Провадження № 3/760/718/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2019 року cуддя Солом'янського районного суду м. Києва Курова О.І., при секретарі Власенко А.А., за участю прокурора Кіч О.М., захисника - адвоката Тарасова А.Г., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши матеріали, які надійшли з Департаменту організації роботи із запобігання та виявлення корупції Національного агентства з питань запобігання корупції, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого головним спеціалістом відділу технічного захисту інформації Департаменту з питань режиму та службової діяльності МВС України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2, будучи головним спеціалістом відділу координації та нормативно-методичного забезпечення технічного та криптографічного захисту інформації Департаменту з питань режиму та службової діяльності МВС України, тобто посадовою особою, що відноситься до посад державної служби категорії «В» (абз.15 ст. 1, п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про державну службу»), будучи 28.09.2017 року звільненим з вказаної посади, несвоєчасно подав без поважних причин декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період неохоплений раніше поданими деклараціями Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, так повинен був подати 28.09.2017 року, а фактично подано 02.10.2017 року, чим порушив вимоги, встановлені ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції».

Матеріали справи про адміністративне правопорушення були направлені до Печерського районного суду м.Києва для розгляду.

Відповідно до постанови судді Печерського районного суду м.Києва від 02.08.2018 року та 27.09.2018 року справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 була повернута до Департаменту організації роботи із запобігання та виявлення корпупції Національного агенства з питань запобівгання корупції для належного оформлення з підстав того, що до протоколу не долучено доказів на підтвердження повноважень головного спеціаліста відділу політики у сфері захисту викривачів Департаменту організації роботи із запобігання та виявлення корупції Національного агентства з питань запобігання корупції ОСОБА_3, на складання протоколу про адміністративне правопорушення., а також для направлення справи про адміністративне правопорушення за місцем його вчинення.

02.11.2018 року до Солом"янського районного суду м.Києва від Департаменту організації роботи із запобігання та виявлення корупції Національного агентства з питань запобігання корупці за підсудністю надійшли матеріали адміністративної справи відносно ОСОБА_2 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП після доопрацювання.

У судовому засіданні адвокат Тарасов А.Г. зазначив, що постанова судді Печерського районного суду м.Києва не виконана, доказів на підтвердження повноважень особи, яка складала протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 не надано, у зв'язку з чим просив повернути його для належного оформлення.

Прокурор Кіч О.М. вважав, що повноваження особи, яка складала протокол підтверджені належним чином, просив визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, оскільки його вина підтверджується зібраними по справі доказами.

У судовому засіданні особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 - ОСОБА_3 пояснила, що згідно посадової інструкції головного спеціаліста відділу з питань політики у сфері захисту викривачів Департаменту організації роботи із запобігання та виявлення корупції Національного агентства з питань запобігання корупції, Положення про відділ з питань політики у сфері захисту викривачів Департаменту організації роботи із запобігання та виявлення корупції від 20.04.2018 р. №57/18, вона була наділена повноваженнями на складання протоколів про адміністративні корупційні правопорушення до 21.09.2018 року. Після цього було прийнято Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції про затвердження Змін до положень про самостійні структурні підрозділи апарату Національного агентства з питань запобігання корупції №2067 яке позбавило її права складати такі протоколи.

Суддя, заслухавши пояснення прокурора, адвоката, ОСОБА_2, особи, яка складала протокол, дослідивши матеріали справи - протоколи про адміністративне корупційне правопорушення, інші долучені до протоколу документи, дійшов наступного.

Відповідно до статті 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовими особами, або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 255 КУпАП, у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218-221 КУпАП, протоколи про адміністративні правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи в тому числі і Національного агенства з питань запобігання корупції.

Згідно вимог ст.13 Закону України від 14.10.2014 року № 1700-VII " Про запобігання корупції" уповноваженими особами Національного агенства є Голова та члени Національного агенства, а також уповноважені Національним агенством посадові особи.

Уповноважені особи Національного агенства мають право, в тому числі, відповідно до розподілу обов"язків складати протоколи про адміністративні правопорушення у справах,що належать до компетенції Національного агенства.

Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 складено головним спеціалістом відділу з питань політики у сфері захисту викривачів Департаменту організації роботи із запобігання та виявлення корупції Національного агенства з питань запобігання корупції ОСОБА_3.

Відповідно до останнього абзацу Розділу III Посадової інструкції головного спеціаліста відділу взаємодії з уповноваженими підзрозділами із запобігання корупції та виявлення корупції Департаменту організації роботи із запобігання та виявлення корупції апарату Національного агенства з питань запобігання корупції, затвердженої в.о. керівника апарату 09.11.2017 року Головний спеціаліст у разі визначення його рішенням Національного агенства уповноваженою особою, користується правами, передбаченими Законом України " Про запобігання корупції" для уповноважених осіб, зокрема, правом складати в межах повноважень Відділу протоколи про адміністративні правопорушення, віднесені законом до компетенції Національного агенства з питань запобігання корупції.

