Справа № 239/627/18
Провадження № 3/242/217/19
ПОСТАНОВА

І м е н е м У к р а ї н и

06 березня 2019 року м. Селидове

Суддя Селидівського міського суду Донецької області Хацько Н.О., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Селидівського ВП Покровського ГУНП України в Донецькій області, відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

за ч. 2 ст. 130 КУпАП,

В с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія ОБ № 144954 від 25.12.2018 року, ОСОБА_1 25 грудня 2018 року о 13 годині 15 хвилин в м. Новогродівка по вул. Парковій біля будинку № 54, керував автомобілем марки «ВАЗ 2101», державний номер НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння (почервоніння очей, запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода). Від продування газоаналізатору «Драгер» та проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, тим самим порушив вимоги п.п. 2.5 Правил дорожнього руху за що передбачена відповідальність за ст. 130 ч. 2 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні факт адміністративного правопорушення не визнав, зазначив, що в фабула протоколу не містить собі інформації про вчинення ним адміністративного правопорушення повторно протягом року, а лише посилання на ч. 2 ст. 130 КУпАП. Крім того, під час запропонування пройти медичний огляд на стан алкогольного спяніння був присутній лише свідок ОСОБА_2, тоді як свідок ОСОБА_3 на місці виявлення адміністративного правопорушення взагалі не був присутній. У звязку з чим, просить закрити провадження у справі у звязку із закрити, у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Допитаний свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що 25.12.2018 року працівником поліції його було залучено у якості свідка в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, натомість при ньому права та обовязки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності правопорушнику не розяснювалися та належним чином не розяснювалися наслідки відмови пройти медичний огляд, другого свідка, який зазначений в проколі він не бачив. Крім того, пояснення які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення він не писав та не читав, а лише підписав на прохання працівників поліції.

Дослідивши протоколи про адміністративні правопорушення, матеріали справи та поданні до суду заперечення, суд приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 130 ч. 2 КУпАП підлягає закриттю, виходячи з наступного.

Відповідно вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

В своєму рішенні «Маліга проти Франції» від 23.09.1998 року ЄСПЛ визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом. Тобто, якщо за вчинення адміністративного правопорушення, передбачена, крім іншого, така санкція, як позбавлення права керувати транспортним засобом, таке інкриміноване діяння має характер кримінального, що в свою чергу, говорить про необхідність забезпечення і дотримання процедурних гарантій, визначених Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод: забезпечення прав людини на захист, в тому числі: знати про можливості застосування адміністративної санкції і про факти, які ставляться йому в провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту, отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти нього.

Суд наголошує, що виклад інкримінованих правопорушнику діянь має бути гранично конкретизований, це означає, що у формулюванні адміністративного правопорушення повинні включатися всі ті дії (бездіяльність), які відповідають опису об'єктивної сторони адміністративного правопорушення в адміністративно-правовій нормі, в якій передбачена відповідальність за вчинення даного адміністративного правопорушення.

Так, диспозицією статті 130 ч. 2 КУпАП передбачено притягнення особи до адміністративної відповідальності за дії, які зокрема виразилися в повторному протягом року керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так в протоколі про адміністративне правопорушення серія ОБ № 144954 від 25.12.2018 року відсутні відомості про вчинення правопорушення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП повторно протягом року.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Зокрема, існує два нормативно-правових акти, що на відомчому рівні регулюють питання фото- та відеофіксації інспекторами поліції адміністративних правопорушень, це наказ Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року № 100, яким затверджено «Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них» та наказ Департаменту патрульної поліції НПУ від 24.11.2015 № 14/1 «Про порядок зберігання, використання відеозапису з відеореєстраторів патрульних».

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду в своїй постанові від 30 травня 2018 року в справі № 337/3389/16-а, наголосив, що якщо у постанові про накладення адміністративного стягнення не вказано технічний засіб яким здійснений фото або відеозапис, то провадження підлягає закриття на підставі ст. 247 КУпАП у звязку із відсутністю події і складу адміністративне правопорушення.

З огляду на викладену Верховим Судом правову позицію, суд звертає увагу, що в протоколі про адміністративне правопорушення містяться відомості про те, що адміністративне правопорушення було зафіксовано на відеозаписі, натомість до суду даний відеозапис не надано та в проколі відомості про технічний засіб яким здійснений фото або відеозапис відсутні.

Слід також зауважити, що згідно ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Відсутність свідка ОСОБА_3 під час пропозиції поліцейським ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан спяніння та відмови останнього від його проходження, на думку суду, є також грубим порушення норм КУпАП.

Важливим суд також вважає той факт, що як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серія ОБ № 144954 від 25.12.2018 року його було складено о 13 годині 40 хвилин. Тоді як, пояснення від свідків адміністративного правопорушення ОСОБА_3 та ОСОБА_2, за участю яких зафіксовано факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження медичного огляду, були відібрані 25 грудня 2018 року о 13 годині 40 хвилин, тобто одночасно зі складанням самого протоколу про адміністративне правопорушення. У звязку з чим, у суду виникає розумний сумнів щодо обєктивності працівника поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення серія ОБ № 144954 від 25.12.2018 року та допустимості вказаного протоколу та пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у якості доказів вчинення 25.12.2018 року ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП.

Підсумовуючі все вищевикладене слід також зазначити, що в своїх рішеннях у справі «Малофєєва проти Росії» та справі «Карелін проти Росії» Європейський суд з прав людини зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.

В аспекті ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є одним із основних доказів і має відповідати всім вимогам закону щодо його складання.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка, згідно зі ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується при розгляді справ як джерело права, зокрема справу «Пол і ОСОБА_4 проти Обєднаного Королівства» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для зясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що спричиняють вчиненню адміністративний правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

У відповідності до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 62 Конституції України, ст. ст. 7, ст. 245, п. 1 ч. 1 ст. 247, 251, 283, 285 КУпАП,

П о с т а н о в и в:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за ст. 130 ч. 2 КУпАП згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОБ № 144954 від 25.12.2018 року закрити, у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Скаргу на постанову суду може бути подано до Донецького апеляційного суду через Селидівський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Н.О. Хацько