Провадження № 3/225/488/2019
Єдиний унікальний номер № 225/1313/19
Дзержинський міський суд Донецької області
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 березня 2019 року м. Торецьк

Суддя Дзержинського міського суду Донецької області Челюбєєв Є.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Торецького відділення поліції Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, непрацюючого, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1,

за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Дзержинського міського суду Донецької області надійшов адміністративний матеріал стосовно ОСОБА_1 за ст. 130 ч. 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 25 лютого 2019 року о 16 год. 00 хв. в с. Неліпівка, м.Торецька по вул.Київська керував транспортним засобом ГАЗ-2410, реєстраційний номер НОМЕР_1, з ознаками наркотичного спяніння (порушення координації рухів, підвищена жвавість). Від проходження медичного огляду у медичному закладі з метою встановлення наркотичного спяніння відмовився у присутності двох свідків, а також вчинив дії по ухиленню від проходження огляду, а саме відмовився надати біологічне середовище сеча, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, надав суду письмові пояснення з яких вбачається, що він вину в інкримінованому йому правопорушенні не визнав, просить провадження закрити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Зауважив, що він не відмовлявся від проходження медичного огляду на виявлення стану наркотичного спяніння, оскільки на вимогу поліцейського прибув до медичного закладу для проходження такого огляду, Але через порушення порядку відібрання предметів дослідження біологічного середовища такий огляд в медичному закладі не відбувся.

Розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КупАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частина 2 ст. 130 КУпАП передбачає повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у даному випадку, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов'язаний з'ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

За правилами ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При цьому доказами в справі про адміністративне правопорушення, згідно ст. 251 КУпАП є будь які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Під час розгляду справи суд керується вимогами ст. 245 КУпАП про необхідність всебічного, повного і обєктивного зясування обставин інкримінованого правопорушення, перевіряє відповідність протоколу про адміністративного правопорушення вимогам ст. 256 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 25 лютого 2019 року о 16 год. 00 хв. в с. Неліпівка, м.Торецька по вул.Київська керував транспортним засобом ГАЗ-2410, реєстраційний номер НОМЕР_1, з ознаками наркотичного спяніння (порушення координації рухів, підвищена жвавість). Від проходження медичного огляду у медичному закладі з метою встановлення наркотичного спяніння відмовився у присутності двох свідків, а також вчинив дії по ухиленню від проходження огляду, а саме відмовився надати біологічне середовище сеча, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

До протоколу поліцейським доданий висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1, в якому зазначено, що останній відмовився від проходження медичного огляду на виявлення стану наркотичного спяніння шляхом забору сечі. Висновок виданий лікарем КНП «ЦМЛ».

З огляду на це, зазначаю наступне.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачений ст.266 КУпАП, Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103, якою затверджено «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду»; спільним Наказом МВС та МОЗ України віл 9 листопада 2015 року № 1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», самої Інструкцією.

Із аналізу наведених вимог законодавчих актів слід зробити висновок, що огляд на визначення перебування особи, яка керує транспортним засобом, в стані наркотичного сп'яніння має бути проведеним лікарем закладу охорони здоров'я.

Перелік закладів охорони здоровя, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоровя місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Згідно п. 8 Інструкції № 1452/735 від 09.11.2015 метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан спяніння.

Відповідно до п. 12 цієї Інструкції предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.

В пункті 13 зазначено, що для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан спяніння) (додаток 4), видається на підставі акта медичного огляду.

Як встановлено судом, особі, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 для виявлення стану наркотичного спяніння в медичному закладі було запропоновано здати сечу, але останній не зміг надати таке біологічне середовище для дослідження.

При цьому, в порушення вищенаведених положень медичними працівниками не пропонувалось ОСОБА_1 надати будь яке інше біологічне середовище, в тому числі і кров.

Отже, судом встановлено, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 фактично не відмовлявся від проходження медичного огляду на виявлення стану наркотичного спяніння, а навпаки на вимогу поліцейського прибув до медичного закладу для проходження такого огляду. І тільки через порушення порядку відбирання предметів дослідження біологічного середовища у ОСОБА_1, такий огляд в медичному закладі не був проведений.

Відтак, судом не можуть бути прийняті як доказ відмови у проходженні медичного огляду результати медичного обстеження в медичному закладі в м. Торецьку на виявлення стану наркотичного спяніння.

У зв'язку з цим, суд зазначає, що відповідно до принципу презумпції невинуватості щодо особи, яка підозрюється у вчиненні злочину або правопорушення, припускається невинність до того часу, поки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законодавством, і встановлено вироком суду, який набрав законної сили.

Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі "Аллене де Рібермон проти Франції" підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов'язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Таким чином, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо, зокрема відсутній склад адміністративного правопорушення.

Керуючись ч.2 ст. 130, ст.ст. 247, 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга через Дзержинський міський суд Донецької області протягом 10 (десяти) днів з моменту винесення постанови.

Суддя Є.В. Челюбєєв