОНД Івано-Франківської області, а не в Тлумацьку ЦРЛ. Вважає, що суд хибно зазначив, що він своїми діями чинив опір працівникам поліції; доставлений в ОНД був більше ніж за дві години після його зупинки; в протоколі не зазначено свідків події; суд безпідставно послався на покази свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , хоча на місці зупинки транспортного засобу їх не було; поліцейським не було розкрито в протоколі об`єктивну сторону правопорушення передбаченого ст. 185 КУпАП, а його дії не підпадають під ознаки даного правопорушення; ставить під сумнів законність його затримання та складання відповідних матеріалів, оскільки в усіх графах протоколу він від підпису відмовився; був позбавлений права на захист з моменту його затримання до моменту складання адміністративних матеріалів. Просить постанову судді скасувати, провадження по даній справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень.

Заслухавши апелянта та його захисника про підтримання апеляційної скарги, перевіривши справу, проаналізувавши апеляційні доводи, апеляційний суд прийшов до переконання, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно ст.ст. 7, 280, 283 КУпАП постанова судді в адміністративній справі повинна бути законною й обґрунтованою. Протоколи про правопорушення винної особи та постанова суду щодо такої особи мають бути належно оформлені, обгрунтовані й вмотивовані. Згідно ст.62 Конституції України будь-які сумніви слід трактувати на користь правопорушника.

Постанова суду та протоколи про правопорушення щодо ОСОБА_1 цим нормам закону не відповідають, тому оскаржена постанова суду не може залишатися в силі, вона підлягає скасуванню.

Суд при розгляді справи в порушення ст. 278 КУпАП належно не перевірив правильність оформлення протоколу про адміністративне правопорушення і не врахував істотні порушення закону при його складанні.

Стаття 266 КУпАП встановлює, що відмова водія від огляду на стан сп`яніння має два етапи: відмова від такого огляду на місці зупинки автомобіля та відмова від медогляду в медичному закладі. Суд не звернув увагу на те, що в протоколі про правопорушення констатовано лише відмову ОСОБА_1 від медичного огляду в ОНД, а його відмова на місці події йому у вину в цьому протоколі не ставилась. Суд, вказавши у постанові, що ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан сп`яніння, не зазначивши, що він відмовився лише від медичного огляду, вийшов за межі адміністративного звинувачення, визначеного протоколом, що є неприпустимим з точки зору порушення права особи на захист.

Такий висновок апеляційного суду грунтується на практиці Європейського Суду з прав людини, якою провадження у справах про адміністративні правопорушення прирівнюються в процесуальному аспекті до проваджень у кримінальних справах.

Із змісту ст. 266 КУпАП слідує, що процедура огляду водія на стан сп`яніння на місці події має проводитись інспектором поліції з використанням спеціального технічного засобу і в присутності двох свідків. Як ствердив апелянт і це підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_6 та даними відеозапису події, вказана процедура огляду водія на місці зупинки автомобіля в с. Королівка, проводилась без наявності вказаного засобу та без участі двох свідків, що апеляційний суд вважає істотним порушенням ст. 266 КУпАП. Залучення цих свідків на пізнішій стадії вже в м. Тлумач та пропозиція ОСОБА_1 пройти тест на Драгері не усуває зазначеного істотного порушення ст. 266 КУпАП, оскільки відсутність приладу та свідків на місці зупинки автомобіля в силу ст. 266 ч.5 КУпАП ставлять під сумнів дійсність процедури такого огляду та обгрунтованість доставки ОСОБА_1 до медзакладу з приводу ст. 130 КУпАП. При цьому слід зазначити, що вказана норма передбачає відповідальність за відмову водія від медичного огляду на стан сп`яніння без його доставки до медзакладу.

В протоколі за ст. 130 ч.1 КУпАП на спеціально визначеному місці немає прізвищ, імен і по-батькові свідків, їх підписів та адрес, що є порушенням ст. 256 КУпАП.

Крім того, в протоколі та в постанові суду не розкрито суті вимог чи розпоряджень поліцейського, яким не підкорився ОСОБА_1 Згідно ст. 185 КУпАП така непокора має бути злісною, яку не конкретизовано ні в протоколі, ні в постанові суду. Намагання покинути місце події, шарпання за одяг поліцейського не належать до переліку вимог чи розпоряджень поліцейського в розумінні ст. 185 КУпАП. Вимога поліцейського припинити правопорушення ні в протоколі, ні в постанові суду не конкретизовано і не вказано яке саме правопорушення мається на увазі.