Згідно розділу IV п.1 п.п.11 Положення про відділ з питань політики у сфері захисту викривачів Департаменту організації роботи із запобігання та виявлення корупції, затвердженого Наказом Голови Національного агенства з питань запобігання корупції 20.04.2018 року № 57/18 відділ в межах своїх повноважень з метою виконання покладеного на нього завдання користується правом, зокрема, складати в межах повноважень Відділу протоколи про адміністративні правопорушення, віднесені законом до компетенції Департаменту організації роботи із запобігання та виявлення корупції.

В судовому засіданні ОСОБА_3 пояснила, що відповідно до Рішення Національного агенства з питань запобігання корупції №9 від 11.08.2016 року вона була визначена уповноваженою особою Національного агенства з питань запобігання корупції з правами, передбаченими Законом України " Про запобігання корупції" до внесення змін п.п.7 п.1 розділу III Положення про Департамент відповідно до Рішення Національного агенства з питань запобігання корупції №2067 від 21.09.2018 року, яким позбавлено Департамент права проведення перевірок своєчасного подання декларацій та складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Між тим, вона не змогла пояснити, і не надала доказів на підтвердження того, складання яких саме протоколів про адміністративні правопорушення було віднесено до компетенції Департаменту організації роботи із запобігання та виявлення корупції.

Отже, суду не надано жодного документа, який би підтверджував, які саме протоколи про адміністративні правопорушення, віднесені законом до компетенції Департаменту організації роботи із запобігання та виявлення корупції. Тому, суд прийшов до висновку, про те, що головний спеціаліст ОСОБА_3 не мала повноважень на складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП відносно ОСОБА_2.

Відповідно до ст.2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв"язку з адміністративним правопорушення, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об"єктивне з"ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 251 КУпАп передбачено, що доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган/ посадова особа/ встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.252 КупАП орган/ посадова особа/ оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об"єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Кодекс України про адміністративні правопорушення фактично не передбачає процесуальних норм, які регламентують визнання недопустимими доказів добутими не уповноваженими особами, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення і не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відповідне клопотання.

Між тим, згідно ч.2 ст.6 Євпропейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, від 04.11.1950 року, кожен кого обвинувачено у вчинені кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування п.2 ст.6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті -" кримінальне обвинувачення" і " суперечки про громадянські права". У справі " Кадубец проти Словаччини"Eur. Court H. R. Kadubec v. Slovakia Judgment of 2 Sertember 1998. Reports, 1998 VI. представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення і , отже ст.6 не може бути застосована. Однак, Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішне право країни не вважає кримінальним діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу.

Таким чином, зазначена міжнародно- правова норма гарантує кожній людині доведення її вини тільки в законному порядку на підставі законно здобутих доказів.

17.07.1997 року Україна ратифікувала зазначену Конвенцію і Протоколи 1,2,4,7,11, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов"язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції.

Згідно зі статтею 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ст.9 Конституції України, ст.17 Закону України " Про міжнародні правові договори" від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов"язковість яких надана Верховною Радою України,є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті,що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Зазначені обставини свідчать про наявність прогалин в праві стосовно процесуального врегулювання порядку оцінки та визнання неприпустимими доказів, добутих в порушення повноважень посадової особи під час складання протоколу про адміністративні правопорушення.

Враховуючи викладене, суд вважає, правомірним і доцільним в даному випадку застосування аналогії процесуального закону за правилами, закріпленними в КПК України.

Конституційний Суд України в рішенні по справі № 12-рп/2011 від 20.11.2011 року наголосив, що визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Відповідно до положень ст.62 Конституції України, винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частина 2 ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування , їх посадові особи зобов"язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Приймаючи певне рішення, орган влади, а особливо суд, повинен довести, що діє згідно з наведеним приписом.

Тож враховуючи викладені приписи діючого законодавства слід зробити обгрунтований висновок про те, що усі докази вини ОСОБА_2 слід визнати неприпустимими з підстав їх здобуття не на підставі, та не в межах повножень особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв"язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням вищезазначених обставин, суд прийшов до висновку про відсутність події самого адміністративного правопорушення, інкримінованого ОСОБА_2 й складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП в діях останнього, у зв"язку з чим, суд вважає за доцільне провадження по даній справі закрити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 280, 284, 287, 288 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

У притягненні до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного

правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП - відмовити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Провадження по даній справі - закрити.

На постанову протягом десяти днів з дня її винесення може бути подана скарга до Київського апеляційного суду через Солом'янський районний суд м. Києва.

Суддя О.І. Курова