ун. № 759/387/19
пр. № 3/759/581/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2019 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Новик В.П., за участю захисника ОСОБА_1, розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції м. Києва, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, українця, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

26.12.2018 року приблизно о 21 год. 50 хв. ОСОБА_2 керував автомобілем "Опель", державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. В.Покотила, 5 в м. Києві з ознаками наркотичного сп'яніння: неприродня блідість обличчя, розширені зіниці очей, що не реагують на світло, тремтіння пальців рук, йому було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння. Однак ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

В судове засідання ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_1 з'явились. ОСОБА_2 свою вину у вчиненні даного правопорушення не визнав та пояснив, що 26.12.2018 року керував автомобілем «Опель», державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. В.Покотила, 5 (прибудинкова територія) в м. Києві та був зупинений працівниками поліції, які запропонували пройти огляд на стан сп'яніння у медичному закладі у лікаря-нарколога. Однак він відмовився проходити огляд у медичному закладі, оскільки йому потрібно було завезти ліки додому для хворої дружини. На наступний день він звернувся самостійно до Київської міської наркологічної клінічної лікарні "Соціотерапія" для проходження огляду на стан сп'яніння та пройшов такий огляд у лікаря-нарколога ОСОБА_3 27.12.2018 року о 16 год. 40 хв.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_2 своєї вини у вчиненні даного адміністративного правопорушення, його вина підтверджується наступними доказами.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 174638 ОСОБА_2 26.12.2018 року приблизно о 21 год. 50 хв. керував автомобілем "Опель", державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. В.Покотила, 5 в м. Києві з ознаками наркотичного сп'яніння: неприродня блідість обличчя, розширені зіниці очей, що не реагують на світло, тремтіння пальців рук, йому було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння. Однак ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

Згідно письмових пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, вони були присутніми 26.12.2018 року о 22 годині 00 хвилин при відмові ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп'яніння.

Дані відеозапису з нагрудної відеокамери (відеореєстраторів) працівників Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, повністю підтверджують обставини викладені у протоколі, у тому числі відмову ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому порядку у присутності двох свідків.

Дані докази узгоджуються між собою, є логічними, послідовними, а тому суддя визнає їх належними, допустимими, достатніми та кладе в основу даної постанови.

Суддя відхиляє як доказ висновок Київської міської наркологічної клінічної лікарні "Соціотерапія" щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 28.12.2018 року, наданий ОСОБА_2, згідно якого в останнього о 16 год. 40 хв. 27.12.2018 року ознак сп'яніння не виявлено, а також пояснення лікаря ОСОБА_3, допитаного у судовому засіданні за клопотанням захисника, згідно яких на момент звернення у ОСОБА_2 ознак наркотичного спяніння виявлено не було, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Положення ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачають відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, відповідальність за вказаною статтею настає не лише за керування транспортним засобом в стані сп'яніння, а так само і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідного огляду. Тобто, факт відмови водія від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння вже сам по собі утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У зв'язку з наведеним, доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_2 самостійно звернувся до медичного закладу та пройшов медичний огляд, висновок якого свідчить про те, що він не перебував у стані сп'яніння, не впливають на доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки протокол про адміністративне правопорушення стосовно нього складено саме за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння.

Посилання ОСОБА_2 та його захисника на те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення складено не належним чином, зокрема, в матеріалах справи відсутні: направлення на проходження медичного огляду та документи, які б свідчили про відсторонення ОСОБА_2 від керування транспортним засобом, а також посилання на те, що письмові пояснення свідків написані на зазделегідь заготовлених бланках, хоч і мають місце, однак за встановлених вище фактичних обставин, не спростовують його вини у вчиненні даного правопорушення.

Що стосується доводів ОСОБА_2 щодо психологічного тиску поліцейських на нього, то, дослідивши відеозапис з нагрудної камери поліцейського, який наданий до суду як доказ, вбачається, що дані доводи сторони захисту нічим не підтверджені, а є надуманими.

Оцінивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності та всі встановлені обставини, що мають значення для вирішення справи, приходжу до висновку, що ОСОБА_2 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху та його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані вірно.

Отже, враховуючи доведеність матеріалами справи вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу, враховуючи умови та характер вчиненого адміністративного правопорушення, яке є умисним, грубим і суспільно небезпечним, особу правопорушника, суддя вважає за необхідне ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення в межах ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

На підставі викладеного й ч. 1 ст. 130 КУпАП, керуючись ст. 27, 30, 33, 40-1, 283-285, 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави за винесення постанови про накладення адміністративного стягнення у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, який становить 384 гривні 20 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд міста Києва особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником та прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Строк пред'явлення постанови до виконання три місяці.

Суддя: В.П. Новик