печерський районний суд міста києва
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2019 року суддя Печерського районного суду м. Києва Карабань В.М., за участю секретаря Самійлик В.В., прокурора Спусканюка Р.М., захисника - адвоката Калько Д.О., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли з Департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працюючої начальником відділу контролю за дотриманням процедури ліквідації банків управління припинення діяльності банків Генерального департаменту банківського нагляду, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №381, складеного 04.06.2019 року оперуповноваженим Управління захисту економіки у м.Києві ДЗЕ Національної поліції України Загребельним С.В., ОСОБА_1 обіймаючи посаду начальника відділу контролю за дотриманням процедури ліквідації банків управління припинення діяльності банків Генерального департаменту банківського нагляду Національного банку України, будучи службовою особою державного органу, відповідно до підпункту «и» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП, являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог частини 1 статті 45 даного Закону, несвоєчасно без поважних причин, 07.04.2018 подала щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 з`явилась, вину у вчиненому адміністративному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.172-6 КУпАП не визнала та просила закрити провадження за відсутністю складу правопорушення. Пояснила, що ЕЦП, який їй надавався в ДФС Дарницького р-ну міста Києва на її особистий носій з невідомих причин не спрацьовував, саме тому ОСОБА_1 була змушена втратити кілька днів та відстояти в чергах для отримання нового ЕЦП. Також зауважила, що враховуючи зміни в діючому законодавстві України нею належним чином було замінено адресу особистої поштової скриньки для отримання повідомлення про підтвердження подання та збереження декларації.

ОСОБА_1 повідомила, що вона робила кілька спроб та вносила всі необхідні звітні дані, намагаючись зберегти їх та своєчасно подати декларацію (до 01.04,2018 р.), проте електронне повідомлення про збереження та розміщення декларації на відповідному Ресурсі на її нову поштову скриньку так і не надходило. Через постійні технічні проблеми та недоліки ресурсу «Єдиний державний реєстр декларацій» серверу НАЗК (вже понад два роки на зазначеному Ресурсі відбуваються незрозумілі перенавантаження, технічні збої, помилки, тимчасові відключення, незбереження та/або ненадходження повідомлень про прийняття же даної декларації тощо)вона змушена була подавати декларацію до того часу, поки не отримала повідомлення про її збереження, проте це вже відбулось після 01.04.2018 р.

У судовому засіданні адвокат Калько Д.О. просив закрити провадження відносно ОСОБА_1 за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Зазначив, що вину підозрюваної не доведено. Також повідомив, що підозрювана намагалась подати декларацію, але в роботі порталу Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування мали місце технічні збої, виникали помилки при зчитуванні особистого ключа, система не приймала наявний у ОСОБА_1 електронний ключ, а новий електронний ключ вона змушена була отримувати в іншому районі ніж отримувала попередньо. Згодом ОСОБА_1 все ж звернулась до ДФС в іншому районі для отримання нового, але не заплановано змушена була витратити таку кількість часу в чергах та на бюрократичні процедури, з двома малолітніми дітьми на руках, що зробити це в належні строки стало неможливим. Саме технічні збої та відсутність належного супроводження технічної сторони процесу подачі декларацій з боку державних органів стала причиною її затримки на шість днів.

Зауважив, що на момент, коли підозрюваній (в березні 2018 року) стало відомо про неможливість скористатися електронним ключем та необхідність його відновлення, у неї на руках знаходилось двоє малолітніх дітей (одного та двох років), одна дитина, при цьому, на момент подання декларації перенесла хворобу.

Крім того, як зазначалось виникали помилки при зчитуванні особистого ключа, а покинути дітей мати не мала змоги, тому, всі питання було відкладено на певний період.

Адвокат Калько Д.О. наголошував, що до багатодітної матері, могло б бути застосовано і положення ст. 18 КУпАП. Так само, на його думку, можливим було б і застосування ст. 22 КУпАП (зважаючи на відсутність суспільної шкоди від адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, так само як і відсутністю шкідливих наслідків від нього).

Адвокат зазначив, що відповідно до змін у законодавстві України функції контролю за здійсненням процедури тимчасової адміністрації та ліквідації банків належать Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Враховуючи зазначене, підрозділ, в якому працювала ОСОБА_1 , виключено зі структури Національного банку України, в інший структурний підрозділ остання не переведена, а виведена за штат. Інформація про виключення підрозділу зі структури зазначена в табелі обліку використання робочого часу, який надіслано листом Національного банку України до Департаменту захисту економіки Національної поліції України.

