П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2019 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу захисника Мартиненка І.О. в інтересах ОСОБА_3 на постанову судді Подільського районного суду міста Києва від 11 грудня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за порушення митних правил, передбачених ст. 472 Митного Кодексу України, -

за участю захисника особи, яка притягнута

до адміністративної відповідальності Мартиненка І.О.,

представників Енергетичної

митниці ДФС Голіка В.В.,

Козачука А.А.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Подільського районного суду міста Києва від 11 грудня 2018 року ОСОБА_6 визнано винуватим порушенні митних правил, передбачених ст. 472 МК України та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 % вартості товару - безпосередніх предметів порушення митних правил, що становить 349010 грн. з конфіскацією товарів.

Відповідно до постанови, ОСОБА_3 18 червня 2018 року не заявив в поданій електронній декларації в митному режимі імпорт типу «IM40ДЕ», якій присвоєно № UA903010/2017/009883 точні та достовірні відомості про товар № 2 «Lubrizol 2745 emulsifier/Емульгатор Lubrizol 2745» за кодом згідно з УКТЗЕД зі ставкою акцизного податку 245 Євро за 1000 літрів, вагою нетто 1742 кг з фактичною вартістю 8919,04 Євро, який був переміщений через митний кордон України та підлягав обов'язковому декларуванню, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 472 МК України.

На вказану постанову захисник Мартиненко І.О. в інтересах ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та постановити нову, якою провадження у справі стосовно ОСОБА_7 закрити у зв'язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України. Одночасно апелянт ставить питання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження постанови, оскільки вважає, що строк він пропустив із поважних причин.

Апелянт зазначає, що під час розгляду справи в суді першої інстанції він та ОСОБА_3 не були присутніми, оскільки не отримували судову повістку про виклик до суду. Він звертає увагу на те, що про судове рішення йому стало відомо 18 січня 2019 року, а тому вважає, що строк на апеляційне оскарження він пропустив з поважних причин.

В доводах апеляційної скарги захисник зазначає, що постанова суду прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права, зокрема суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення справи.

Апелянт звертає увагу на те, що судом першої інстанції в своєму рішенні зазначено, що було направлено запит до Департаменту податкових та митних експертиз ДФС з метою ідентифікації товару та встановлення характеристик, визначальних для класифікації товарів згідно УКТЗЕД та отримано висновок від 13 липня 2018 року, що потягло у свою чергу зміну коду УКТЗЕД та ставок митних платежів, то цей випадок є складним випадком в розумінні положення ч. 5 ст. 69 МК України.

Захисник Мартиненко І.О. зазначає, що рішення про класифікацію товарів у складному випадку було прийнято на підставі поданих заявником достовірних документів, наданої їм достовірної інформації та всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення. Він вважає, що митну декларацію було заповнено на підставі даних відправника товару, оскільки встановити відмінність ознак товару без проведення спеціального дослідження лише шляхом огляду ОСОБА_3 не мав можливості.

Переглянувши справу та заслухавши пояснення захисника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності Мартиненка І.О., який підтримав клопотання про поновлення строку, представника Енергетичної митниці ДФС, який заперечував проти задоволення клопотання, апеляційний суд вважає, що захисник Мартиненко І.О. пропустив строк на апеляційне оскарження постанови суду з поважних причин.

Відповідно до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, 11 грудня 2018 року судом за відсутності ОСОБА_3 ухвалене рішення про визнання його винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 КУпАП. Матеріали справи не містять дані про отримання захисником копії постанови.

З урахуванням положень ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свободпро право кожного на справедливий, публічний судовий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, апеляційний суд вважає, що захисник Мартиненко пропустив строк на оскарження постанови з поважних причин, а тому його апеляційна скарга підлягає розгляду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення захисника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності МартиненкаІ.О., який підтримав апеляційну скаргу, представників Енергетичної митниці ДФС, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Увалюючи рішення про визнання ОСОБА_3 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, суд зазначив, що аналіз досліджених у справі доказів вказує на доведеність митним органом наявності в його діях ознак адміністративного правопорушення, передбачено цією нормою закону.

Апеляційний суд вважає, що такий висновок суду на ґрунтується на наявних в матеріалах справи доказах.

