КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/68/2019 Постанова винесена суддею Бондаренко Г.В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 та його захисника Коломійця І.О., розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Лютіж Вишгородського району Київської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, який раніше не притягувався до адміністративної відповідальності,

на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 25 червня 2018 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 25 червня 2018 рокуОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

Згідно з постановою суду, 03 червня 2018 року о 04 год. 30 хв. по вул. Антоновича, 165-А в м. Києві ОСОБА_2 керував автомобілем «Део», державний номерний знак НОМЕР_1, з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: зіниці очей розширені та не реагують на світло, порушена координація рухів, тремтіння повік. Від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння в установленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, вважаючи постанову суду незаконною та необґрунтованою, винесеною без всебічного, повного і об'єктивного дослідження обставин події, яку визнано правопорушенням, просить її скасувати, а провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вирішуючи справу, суд першої інстанції допустив порушення вимог ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності з законом.

При цьому, зазначає, що 25 червня 2018року його адвокатом було направлено на електронну адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи, однак суд дане клопотання проігнорував та розглянув справу у його відсутність та відсутність його адвоката.

Крім того, вказує й на те, що поліцейські його на автомобілі не зупиняли і наркотиків він не вживає, а, оскільки працює таксистом, то в той день він перебував на стоянці, відпочиваючи в автомобілі після добової роботи. Приблизно о 06 годині ранку до його автомобіля підійшли поліцейські та повідомили, що його автомобіль припаркований на місці для інвалідів, на що він повідомив поліцейським, що працював добу та дуже втомився, і не помітив, що припаркувався на місці для інвалідів. Однак, вони почали цікавитись, чи не вживав він алкогольних напоїв або наркотичних речовин, нібито у нього зіниці очей не реагують на світло та розширені, порушена координація рухів, на що він повідомив, що нічого забороненого не вживав, а просто дуже втомлений. Тоді йому запропонували пройти тест на стан наркотичного сп'яніння, від якого він відмовився, так як автомобілем не керував, будучи в стані алкогольного чи наркотичного сп'яніння, що виключає склад адміністративного правопорушення, яке зазначено в протоколі.

При цьому матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять належних та допустимих доказів того, що він керував автомобілем, а тому в його діях відсутній склад правопорушення, передбачений ч. 1 ст.130 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_2 та його захисника Коломійця І.О., які підтримали подану апеляційну скаргу та просили закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, а також свідка ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, наданий Управлінням патрульної поліції м. Києва, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з'ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Цих вимог закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 суддя місцевого суду не дотримався, внаслідок чого суд прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи, приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_2 у порушенні п. 2.5 ПДР України, суддя місцевого суду послався на протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: зіниці очей розширені та не реагують на світло, порушена координація рухів, тремтіння повік, від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння в установленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, а також пояснення свідків, довідку про попереднє притягнення особи до адміністративної відповідальності та відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, але належним чином не перевірив обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та не дав їм належної оцінки, що призвело до неповноти з'ясування фактичних обставин справи.

Між тим, переглядаючи справу в межах поданої апеляційної скарги, вважаю, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять достатніх та належних доказів на підтвердження факту порушення ОСОБА_2 п. 2.5 ПДР України, яким передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

Так, за поясненнями ОСОБА_2, наданими ним у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, він неофіційно працює таксистом, і в той день, привізши пасажира на вул. Антоновича та висадивши його, вирішив припаркуватись на парковці, щоб після добової зміни трохи поспати, так як був дуже стомлений, а потім знову працювати далі, але не помітив, що припаркувався на парковці для інвалідів. Приблизно через дві години після того, як він заснув в автомобілі, стуком у вікно автомобіля його розбудили працівники поліції та сказали, що він припаркувався у недозволеному місці, на що він вибачився та сказав, що не помітив цього. Під час спілкування працівники поліції, запідозривши його у перебуванні в наркотичному стані, запропонували йому пройти огляд, на що він відмовився, так як автомобілем не керував, а стояв припаркованим на стоянці та відпочивав. Після цього йому запропонували проїхати до медичного закладу, на що він погодився. Однак в лікарні, зробивши йому два рази тест, оскільки перший тест нічого не показав, а другий щось показав, лікар сказав, що він якийсь сумнівний, та поліцейські і лікар сказали йому відмовитися від проходження огляду, запевнивши його, що так для нього буде краще, і що в такому разі йому буде легше виграти суд. При цьому,його огляд в лікарні проводився без свідків, а їх покликали вже потім та це були особи,, які також проходили огляд в цій лікарні. Тому, будучи юридично не грамотним, та враховуючи те, що він транспортним засобом не керував,він, повіривши поліцейським і лікарю, відмовився від проходження огляду, у зв'язку з чим відносно нього було складено протокол, в якому, за рекомендацією працівників поліції, він написав у поясненнях, що тест не здавав, бо поспішав, та, що залишає автомобіль, а від себе він лише написав, що з даним протоколом не згодний. При цьому, автомобіль він не залишав, а при працівниках поліції сів за кермо та поїхав далі.

