ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі судді Міняйла М.П., за участі секретаря Белорукової І.В., представника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Корабельного районного суд м. Миколаєва від 09.10.2018 року якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, мешкає за адресою: АДРЕСА_1, який раніше не притягувався до адміністративної відповідальності

- притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 126 ч.3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

Згідно постанови суду, 14 вересня 2018 року близько 07 год. 59 хв. ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом автомобілем марки «ВАЗ 21043-20», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, рухався в Інгульському районі м.Миколаєва по вулиці Космонавтів біля будинку № 76/1. В ході перевірки документів, було виявлено, що вищевказаний водій керував транспортним засобом з встановленим тимчасовим обмеженням боржника у праві керування транспортними засобами. Обмеження встановлено постановою Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 12 квітня 2018 року.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 просить постанову Корабельного районного суду м. Миколаєва від 09.10.2018 року відносно нього скасувати, провадження по справі закрити.

Вважає, що суд першої інстанції прийняв незаконне та необґрунтоване рішення, з порушенням норм процесуального права.

Стверджує, що він не повідомлявся про дату розгляду справи ні по телефону ні повісткою, тому був позбавлений можливості надати свої пояснення в суді.

Зазначає, що постанова Інгульського відділу Державної виконавчої служби від 12.04.2018 року є незаконною та оскаржена у встановленому законом порядку. Розгляд його скарги на дану постанову призначений в Центральному районному суді м. Миколаєва на 31 жовтня 2018 року.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на підтримку апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов наступного.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Суд апеляційної інстанції вважає, що вищевказаних вимог закону, суд першої інстанції дотримався, внаслідок чого прийняв правильне рішення, висновки якого відповідають фактичним обставинам справи.

Так, відповідно до ч.3 ст.126 КУпАП, адміністративна відповідальність встановлена за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Відповідно до п.2 ч.9 ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, передбачено можливість встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 14 вересня 2018 року близько 07 год. 59 хв. ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом автомобілем марки « ВАЗ 21043-20», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, рухався в Інгульському районі м. Миколаєва по вулиці Космонавтів біля будинку № 76/1. В ході перевірки документів, було виявлено, що вищевказаний водій керував транспортним засобом з встановленим тимчасовим обмеженням боржника у праві керування транспортними засобами., за що відповідальність передбачена ч.3 ст.126 КУпАП.

Крім того, провина ОСОБА_1 також підтверджується постановою Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаєва Головним територіальним управлінням юстиції у Миколаївській області від 12 квітня 2018 року, актом вилучення посвідчення водія від 14 вересня 2018 року, витягом з адмінпрактики, довідкою Управління патрульної поліції у місті Миколаєві про наявність у ОСОБА_1 посвідчення водія від 14 вересня 2018 року (а.с. 2 - 6).

Твердження апелянта про те, що постанова Інгульського відділу Державної виконавчої служби від 12.04.2018 року є незаконною та оскаржена у встановленому законом порядку та розгляд якої на даний час ще триває в Центральному районному суді м. Миколаєва свого підтвердження не знайшли, оскільки ОСОБА_1 не одноразово надавав клопотання про відкладення слухання справи та обіцяв надати до апеляційного суду копію рішення Центрального районного суду м. Миколаєва, але на теперішній час вищевказаного рішення надано так і не було.

В ході апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 надав до суду письмові пояснення в яких зазначає, що свою вину у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП не визнає та зазначив, що постановою головного державного виконавця Інгульського відділу Державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_3 від 12.04.2018 року встановлено тимчасове обмеження у праві керувати транспортними засобами відносно нього до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі, але копія вказаної постанови йому не надсилалась, а тому вважає, що в його діях відсутній умисел на порушення встановленого тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, оскільки на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення рішення державного виконавця, яким його тимчасово позбавлено права керування транспортним засобом не набрало законної сили у зв'язку з його оскарженням.

Такі твердження апелянта не заслуговують на увагу, оскільки він ознайомився з матеріалами виконавчого провадження, у тому числі із постановою 27.07.2018 року. 06.08.2018 року звернувся до суду із скаргою на рішення та дії державного виконавця, якою оскаржив постанову державного виконавця, а тому на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення він був обізнаний про вищевказану постанову, якою його тимчасово обмежено у праві керування транспортним засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі та достеменно знав про наслідки, але не звертаючи уваги на заборону все одно керував транспортним засобом.

