ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1223/19 Справа № 205/4478/19 Суддя у 1-й інстанції - Нощенко І. С. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко Н. В.
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2019 року м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду Коваленко Н.В., розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 вересня 2019 року, якою провадження у справі, щодо
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого: Дніпропетровська обласна державна адміністрація, старшим інспектором відділу з питань оборонної та мобілізаційної роботи Управління взаємодії з правоохоронними органами та оборонної роботи, зареєстровано та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого 2 ст.172-6 КУпАП, -
В С Т А Н О В И В :
Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 вересня 2019 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП, та відповідно до ст. 22 КУпАП звільнено від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.
Згідно з оскаржуваною постановою, ОСОБА_1 , звільнившись 26 жовтня 2018 року з посади начальника служби захисту інформації та охорони державної таємниці Військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції», перебуваючи у територіальному сервісному центрі №5141, уклав догорів СГ №7466/18/006009 від 27.11.2018 року на придбання легкового автомобіля марки Honda CR-V, 2005 року випуску, № кузова НОМЕР_2 , вартістю 221 000 грн., яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня 2018 року, який становить 85 000 грн., та без поважних причин, маючи відповідну технічну можливість, у десятиденний строк з моменту придбання майна не повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у майновому стані, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, ОСОБА_1 посилається на те, що судом першої інстанції не взято до уваги, що перевірка щодо нього проводилась не уповноваженим на те органом. Поряд із цим апелянт вказує на те, що у відповідності з вимогами Закону України "Про запобігання корупції", обов`язок повідомлення про суттєві зміни у майновому стані покладений на суб`єкта декларування, а саме на особу, яка займає відповідні посади. Між тим, ОСОБА_1 звертає увагу суду, що на час придбання автомобіля, він був звільнений та, відповідно, мав зобов`язаний був подати лише річну декларацію. Щодо рішення НАЗК від 11 серпня 2016 року № 3, то воно з позиції апелянта фактично розширює положення Закону України "Про запобігання корупції" та носить лише інформативний характер.
Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_1 та його захисника Мовчана Д.О., які скаргу підтримали, прокурора Журенкова Є.В., який просив постанову суду залишити без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість постанови в межах апеляційної скарги, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване, законне рішення.
Суд першої інстанції, розглядаючи матеріали справи цих вимог закону не дотримався, а тому висновки про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП є безпідставними.
Вирішуючи справи цієї категорії суд повинен був керуватися Конституцією України, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), Законом України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції» (далі - Закон), Кодексом України про адміністративні правопорушення, іншими нормативно-правовими актами України, а також практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).
Згідно рішення ЄСПЛ від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України», визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.
Так, для кваліфікації діяння за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, необхідним є встановлення неповідомлення або несвоєчасного повідомлення суб`єктом декларування про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані.
Частиною другою ст. 52 Закону України Про запобігання корупції визначено, що у разі суттєвої зміни у майновому стані суб`єкта декларування, а саме отримання доходу, придбання майна або здійснення видатку на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб`єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу, придбання майна або здійснення видатку зобов`язаний повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.
Положення частини другої цієї статті застосовуються до суб`єктів декларування, які є службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, а також суб`єктів декларування, які займають посади, пов`язані з високим рівнем корупційних ризиків, відповідно до статті 50 цього Закону.
З наведених вимог закону убачається, що обов`язок подання відомостей про суттєві зміни у майновому стані покладається на особу, яка займає відповідну посаду.
Отже, відсутність законодавчо визначеного обов`язку подання цих відомостей в разі припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, унеможливлює безумовну констатацію вчинення правопорушення, тому доводи апеляційної скарги в цій частині є обґрунтованими.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , придбавши 27 листопада 2018 року автомобіль, зобов`язаний був у десятиденний строк повідомити НАЗК про суттєву зміну у майновому стані. Між тим, під час апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_1 на цей час було вже звільнено з військової служби.
Цим обставинам суд першої інстанції належної оцінки не надав, та дійшовши висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, не навів у своєму рішенні в силу яких саме вимог закону на ОСОБА_1 покладено обов`язок подання до НАЗК відповідних відомостей.
Враховуючи наведене, в справі підлягають застосуванню положення ст. 62 Конституції України, відповідно до якої обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У зв`язку з вищевикладеним, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закриттю відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.
За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 вересня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП, скасувати та провадження у справі закрити, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського
апеляційного суду Н.В. Коваленко