Зі складеного відносно ОСОБА_2 протоколу вбачається, що по суті порушення він надав пояснення про свою незгоду з ним.

Із пояснень допитаного в суді апеляційної інстанції свідка ОСОБА_4 вбачається, що того ж дня у нього було ДТП, тому він приїхав у медичний заклад на вул. Визволителів, 6, щоб здати аналізи, та сидів один у коридорі. В цей час до нього підійшов працівник поліції та попросив побути свідком, і у його присутності та ще одного свідка - таксиста, Беляев відмовився проходити освідування на стан сп'яніння. Однак, який саме огляд пропонували ОСОБА_2, йому важко сказати, так як, у їх присутності його попросили здати аналізи, але він відмовився. В подальшому вони підписали відповідні документи і їх відпустили. При цьому, Беляев у їх присутності ніяких пояснень працівникам поліції не давав, а до того ж у ОСОБА_2. була нормальна поведінка, явних ознак сп'яніння у нього не було.

Також свідок зазначив, що він не пам'ятає такої розмови, щоб Беляев був згоден пройти огляд, але працівники поліції його від цього відмовили.

Такі пояснення свідка ОСОБА_4 повністю узгоджуються із відеозаписом з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, відповідно до якого ОСОБА_2 перебуваючи у медичному закладі у присутності лікаря та двох свідків відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння, при цьому, ОСОБА_2 лікарем було роз'яснено наслідки відмови від проходження огляду, але він все одно відмовився від проходження огляду, у зв'язку з чим працівниками поліції було складено відповідний протокол та роз'яснено його суть ОСОБА_2

Між тим, жодних даних, які б підтверджували факт того, що ОСОБА_2 саме керував транспортним засобом в стані наркотичного сп'яніння або з ознаками такого, у матеріалах справи не має, а отже, дійсність, наведених ним обставин, у апеляційного суду сумнівів не викликає.

При цьому, ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Керування ж транспортним засобом слід розуміти як виконання

функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа

транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою

буксирування.

Крім того, з метою перевірки доводів апеляційної скарги ОСОБА_2, і встановлення обставин складання щодо нього протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, до суду апеляційної інстанції неодноразово викликались свідок ОСОБА_6, а також інспектор поліції Гудзь Р.О., які до суду апеляційної інстанції не з'явились, і своїх пояснень на підтвердження або спростування доводів ОСОБА_2 не надали.

Отже, оскільки матеріалами справи не підтверждується та обставина, що ОСОБА_2 саме керував транспортним засобом у стані наркотичного сп'яніння або під час цього мав ознаки такого, то у нього і не виникало обов'язку проходити огляд на визначення стану наркотичного сп'яніння, а його відмова від проходження такого огляду не утворює складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, дані у протоколі про адміністративне правопорушення не можуть бути визнані допустимими доказами, адже не підтверджуються дослідженими під час апеляційного розгляду доказами, що дає підстави витлумачити всі сумніви на користь ОСОБА_2 та відкинути їх.

За таких обставин, оскільки наледні та допустимі докази винуватості ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення відсутні, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, тобто за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,суддя, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 25 червня 2018 року, якою ОСОБА_2визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, - скасувати, а провадження у справі закритиза відсутністю в діях ОСОБА_2складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суддя

Київського апеляційного суду Горб І.М.