Таким чином, ОСОБА_1 з 2015 року виведена за штат, безпосередньо не бере участі у виконанні функцій Національного банку, не займає посаду, передбачену штатним розписом, не має посадової інструкції, яка б визначала відповідні обов`язки, у зв`язку з цим вважаємо, що остання не є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону "Про запобігання корупції".

Прокурор в судовому засіданні подав висновок, в якому повідомив, що ОСОБА_1 будучи суб`єктом відповідальності, на якого поширюються вимоги ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення встановленого законом строку до першого квітня, несвоєчасно без поважних причин, 07.04.2018 подала щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, однак, провадження у справі стосовно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суддя приходить наступного висновку.

Протокол № 381 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 172-6 КУпАП, складений 04.06.2019 року оперуповноваженим Управління захисту економіки у м.Києві ДЗЕ Національної поліції України Загребельним С.В., що відповідає ст.255 КУпАП.

ОСОБА_1 , як особа, відповідно до ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» на яку покладено обов`язок подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зобов`язана була подати вказану декларацію до 01.04.2018. Проте така декларація нею була подана 07.04.2018.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Суб`єктивною стороною правопорушення, пов`язаного з корупцією, є наявність прямого чи непрямого умислу. Тобто особа, яка є суб`єктом декларування і своєчасно не подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, має усвідомлювати суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачати його суспільно-небезпечні наслідки і бажати їх настання, або особа усвідомлювала суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно-небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо допускала їх настання.

Таким чином, суд бере до уваги пояснення ОСОБА_1 з приводу відсутності в неї будь-якого умислу на вчинення адміністративного правопорушення, оскільки спочатку несправним виявився ЕЦП, у зв`язку з чим необхідно було отримати новий, на що ОСОБА_1 витратила певний час. Після чого 04.04.2018 приступила до заповнювання декларації, однак на сайті НАЗК на той момент були технічні несправності. Коли ОСОБА_1 пройшла всі етапи вона натиснула «Подати документ», але підтвердження, що декларацію успішно подана, на електронну пошту не приходило.

Усі дії ОСОБА_1 були направлені на те, щоб неухильно дотриматись законодавства і виконати всі зобов`язання якісно і своєчасно. Незважаючи на збої, незрозумілі помилки та проблеми з ЕЦП вона кілька разів намагалась подати декларацію проте повідомлення про її збереження їй не приходило, а затримка подання відбулась не з її вини.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушення, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Оскільки ОСОБА_1 не подала декларацію в строк передбачений чинним законодавством з об`єктивних підстав, не мала можливості вплинути та/або завадити технічним недолікам вищезгаданого Ресурсу, а також враховуючи, що остання зробила все можливе та необхідне, з метою недопущення порушення норм чинного законодавства, у суду відсутня можливість притягнути її до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган/ посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.252 КУпАП орган/посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Кодекс України про адміністративні правопорушення фактично не передбачає процесуальних норм, які регламентують визнання недопустимими доказів добутими не уповноваженими особами, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення і не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відповідне клопотання.

Відповідно до положень ст. 62 Конституції України, винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частина 2 ст. 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Приймаючи певне рішення, орган влади, а особливо суд, повинен довести, що діє згідно з наведеним приписом.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) при розгляді справ про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, як це визначено ст.252 КУпАП.

За таких обставин, оцінивши докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням та з точки зору належності, допустимості та достатності для висновку про вчинення особою адміністративного правопорушення, вважаю, що обставини, які викладені у протоколі про адміністративні правопорушення № 381 від 04.06.2019 ґрунтуються на припущеннях та не підтверджені належними та допустимими доказами, а відтак, вважаю, що в даному випадку не мали місце адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та, відповідно, у діях ОСОБА_1 , склад таких правопорушень відсутній, у зв`язку з чим провадження у справі слід закрити.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст.247,252, 280, 283, 284, 287 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-6 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено подання прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги чи подання прокурора.

Апеляційна скарга, подання прокурора подаються до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя В.М.Карабань