Справа № 299/3430/18
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

01.03.2019 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Стан І. В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Стана І. В. у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця АДРЕСА_1, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 10.10.2018 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАп із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень,

ВСТАНОВИВ:

до початку розгляду справи ОСОБА_1 подав письмову заяву про відвід судді Стану І. В., який мотивував тим, що в даній справі суддею Станом І. В. 15.01.2019 прийнято рішення про відмову в поновленні строку на апеляційне оскарження й повернуто йому попередню апеляційну скаргу, що у свою чергу свідчить про те, що повторно подана ним апеляційна скарга підлягає розгляду іншим суддею. Просить задовольнити відвід судді Стана І. В. у даній справі, у зв'язку з неможливістю повторного розгляду ним апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, приходжу до висновку про те, що заява про відвід підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція), кожна людина має право при визначенні її громадянських прав і обов'язків або будь-якого обвинувачення проти неї на справедливий і відкритий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма, у тому числі й ст. 53 Конвенції, гарантує кожній людині справедливий розгляд її справи незалежним і безстороннім судом.

17.07.1997 Україна ратифікувала зазначену Конвенцію і Протоколи 1, 2, 4, 7, 11 відповідним Законом № 475/97-ВР, визнавши її дію в національній правовій системі, а також обов'язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції.

Відповідно до положень ст. ст. 8, 9 Конституції України та ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» від 29.06.2004 № 1906-IV в Україні визнається і діє принцип верховенства права; чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України; якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Щодо безсторонності суду, Європейський суд з прав людини висуває дві вимоги: по-перше, бути суб'єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи, по-друге, бути об'єктивно безстороннім - тобто суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву стосовно його безсторонності.

Суддя є безсторонній, поки зворотнє не буде доведено. До того ж необхідно зазначити, що, крім всього, суди зобов'язані заслуговувати на довіру учасників процесу.

Пункт 5 постанови Пленуму Верховного Суду України N 8 від 13.06.2007 "Про незалежність судової влади" передбачає, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді.

З урахуванням вищенаведеного, а також положень Кодексу суддівської етики, які містять обмеження, пов'язані з дотриманням етичних норм у поведінці судді під час здійснення правосуддя, п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006, яким визначено, що суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупереджене рішення; ч. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", якою закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, приходжу до висноку про те, що хоча наведені ОСОБА_1 дані і не свідчать про упередженість судді Стана І. В. у даній справі, однак, з метою уникнення виникнення в учасників справи будь-яких сумнівів щодо неупередженості та об'єктивності судді Стана І. В. під час розгляду даної справи, заява ОСОБА_1 про відвід судді Стана І. В. підлягає задоволенню.

Керуючись ч. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ст. ст. 8, 9, 22, 55, 64, 129 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» від 29.06.2004 № 1906-IV, ст. ст. 2,294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

заяву ОСОБА_1 про відвід судді Стана І. В. задовольнити.

Справу про адміністративне правопорушення № 299/3430/18 (провадження № 33/4806/310/19) за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 10.12.2018 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, передати для здійснення повторного автоматизованого розподілу для визначення іншого головуючого судді.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя І. В. Стан