Провадження № 33/4820/138/19
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Федорова Н. О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2019 року м. Хмельницький

Суддя Хмельницького апеляційного суду Федорова Н.О., з участю секретаря судового засідання Купельської Н.П., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, захисника Бабюка Івана Миколайовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Хмельницькому справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 1 лютого 2019 року, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 1 лютого 2019 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, непрацюючого,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 352 грн. 40 коп. судового збору.

За постановою суду, 11 листопада 2018 року о 21 год. 50 хв. ОСОБА_1 на автодорозі Н-03 200 км. + 200 м. керував транспортним засобом «DAEWOO», д.н.з. НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків.

Непогоджуючись з постановою, ОСОБА_1 просить скасувати її, а провадження у справі закрити за відсутністю ознак правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Судом не вирішувалось питання щодо відповідності протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст. 256 КУпАП.

Суд не взяв до уваги його пояснень, відповідно до яких він за кермом автомобіля не перебував та не керував ним.

Судом безпідставно не було задоволено клопотання про допит свідків, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Суд необґрунтовано взяв до уваги показання працівника поліції, проігнорувавши його.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення ОСОБА_1, адвоката Бабюка І.М., які підтримали апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи, що містяться в апеляційній скарзі, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги при розгляді даної справи суддею першої інстанції виконанні в повній мірі.

Висновок судді про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 ґрунтується на зібраних та досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку.

Незважаючи на те, що ОСОБА_1 своєї вини не визнав, його винуватість у вчиненні вищезазначеного адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів, досліджених як судом першої інстанції, так і апеляційним судом.

Зокрема даними:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 232588 від 11 листопада 2018 року, згідно якого 11 листопада 2018 року о 22 год. 50 хв. на автодорозі Н-03 200 км. + 200 м. ОСОБА_1. керував транспортним засобом «DAEWOO», д.н.з. НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги 2.5 Правил дорожнього руху (а.с.1);

- письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які пояснили, що 11 листопада 2018 року були запрошенні працівниками поліції в якості свідків під час того, як поліцейські пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу, на що останній відмовився, після чого йому було запропоновано пройти огляд в медичному закладі, на що водій також відмовився (а.с.3-4);

Відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу підтверджуються також даними відеозаписів, які зафіксовані на відеокамери працівниками поліції у присутності свідків (а.с.8).

З вказаних відеозаписів, з якими ознайомився апеляційний суд, вбачається, що транспортний засіб «DAEWOO», д.н.з. НОМЕР_1 був зупинений працівниками поліції. В подальшому, в процесі спілкування у працівників поліції виникла підозра про перебування водія у стані алкогольного сп'яніння, в результаті чого було запропоновано останньому пройти тест на стан сп'яніння за допомогою спеціального приладу алкотестеру «Drager». На вказану пропозицію водій відмовився. Після цього був складений протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 232588 від 11.11.2018 року.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що в його діях відсутній склад адмінправопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, є надуманими, на увагу не заслуговують і спростовуються вищезазначеними доказами.

Доводи апелянта про те, що суд не перевірив відповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст. 256 КУпАП, апеляційний суд до уваги не приймає.

Так, відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата i місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків i потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 232588 від 11.11.2018 року складений відповідно до вимог чинного законодавства, у ньому зазначені дата та час вчинення адміністративного правопорушення, викладена його суть, а також зазначені свідки, які були присутні. Також, громадянину ОСОБА_1 роз'яснено його права та обов'язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

До протоколу працівниками поліції додані письмові пояснення свідків, які підтвердили, що водій відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння.

Посилання апелянта на те, що за кермом автомобіля перебував не він, а інша особа, апеляційний суд до уваги не бере, оскільки такі спростовуються як показами свідка, так і даними об'єктивних доказів. Так, свідок ОСОБА_5, надаючи пояснення в суді першої інстанції, вказав, що він особисто зупиняв транспортний засіб «Daewoo», д.н.з. НОМЕР_1 та підійшовши до нього чітко бачив, що за його кермом сидів саме ОСОБА_1, який намагався перелізти на заднє сидіння для уникнення відповідальності. Вказане узгоджується з даними відеозапису з місця події, з яких вбачається, що відразу після зупинки автомобіля працівниками поліції, він неприродно гойдався, а після відкриття його передніх водійських діверок, поліцейський зробив зауваження щодо пересідання водія на заднє сидіння автомобіля. У подальшому апелянт та пасажир розповіли версію про пересідання, яка не знайшла свого логічного підтвердження.

Доводи апелянта про безпідставне відхилення його клопотання про виклик свідків, суд до уваги не приймає, оскільки в апеляційній інстанції було відновлене право апелянта на заявлення клопотань про виклик свідків, чим останній не скористався.

Окрім того, суд першої інстанції прийшов до висновку, що докази, які наявні у матеріалах справи є достатніми та необхідними для встановлення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Посилання на те, що судом безпідставно взято до уваги показання працівника поліції, суд до уваги не приймає.

Як вбачається із матеріалів справи, показання працівника поліції ОСОБА_5 послідовні, узгоджуються між собою, описують подію хронологічно, детально, його показання не суперечать поясненням свідків, у зв'язку з чим обґрунтовано прийняті судом.

Беручи до уваги викладене, суд вважає, що вину ОСОБА_1 доведено повністю, тому він підлягає відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення, яке накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним скоєному і відповідає особі правопорушника.

З врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що постанова місцевого суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття провадження, як того просить апелянт, - відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в :

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 1 лютого 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Федорова Н.О.