КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/2941/2019
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

10 жовтня 2019 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Новов С.О., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Яворського В.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 24 червня 2019 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Солом`янського районного суду м. Києва від 24 червня 2019 року,

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Цією ж постановою суддя стягнув з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.

Як встановлено постановою судді, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 345001 від 30.04.2019 року, ОСОБА_1 , 30.04.2019 року о 16 год. 20 хв. в м. Києві по вул. П. Радченка, 27, керував транспортним засобом Vokswagen, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей не реагують на світло, порушення мови, неприродна блідість обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 24 червня 2019 року та закрити справу про адміністративне правопорушення щодо нього за відсутності в його діях складу такого правопорушення.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги апелянт посилається на те, що оскаржувана постанова ухвалена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, при цьому суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою необґрунтоване застосування до нього покарання за адміністративне правопорушення, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду.

Зокрема, як зазначає апелянт, розглядаючи справу суд значно відступив від принципів повноти та об`єктивності судового розгляду та порушив вимоги Постанов Пленуму Верховного Суду України, а саме від 11.06.2004 № 11 «Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення» та від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті».

Крім того, як вказує апелянт, Солом`янським районним судом м. Києва взагалі не було допитано свідків у справі та не отримано його особистих пояснень в судовому засіданні, і на момент ознайомлення з матеріалами справи, його захисник також не виявив у справі, а ні своїх заперечень, а ні його, ОСОБА_1 , пояснень, що вказує на упередженість суду при розгляді даної справи.

Звертає увагу апелянт і на норми ст. 279 КУпАП, які визначають порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення та ст. 280 КУпАП, яка визначає обставини, що підлягають з`ясування при розгляді справи про адміністративне правопорушення, яких суд першої інстанції не дотримався, оскільки не проводив судове засідання, а самостійно прийняв рішення.

На думку апелянта, оскаржувана постанова не відповідає матеріалам та обставинам справи, оскільки протокол серії ДПР18 № 345001 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, не відображає всі обставини справи та не відповідає вимогам ст.ст. 130, 266 КУпАП, постанові Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» і спільному Наказу Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», оскільки працівники поліції не надали йому на огляд особисті документи, які посвідчують їх повноваження на право оформлення адмінпротоколів про правопорушення; обставини справи, викладені у протоколі, не відповідають дійсності, а показання свідків суперечать один одному; його огляд на стан сп`яніння було проведено з грубим порушенням норм чинного законодавства і не може бути визнаний дійсним.

Також, як зазначає апелянт, було залишено без розгляду його клопотання щодо перевірки його стану на місці зупинки, а працівника поліції відмовились надати йому технічний засіб, свідоцтво про державну реєстрацію та свідоцтво про повірку технічного засобу, за допомогою якого потрібно було провести огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.

Вказує апелянт і на те, що складання протоколу по справі про адміністративне правопорушення, що є єдиним доказом по цій справі, відбулося з грубим порушенням норм чинного законодавства, а саме, всупереч вимогам ст. ст. 254, 256 КУпАП, оскільки складання протоколу здійснювалось без його присутності, і лише один свідок з боку поліції, після складання протоколу, засвідчив той факт, що він відмовився від поїздки до медичного закладу, але жодного відображення того, що він наполягав на проведенні обстеження на місці події за допомогою технічних засобів, у протоколі не відображено.

Крім того, апелянт звертає увагу, що йому не було вручено копії протоколу та відмовлено у дачі особистих письмових заперечень до протоколу, і в порушення вимог ст. ст. 266, 265-2 КУпАП та наказу МВС № 77 від 26.02.2009, його не було відсторонено від керування автомобілем, а наданий до справи компакт диск, який знаходиться в пакеті, не опечатаний та відсутня технічна експертиза або висновок експерта, щодо ідентифікації технічного запису та підтвердження факту, що копія технічного запису була зроблена саме з нагрудної камери АА/00227 і даний запис не підлягав зовнішнім втручанням і правкам.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Яворського В.І., які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити; пояснення свідка ОСОБА_2 ; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, незважаючи на доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку суду щодо доведеності вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зокрема, крім протоколу про адміністративне правопорушення від 30 квітня 2019 року серії ДПР18 № 345001, який було складено щодо ОСОБА_1 , вина останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, як обґрунтовано зазначається в оскаржуваній постанові, підтверджується: письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , у присутності яких ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння; рапортом інспектора поліції, а також відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксовані дії ОСОБА_1 , пов`язані з відмовою від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

При цьому, погоджуючись із висновками судді, який розглядав дану справу, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Відповідно до вимог п. 2.5. ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проходження такого огляду регламентовано Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (надалі - Інструкція від 09.11.2015 року № 1452/735).

Як передбачено п. 12 Розділу ІІ Інструкції від 09.11.2015 року № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Згідно з вимогами, передбаченими п. 6 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395 (надалі - Інструкція від 07.11.2015 року № 1395), у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

У зв`язку з цим, приймаючи до уваги встановлений та зафіксований у присутності двох свідків факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння в закладі охорони здоров'я поліцейський, у відповідності до вимог п. 6 Розділу ІХ Інструкції від 07.11.2015 року № 1395, обґрунтовано склав протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , в якому зазначив ознаки наркотичного сп'яніння та дії водія щодо ухилення від проходження огляду.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції не може погодитися з доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо порушення встановленого законом порядку проведення його огляду на стан наркотичного сп`яніння та складання відповідного протоколу.

Що ж стосується інших доводів скарги ОСОБА_1 , у тому числі щодо змісту письмових пояснень свідків, що були долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, то вони також не дають підстав для висновку про те, що оскаржувана постанова не відповідає фактичним обставинам справи та не ґрунтується на доказах, які були зібрані під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення.

Більш того, за результатами перевірки доводів апеляційної скарги, в тому числі заслуховування пояснень свідка ОСОБА_2 , судом апеляційної інстанції не встановлено будь-яких даних, які б дозволили зробити висновок про наявність законних підстав для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .

З огляду на вищенаведене, перевіривши наявні у справі докази, в тому числі відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівників Управління патрульної поліції у м. Києві, які здійснювали оформлення адміністративного правопорушення щодо ОСОБА_1 , вважаю, що доводи, наведені в його апеляційній скарзі не спростовують правильності та законності постанови судді Солом`янського районного суду м. Києва від 24 червня 2019 року, а тому вони не можуть бути визнані обґрунтованими та служити законними підставами для скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, за наслідками розгляду цієї скарги, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне прийняти рішення, яким залишити вказану апеляційну скаргу без задоволення, а постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 24 червня 2019 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 24 червня 2019 року, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду

С.О. Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Курова О.І.