КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2019 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Васильєва М.А.,

за участю:

захисника Літвіна І.М.

особи, яка притягнута до

адміністративної відповідальності, ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вишгородського районного суду Київської області від 31 травня 2019 року, якою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду ОСОБА_1 визнаний винуватим втому, що 24 квітня 2019 року о 09.10 год. по а/д смт. Димер - с. Федорівка Вишгородського р-ну, в порушення п. 2.5 ПДР України керував транспортним засобом «Nissan Almera», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння водій відмовився в присутності двох свідків, чим вчинив порушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що суд першої інстанції не з`ясував всі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Так апелянт вказує, що на місці зупинки транспортного засобу працівники патрульної поліції не пропонували проходження огляду на стан сп`яніння. Обґрунтовуючи наявність ознак алкогольного сп`яніння у нього, склали протокол про адміністративне правопорушення, однак, зі змістом протоколу його не ознайомили, лише продиктували пояснення, які він повинен написати. Оскільки йому не було запропоновано та не було проведено огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, а також не запропонували проїхати до медичної установи, вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Окрім того, суд першої інстанції не допитав ні поліцейських, ні свідків події, що свідчить про поверхневість розгляду справи.

Також, як вказує ОСОБА_1 , працівниками патрульної поліції не було відсторонено його від керування транспортним засобом, що, на думку апелянта, переконливо свідчить про надуманість цих відомостей.

Під час апеляційного розгляду 15 липня 2019 року ОСОБА_1 та його захисник надали пояснення по апеляційній скарзі, та за клопотанням захисника про виклик свідків та працівників поліції розгляд справи був перенесений на 20 вересня 2019 року, про що ОСОБА_1 та його захисник були повідомлені належним чином.

16 вересня 2019 року у зв`язку з укладенням ОСОБА_1 укладено з іншим адвокатом, адвокат Федоров Д.С. ознайомився з матеріалами справи про адміністративне правопорушення (ас. 31-33).

Однак, 20 вересня 2019 року ні ОСОБА_1 , ні його адвокат до суду не з`явилися. Від ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (ас. 36).

У зв`язку з надходженням клопотання розгляд справи перенесений на 11 жовтня 2019 року, про що ОСОБА_1 та захисник Федоров Д.С. повідомлені належним чином (ас. 41-42). Проте, а ні ОСОБА_1 , а ні захисник до суду не з`явилися, про причини неявки не повідомили, будь-яких клопотань до суду не надсилали.

За таких обставин доходжу висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 та його захисника на підставі наявних доказів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та його захисника в судовому засіданні 15 липня 2019 року, допитавши працівника поліції ОСОБА_2 , дослідивши наявні у справі докази, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 підтримав доводи, які викладені в апеляційній скарзі, та пояснив, що він їхав на автомобілі та був зупинений працівниками поліції з підстав перевірки автомобіля. Під час зупинки виявили, що від нього є нібито запах алкоголю. Він пояснив, що вживав напередодні ввечері 100 гр. горілки. Потім працівники поліції зупинили якійсь автомобіль, про що поспілкувались з людьми у тому автомобілі, щось писали там. Йому нічого не пропонували, нічого не говорили. Потім, коли йому надали протокол, сказали написати, що він випив. Він написав те, що сказали працівники поліції. В суді першої інстанції він вину не визнавав. Чому так написано у постанові, пояснити не може.

Захисник підтримав позицію ОСОБА_1. та вважав, що постанова суду підлягає до скасування, а провадження у справі закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримані.

Приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції послався на те, що ОСОБА_1 в суді визнав свою провину, а також на наявні у справі та досліджені докази, а саме: відомості, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , відповідно до якого встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, пояснення свідків, та дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 порушення вимог п. 2.5 ПДР України, що тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП (ас. 10-11).

З таким висновком суду першої інстанції погоджується й суд апеляційної інстанції.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДРП18 № 056746 від 24 квітня 2019 року, 24 квітня 2019 року о 10 год. на у Вишгородському районі на автодорозі смт. Димер-с. Федорівка поворот с. Кручи ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Ніссан Альмера» номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`янінні (запах алкоголю із порожнини рота, тремтіння пальців рук). Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку відмовився в присутності двої свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст.1 30 КУпАП (ас. 2).