Щодо твердження апелянта з приводу того, що надати свої пояснення в суді першої інстанції він не мав можливості, оскільки його не було сповіщено про час і місце розгляду справи, чим порушено його право на справедливий суд, гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, то вони не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду, оскільки ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить копія повістки та копія реєстру відправлення кореспонденції, а також довідка щодо надсилання повідомлення через SMS по телефону, зазначеному в протоколі про адміністративне правопорушення, що містяться в матеріалах справи (а.с. 9-11), але у зазначений час 09.10.2018 року до суду не з'явився.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні «Вячеслав Корчагін проти Росії» виходить з того, що попри те, що особа не отримала судову повістку, її право на справедливий суд, гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, порушене не було.

Крім того, ОСОБА_1 мав можливість скористатись своїми правами та надати суду апеляційної інстанції пояснення та докази на підтвердження своєї невинуватості, але ні разу до суду не з'явився, а саме 13.11.2018 року, 19.11.2018 року, 06.12.2018 року, 21.01.2019 року, 08.02.2019 року, 26.02.2019 року, 04.03.2019 року, хоча саме за його клопотаннями слухання справи неодноразово відкладалось та ОСОБА_1 знав про дати судових засідань, але своїм правом скористався на власний розсуд.

В своїх неодноразових клопотаннях про перенесення слухання справи, ОСОБА_1 вказував, що постанова Інгульського відділу ДВС м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 12 квітня 2018 року, на підставі якої ґрунтується висновок суду про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, є незаконною та оскаржена у встановленому законом порядку до Центрального районного суду м. Миколаєва, де ухвалою суду його скаргу прийнято до розгляду та розгляд якої досі триває, а тому суд апеляційної інстанції був вимушений відкладати розгляд справи, а коли призначив справу на 04.03.2019р., то ніяких клопотань від ОСОБА_1 і його представника не надійшло.

Суд апеляційної інстанції розцінює таку лінію поведінки ОСОБА_1 та його представника в суді апеляційної інстанції, як таку, що направлена на затягування судового розгляду з метою уникнення адміністративної відповідальності.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 знав, що відносно нього в апеляційному суді розглядається справа про адміністративне правопорушення, відповідно до принципів диспозитивності, змагальності та безпосередності, скористався своїм правом на захист, так як представництво його інтересів у суді активно здійснював представник, який був присутній під час засідань в апеляційному суді та мав змогу представляти інтереси останнього. При цьому сам ОСОБА_1 в суд не з'являвся, не надав пояснень і щодо поважності причин його відсутності в суді другої інстанції.

Право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на особисту участь при розгляді її справи чи участь її адвоката, представника, встановлене ч.1 ст. 286 КУпАП, ч.6 ст. 294 КУпАП, не є абсолютним.

Законом визначено випадки, коли справа не може розглядатися за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, однак розгляд справи, за якою ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності, не належить до цих випадків.

Суд приходить до висновку, що відкладення розгляду адміністративної справи за клопотанням таких осіб не має перешкоджати розгляду справи.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутності особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

Отже, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи правопорушником нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Крім того, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів, передбачене санкцією ч.3 ст.126 КУпАП та вірно на підставі ст. 40-1 КУпАП постановив стягнути з правопорушника в дохід держави судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп.

Отже, враховуючи те, що ОСОБА_1 недобросовісно виконав свій обов'язок, не погасив заборгованість по сплаті аліментів, тому не мав право керувати транспортним засобом.

Таким чином постанова суду першої інстанції про адміністративне правопорушення, є законною та обґрунтованою і не підлягає скасуванню.

Що стосується заяв ОСОБА_1 про необґрунтованість його позбавлення прав, оскільки ним оскаржується відповідна постанова державного виконавця, то зазначена процедура не регулюється нормами КУпАП.

З огляду на наведене, підстави для скасування постанови суду, як того просить апелянт, відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Корабельного районного суду Миколаївської області від 09.10.2018 року відносно ОСОБА_1 - без зміни.

Постанова Апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду М.П. Міняйло