В порушення ст. 254 КУпАП в матеріалах справи немає офіційних даних про відмову ОСОБА_1 отримати копії протоколів, складених щодо нього. Невручення копій цих протоколів інспектором поліції порушує право ОСОБА_1 на належну підготовку до захисту в суді.

Судом першої інстанції не спростовано доводи апелянта про те, що вимоги працівників поліції щодо нього були незаконними, що унеможливлює його притягнення до відповідальності за ст. 185 КУпАП. Він стверджує, що працівники поліції без належного повноваження та через неприязні стосунки з родиною поліцейського ОСОБА_7 , здійснили незаконне оформлення протоколів про правопорушення. У справі немає офіційного документа про те, що працівники поліції саме в такому складі, саме в той вечір виконували свої прямі службові обов`язки і мали законні повноваження на патрулювання в с. Королівка.

Така обставина ставить під сумнів обгрунтованість притягнення ОСОБА_1 до відповідальності і за ст. 130 ч.1 КУпАП, і за ст. 185 КУпАП, яка прямо встановлює відповідальність осіб лише при умові, що вимога чи розпорядження працівника поліції є законними.

Апеляційний суд погоджується з доводами апелянта про те, що суд необгрунтовано послався на письмові показання свідка ОСОБА_8 без його допиту в суді, що є порушенням принципу безпосередності дослідження доказів і права особи на захист. Суд не з`ясував, чи ці свідки не були наперед упередженими у результатах справи (співробітники поліції, їх родичі тощо), що унеможливлювало їх залучення до справи. Такий сумнів грунтується на даних справи про те, що ці свідки відмовились вказувати місце роботи (а.с. 8, 9).

Суд не з`ясував правомірність направлення ОСОБА_1 на огляд саме до Івано-Франківського ОНД, а не до Тлумацької райлікарні, повноваження якої мають бути затверджені спеціальним рішенням місцевої держадміністації. Судом не дано оцінки тому, що згідно даних протоколу, в якому вказано час виявлення проступку 18 год 18 хв.(а.с. 3), та довідки Івано-Франківського ОНД, де зазначено 20 год.30 хв. (а.с. 7) ОСОБА_1 було доставлено на медогляд більше ніж за 2 години, що є порушенням вимог ст. 266 КУпАП, що ставить під сумнів його обвинувачення у відмові від такого огляду.

Зазначені порушення є безумовними підставами для скасування оскарженої постави суду. За вказаних порушень при оформленні протоколу та матеріалів справи суд повинен був повернути її для належного дооформлення, що судом не виконано.

Згідно ст. 294 КУпАП апеляційний суд позбавлений такої можливості.

Враховуючи те, що на цей момент пройшов встановлений ст. 38 КУпАП 3-місячний строк давності у цій справі, що згідно ст. 247 п.7 КУпАП є процесуальною перешкодою для продовження провадження у справі та є безумовною підставою для скасування постави суду та закриття провадження у ній за строком давності.

З цих мотивів апеляційний суд вважає неможливим подальше провадження у справі і з`ясування наявності чи відсутності в діях ОСОБА_1 складу чи події правопорушень. Тому подана апеляція підлягає частковому задоволенню.

Доводи апелянта про безпідставність його зупинки працівниками поліції на цей момент слід відхилити, оскільки за даними відеозапису слід припустити, що він, порушуючи ПДР, на час події рухався на автомобілі з дальним світлом фар назустріч із автомобілем поліцейських. Однак остаточний висновок з приводу законності дій працівників поліції можна буде зробити після вияснення у передбаченому законом порядку, чи працівники поліції діяли в межах своїх службових повноважень. Оцінку діям працівників поліції буде дано в інших провадженнях, які щодо саме цих обставин ще тривають. Апеляційний суд в силу принципів диспозитивності та змагальності сторін невправі з власної ініціативи збирати докази у судовій справі.

Таким чином апеляційна скарга апелянта підлягає частковому задоволенню, постанова суду скасуванню із закриттям провадження за строком давності.

К е р у ю ч и с ь ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, постанову Тлумацького районного суду від 8.05.2019 року щодо нього скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку із закінченням строку давності на підставі ст. 247 п.7 КУпАП.

Постанова апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Суддя : Б.М. Гриновецький

Згідно з оригіналом

Суддя Б.М. Гринов