КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/24/2019 Головуючий в 1-й інстанції: Васалатій К.А.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач: Жук О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ЖукО.В.,

розглянувши 28 січня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 22 вересня 2018 року про притягнення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

22 вересня 2017 року постановою судді Оболонського районного суду м. Києва ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення /далі - КУпАП/, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 /один/ рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 320 гривень на користь держави.

Згідно з постановою 23.06.2017 о 01 год. 30 хв., ОСОБА_2 керував автомобілем «OPEL Astra» д/н НОМЕР_1 по вул. Вишгородській, 24 в м. Києві з ознаками наркотичного сп'яніння. Від проходження огляду на стан сп'яніння, у встановленому законом порядку, відмовився у присутності двох свідків: ОСОБА_3 та ОСОБА_4, порушивши п. 2.5 Правил дорожнього руху України /далі - ПДР України/ та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати вказану постанову та закрити провадження по справі у зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Своє прохання ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що викладені в постанові суду обставини вчиненого правопорушення не відповідають даним, які містяться в матеріалах справи і дійсним обставинам події, так як він не керував транспортним засобом та не перебував у стані наркотичного сп'яніння.

Суд поставився до розгляду матеріалу про адміністративне правопорушення відносно нього формально, застосовуючи стандартний обвинувальний підхід, без з'ясування дійсних обставин справи.

У зв'язку з тим, що суд не викликав в судове засідання ОСОБА_2, останній не мав змоги пояснити, що не перебував за кермом автомобіля «OPEL Astra» д/н НОМЕР_1 в стані наркотичного сп'яніння. Працівники поліції не просили пройти апелянта будь-який медичний огляд, про що вказує відсутність в матеріалах справи направлення в медичний заклад. Більш того, вони після складання протоколу не відсторонили його від керування транспортним засобом, що також свідчить про те, що суд безпідставно притягнув апелянта до відповідальності.

Крім того, ОСОБА_2 також вказує, що відеозапис, який міститься в матеріалах справи жодним чином не підтверджує факт керування автомобілем. Більш того, апелянт категорично стверджує що на момент, коли до нього підійшли працівники поліції й почали складати протокол про адміністративне правопорушення, він перебував в салоні транспортного засобу й нікуди не їхав.

У зв'язку з тим, що про прийняте судом рішення ОСОБА_2 дізнався лише 29.09.2017, коли звернувся до суду з метою ознайомитись з матеріалами справи, просить вважати, що строк на апеляційне оскарження пропустив з поважних причин та відповідно його поновити.

03 жовтня 2017 року на розгляд Апеляційному суду міста Києва надійшла апеляційна скарга ОСОБА_2 на вищевказану постанову районного суду.

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 03.10.2017, розгляд даного провадження ( № 33/796/2617/2017 ) визначено судді - Ковальській В.В.

Указом Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано Апеляційний суд міста Києва та Апеляційний суд Київської області і утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві.

За правилами частини 6 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а також згідно опублікованого в газеті «Голос України» повідомлення, Київський апеляційний суд розпочав свою роботу з 03 жовтня 2018 року.

На виконання вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів», справи про адміністративні правопорушення з апеляційними скаргами, які були подані до Апеляційного суду міста Києва та Апеляційного суду Київської області й у встановленому законом порядку не розглянуті, були перереєстровані в Київському апеляційному суді з проведенням їх автоматизованого розподілу між суддями цього суду.

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 03.10.2018, розгляд даного провадження (№ 33/824/31/2018) визначено судді - Жук О.В.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, заслухавши його пояснення та пояснення захисника ОСОБА_5, які підтримали апеляційну скаргу, дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

При цьому, вважаю за необхідне поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, оскільки він не був присутній в судовому засіданні, копія постанови суду на його адресу направлена не була.

Відповідно до ст. ст. 245, 280, 283 КУпАП в справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з'ясовані всебічно, повно й об'єктивно в їх сукупності. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган /посадова особа/ встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Розглянувши справу, посадова особа виносить постанову, яка повинна містити найменування органу /посадової особи/, який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення; порядок та строк його оскарження.

Як убачається з матеріалів справи, зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані. Винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП доведена зібраними у справі доказами, а саме даними протоколу про адміністративне правопорушення, поясненнями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_6

За правилами п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, в тому числі, за відмову особою, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 141450 відносно ОСОБА_2 вбачається, що 23 червня 2017 року, о 01 годині 30 хвилин, в м. Києві, по вул. Вишгородській, 24 він керував автомобілем НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп'яніння. В порушення п. 2.5 ПДР України ОСОБА_2 від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, у встановленому законом порядку, відмовився у присутності двох свідків / а.с. 1/.

Таким чином, всупереч доводам апеляційної скарги, в вину ОСОБА_2 працівниками поліції ставилась відмова в проходженні апелянтом, у встановленому законом порядку, огляду на стан наркотичного сп'яніння, а не керування транспортним засобом з ознаками наркотичного сп'яніння.

До протоколу додані письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_6, які були запрошені працівниками поліції та засвідчили факт відмови ОСОБА_2 пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння /а.с. 2/.

Суд апеляційної інстанції неодноразово вживав заходів для допиту в якості свідків ОСОБА_3, ОСОБА_6, а також співробітників поліції ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які складали протокол про адміністративне правопорушення та відбирали пояснення у свідків /а.с. 47-48,62-63,66-67, 77- 78, 86-89, 101-105, 112-117, 120-130, 134-139, 142-157, 167-169, 172/. Однак останні в судові засідання жодного разу не з'явились, про причини неявки суд не повідомили.

На запит Апеляційного суду м. Києва Управління ПП у м. Києві повідомило, що відеозапис з відеореєстратора працівників патрульної поліції відносно ОСОБА_2 не зберігся /а.с. 98/, що спростовує доводи апелянта про невірне сприйняття інформації з відеозапису судом першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про не відсторонення його від керування транспортним засобом працівниками поліції, що є порушенням ст. 266 КУпАП, вважаю необґрунтованими, оскільки керування автомобілем ОСОБА_2 передав своєму товаришу, про що власноручно зазначив у протоколі про адміністративне правопорушення /а.с. 1/.

Доводи апелянта про відсутність зазначення в протоколі обставин, які б давали працівникам поліції підстави вважати, що ОСОБА_2 перебував у стані наркотичного сп'яніння вважаю безпідставними, оскільки з протоколу вбачається, що у останнього були наявні такі ознаки наркотичного сп'яніння, як розширені зіниці очей, які не реагують на світло, тремтіння пальців рук. /а.с. 1/.

Доводи апелянта про порушення працівниками поліції Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року в частині не направлення ОСОБА_2 для проходження медичного огляду на стан сп'яніння вважаю безпідставними, оскільки ОСОБА_2 відмовився від запропонованого йому працівниками поліції медичного огляду у лікаря-нарколога, а зазначена Інструкція не містить вказівки, коли саме працівник поліції повинен виписати направлення за встановленою формою.

Враховуючи викладене вважаю, що працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП не порушено.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_2 накладено в межах санкції ч. 1 ст. 130 КпАП України, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника та ступеню його вини.

Посилання апелянта на ту обставину, що судом першої інстанції розглянуто справу у його відсутність не можуть бути безумовною підставою для визнання судового рішення незаконним з подальшим його скасуванням оскільки права ОСОБА_2 поновлено в ході апеляційного розгляду.

За таких обставин вважаю, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а тому підстав для її задоволення не вбачаю.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 22 вересня 2017 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.В.Жук