У графі: «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності», ОСОБА_1 власноручно написав, що «вчора випив 100 грам горілки, керував авто, огляд проходити не буду, претензій не маю».

Згідно з письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , наявними у матеріалах справи, вони були свідками того, як водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку (ас. 3-4).

Опитаний в суді апеляційної інстанції працівник поліції ОСОБА_2 пояснив, що він оформляв матеріал на ОСОБА_1 Автомобіль був зупинений у зв`язку з перевіркою. Під час спілкування з водієм автомобіля від останнього відчувався запах алкоголю. Коли водія запитали, чи вживав він будь-що, водій повідомив, що вживав напередодні. Йому було запропоновано пройти огляд за допомогою приладу «Драгер» або у лікаря нарколога. Однак, водій відмовився від будь-якого огляду. У зв`язку з цим ними було запрошено двох свідків, в присутності яких ОСОБА_1 відмовився в проходження будь-якого огляду. Після цього був складений матеріал на ОСОБА_1 , а в протоколі він тільки підтвердив, що не бажає проходити будь-який огляд. Автомобіль не змогли евакуювати у зв`язку з відсутністю евакуатора на той час. Відео події не було долучено, оскільки відео у них зберігалось до часу розгляду справи в суді першої інстанції. На даний час відео вони почали долучати до справи. Оскільки відповідальність за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння передбачена п. 2.5 ПДР України, якою регламентується, що водій на вимогу працівника поліції зобов`язаний пройти медичний огляд на стан сп`яніння, то у протоколі і було зазначено про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду, хоча останньому пропонувався й огляд на місці за допомогою пристрою «Драгер», і у лікаря нарколога. Автомобіль був залишений на місці зупинки, оскільки не заважав руху інших автомобілів.

Згідно з рапортом працівника поліції, автомобіль, яким керував ОСОБА_1 , був залишений на місці зупинки, так як не заважав руху автомобілів та в автомобілі було відсутнє пальне (ас. 5).

Згідно з п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, відмовляючись пройти огляд на стан сп`яніння в місці зупинки транспортного засобу водій ще не вчиняє адміністративного правопорушення. А от відмова від огляду у закладі охорони здоров`я вже є окремим адміністративним правопорушенням з відповідними наслідками.

За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Порядок, процедура та особливості проведення огляду особи на стан сп`яніння, а також дії поліцейського в разі відмови особи від проходження такого огляду передбачені статтею 266 КУпАП, пунктом 6, 7 Розділу 1, Розділами П та Ш Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року за № 1452/735.

Таким чином, відповідно до сукупності доказів у справі ОСОБА_1 , як особа, яка керувала транспортним засобом та у якої були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, відмовився на вимогу поліцейського пройти у законом порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, і вказані обставини свідчать про порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України, за що й передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що йому не пропонували пройти огляд на стан сп`яніння, спростовуються власноручними поясненнями ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 не був відсторонений від керування транспортним засобом, є безпідставними.

Відповідно до положень ст.. 265-2 КУпАП у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені… частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 цього Кодексу, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, або транспортний засіб розміщений на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора.

У разі якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво не перешкоджає дорожньому руху або не створює загрозу безпеці руху, крім розміщення транспортного засобу на місцях, призначених для зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, такий транспортний засіб не може бути доставлений для зберігання на спеціальний майданчик.

Згідно з наявними у справі доказами, автомобіль, яким керував ОСОБА_1 , був залишений на місці зупинки, оскільки не заважав руху автомобілів та в автомобілі було відсутнє пальне

Таким чином, під час апеляційного розгляду справи не встановлена невідповідність постанови місцевого суду вимогам закону, матеріалам чи обставинам справи, а всі обставини вчинення адміністративного правопорушення місцевим судом досліджені повно та об`єктивно.

З огляду на викладене апеляційний суд доходить висновку, що постанова судді місцевого суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є законною та обґрунтованою, та підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Постанову Вишгородського районного суду Київської області від 31 травня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду М.А. Васильєва