П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2019 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В. розглянувши матеріали головного спеціаліста відділу державного контролю та нагляду за безпекою на транспорті ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2 , фізичну особу підприємця , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, за ч.1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

До Ужгородського міськрайонного суду надійшли адміністративні матеріали разом з протоколом серії ІІ №0006414 від 09.02.2018 р. після усунення недоліків вказаних у Постанові Апеляційного суду Закарпатської області від 08.06.2018р. відносно ОСОБА_2.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ІІ №0006414 від 09.02.2018 р. 09.02.2018 року о 14 год. 05 хв. в с. Дубрівка на автодорозі Київ-Чоп 787 км, гр. ОСОБА_2 на транспортному засобі «Mercedes-Benz», номерний знак «АО2718ВМ», надавав послуги з перевезення пасажирів (10 чоловік) маршрутом Ужгород-Данилово без державної реєстрації як субєкта господарювання та без ліцензії, передбаченої ч. 24 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 164 КУпАП (далі - Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 квітня 2018 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, визнаний винним у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП адміністративного правопорушення й на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Постановою Апеляційного суду Закарпатської області від 08.06.2018р. матеріали справи про адміністративне порушення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, фізичну особу підприємця , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, за вчинення правопорушення ч.1 ст. 164 Кодексу було повернуто до Управління Укратрансбезпеці в Закарпатській області для належного оформлення, оскільки протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог ст.256 КУпАП а постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 квітня 2018 року скасовано.

24.07.2018 року до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області повторно надійшли матеріали справи про адміністративне порушення за протоколом головного спеціаліста відділу державного контролю та нагляду за безпекою на транспорті ОСОБА_1 відносно громадянина України ОСОБА_2 ч.1 ст.164 КУпАП.

ОСОБА_3 в судове засідання не зявився про час і місце розгляду справи неодноразово та належним чином повідомлявся, заяв про відкладення розгляду справи не подавав, про причини неявки суд не повідомляв.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступних висновків:

Відповідно до статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст.245 КУпАП).

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Для визнання діяння правопорушенням і, відповідно, застосування передбачених правовими нормами санкцій необхідно встановити наявність у діянні особи складу адміністративного правопорушення.

Диспозиція частини першої статті 164 КУАП передбачає адміністративну відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

За змістом наведеної норми закону відповідальність за вказане правопорушення наступає не стільки за перевезення пасажирів без ліцензії та реєстрації особи, як субєкта господарювання, а саме за провадження господарської діяльності без державної реєстрації, як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню.

Згідно з ч.1 та ч.2ст.3 Господарського кодексу України Під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями.

Відповідно дост.42ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Згідно зі ч.1 та ч.2 ст.55 ГК України Суб'єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов'язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов'язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб'єктами господарювання є: господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Таким чином, істотною ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, є не тільки факт надання послуг за винагороду, а й системний характер таких дій, їх самостійний і ініціативний характер, що і становить суть господарської діяльності.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ІІ №0006414 від 09.02.2018 р. особою, уповноваженою на його складання, зазначено, що ОСОБА_2 надавав послуги з перевезення пасажирів. Проте, у протоколі не вказано яким чином останній здійснював господарську діяльність по перевезенню пасажирів, кому саме він надавав такі послуги, чи існувала регулярність надання таких послуг.

Наявні в матеріалах справи копії направлення на перевірку та фото із зображенням автомобіля не доводять факту провадження ОСОБА_2 господарської діяльності. Будь-яких інших доказів того, що ОСОБА_2 надавав платні послуги з перевезення пасажирів без державної реєстрації, як субєкта господарювання, тобто проводив господарську діяльність, відсутні.

Складений відносно ОСОБА_2 протокол про адміністративне правопорушення не може вважатися достатнім доказом того, що останній вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП.

В матеріалах справи не додано будь-яких доказів, які б свідчили про те, що дії ОСОБА_2 були спрямовані на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формі; також з протоколу вбачається, що свідками події вказані ОСОБА_4 та ОСОБА_5, однак їх пояснення відсутні в матеріалах даної справи, які б підтвердили чи заперечили факт вчинення адмінправопорушення ОСОБА_2 передбаченого ст. 164 ч.1 КУпАП. Також в матеріалах справи відсутні пояснення інших свідків, які перебували у транспортному засобі марки правопорушника ОСОБА_2

Жодних інших доказів підтверджуючих обставини вчинення адміністративного правопорушення громадянином ОСОБА_2. до матеріалів справи не надано.

Кодексом України про адміністративні правопорушення передбачено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Відповідно доп.1 ч.1 ст.247 КУпАП відсутність складу адміністративного правопорушення є обставиною, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення і провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

Аналізуючи в сукупності докази по справі, суд прийшов до висновку, що провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 слід закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП - за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст.ст.245, 251, 283,-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,-

Керуючись ст.ст. 256-278 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ

Провадження в адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2 закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, потерпілим, прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову. Строк звернення постанови для виконання три місяці з дня винесення постанови.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_6