Так, відповідно до поданої електронної митної декларації № UA903010/2017/00988 ОСОБА_3 відповідно до договору надання послуг, укладеного між ТОВ «Твоя логістика» та ФОП ОСОБА_8 та договору про надання послуг з декларування та митного оформлення товарів, укладеного між ФОП ОСОБА_8 та ДП «Науково-виробниче об'єднання «Павлоградський хімічний завод» був заявлений для митного оформлення товар № 1 - готові присадки, добавки для нафтопродуктів або для інших рідин, які використовуються з тією самою метою, що і нафтопродукти . Код згідно УКТЗЕД - 0; № 2 - мастильні матеріали з вмістом менше 70% нафти або нафтопродуктів, одержаних з бітумінозних мінералів, не для текстильних матеріалів, не для змащування машин, механізмів та транспортних засобів, не в аерозольній упаковці, не містить озойноруйнуючих речовин, без вибухових речовин. Код згідно з УКТЗЕД - , який надійшов від продавця товару - компанія «Explominetech Explosives and Mining Technologies GmbH&a 1;Co.KG» (Німеччина) на виконання контракту № 400001-18 від 07 лютого 2018 року.

За умовами даного контракту продавець товару зобов'язаний поставити, а покупець прийняти і оплатити хімічну продукцію, найменування, кількість, ціна та умови поставки якого вказані в специфікації.

Відповідно до специфікації № 1 до контракту продавцю постачаються: Емульгатор SМO, Емульгатор Lubrizol 2733, Емульгатор Lubrizol2745.

У митній декларації емульгатор Lubrizol 2745 позначений кодом 34031990.

Проте, відповідно до проведеного дослідження № 115 від 13 липня 2018 року взяті проби ідентифіковано як прозорі рідини коричневого кольору з специфічним запахом, які за своїм хімічним складом являють собою суміш неароматичних вуглеводів, поліолефіну та/або його похідної, тощо.

Такий товар має класифікуватись за кодом відповідно до рішення відділу класифікації товарів та митно-тарифного регулювання Енергетичної митниці ДФС від 25 липня 2018 року.

Як пояснив в суді апеляційної інстанції захисник Мартиненко І.О., який діє в інтересах ОСОБА_3 код товару був визначений відповідно до тих товаросупровідних документів, які надав продавець.

Дану обставину підтвердив представник митниці, зазначивши при цьому, що встановити відмінність товару, від того, який вказаний в специфікації можливо лише шляхом проведення його лабораторного дослідження.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 МК України, перед подачею митної декларації декларант має право з дозволу органу доходів і зборів брати проби та зразки товарів.

Отже, цими положеннями закону визначено не обов'язок, а право декларанта брати зразки товару для визначення, зокрема правильності коду товару.

На думку апеляційного суду, здійснення таких дій мало б обов'язковий характер у разі, якщо у декларанта виникали сумніви щодо відповідності поставленого товару тим супровідним документам, які з ним надійшли, чи при візуальному його огляді.

Проте, як заявив представник митниці, таку відмінність можна було встановити лише після проведення відповідного лабораторного аналізу.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що в діях декларанта відсутня одна із ознак адміністративного правопорушення, а саме його суб'єктивна сторона.

При цьому апеляційний суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 69 МК України органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.

За приписами ч. 5 цієї норми закону під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом, або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.

При цьому слід зазначити, що відповідно до ч. 6 ст. 69 МК України штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у зв'язку з неправильною класифікацією товарів, застосовуються виключно у разі, якщо прийняте органом доходів і зборів рішення про класифікацію цих товарів у складному випадку було прийнято на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення.

На думку апеляційного суду при декларуванні товару, який надійшов для ДП «Науково-виробниче об'єднання «Павлоградський хімічний завод», виник складний випадок класифікації товару і вирішення цього питання відбулося відповідно до положень Митного Кодексу, а саме, орган доходів і зборів після отриманого дослідження товару сам його класифікував за відповідним кодом, а суб'єкт господарювання сплатив у зв'язку з новою класифікацією всі необхідні платежі.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд вважає, що постанова суду підлягає скасуванню, а провадження закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Мартиненка І.О. в інтересах ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову судді Подільського районного суду міста Києва від 11 грудня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за порушення митних правил, передбачених ст. 472 Митного Кодексу України, скасувати, провадження у справі щодо ОСОБА_3 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 Митного Кодексу України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун