ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/807/158/19 Доповідач в 2 інст.: Рассуждай В.Я.
Категорія: ст.ст. 130 ч.1, 164 ч.1КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 березня 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду за участю захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, - адвоката Корнієнка М.О., справу за апеляційною скаргою адвоката Корнієнка М.О. на постанову судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 29 січня 2019 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ч. 1 ст. 164 КУпАП та на підставі ст. 36 КУпАП на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 384,20 грн.,

В С Т А Н О В И В :

Згідно з постановою суду, 01.11.2018 року о 12 год. 35 хв. в м. Маріуполі по вул. Флотська/Лазарєва, 123 ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп'яніння (зрачок не реагує на світло, сухість в роті). Від проходження медичного огляду в медичному закладі у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України, за що передбачено відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Окрім того, ОСОБА_2 13.11.2018 р. надавав послуги з перевезення одного пасажиру в режимі таксі, без державної реєстрації як суб'єкта господарювання та отримання відповідної ліцензії, за що передбачено відповідальність за ч. 1 ст. 164 КУпАП.

На вказану постанову суду адвокат Корнієнко М.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Свої вимоги мотивує тим, що в матеріалах справи відсутні докази, що інспектори поліції оформлювали направлення на освідування ОСОБА_2 в закладах охорони здоров'я. Тобто фактично факт відмови від освідування не підтверджений письмовими доказами, бо не вбачається що правопорушник взагалі направлявся працівниками поліції на нього.

Що стосується адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 164 КУпАП, то матеріали справи не містять будь-яких письмових доказів, що ОСОБА_2 саме надавав оплачувані послуги таксі, так як відсутні навіть пояснення пасажира. Не з'ясовано чи дійсно він сплачував за проїзд, та чи дійсно ОСОБА_2 надавав йому саме послуги.

Матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_2 з дотриманням вимог ст. 277-2 КУпАП було повідомлено про розгляд справи 29.01.2019 року. Наявне в матеріалах справи поштове повідомлення, свідчить, що повістку про виклик до судового засідання на 29.01.2019 року, ОСОБА_2 отримав лише 31.01.2019 року. Тобто вже фактично після того, як судове засідання відбулося.

До судового засідання апеляційного суду ОСОБА_2 не з'явився, із заявою про відкладення розгляду апеляційної скарги на адресу апеляційного суду не звернувся. Про час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений телефонограмою через його захисника 18 лютого 2019 року.

В судовому засіданні апеляційного суду 5 березня 2019 року захисник ОСОБА_2 - адвокат Корнієнко М.О. повідомив, що ОСОБА_2 відомо про розгляд апеляційної скарги в цей день та він не заперечення про розгляд апеляційної скарги за його відсутності.

Вислухавши захисника ОСОБА_4 - адвоката Корнієнка М.О., який апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах, та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_2, у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується: відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ № 144381 від 1 листопада 2018 року, відповідно до якого ОСОБА_2 керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп'яніння, від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України. (а.с. 2); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які підтвердили що ОСОБА_2 від проходження медичного огляду на предмет вживання наркотичних речовин відмовився (а.с. 3-4).

Згідно письмових пояснень, зазначених самим ОСОБА_2 у вказаному протоколі, по суті правопорушення він пояснив, що керував транспортним засобом ВАЗ 2109 НОМЕР_1, був зупинений працівниками поліції, до наркології для з'ясування ступеню наркотичного сп'яніння не поїде в присутності двох свідків, від керування відсторонений.

Вказаний протокол ОСОБА_2 підписаний без зауважень.

Твердження захисника Корнієнка М.О. щодо відсутності в матеріалах справи направлення водія для проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, суд до уваги не приймає, оскільки відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, а саме те, що останній від проходження огляду на стан сп'яніння відмовився, і при такій відмові направлення водія згідно вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ №1452/735 від 09 листопада 2015 року не повинен складатись, оскільки самого огляду не було.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу того, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 складений саме за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння в закладі охорони здоров'я.

Вказане діяння останнього підпадає під диспозицію ч.1 ст.130 КУпАП, тобто є адміністративним правопорушенням, для ознак якого не обов'язково встановлювати факт керування особою транспортним засобом в стані наркотичного сп'яніння.

Так, адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає, зокрема, і в разі відмови від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп'яніння.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №0002033 від 13 листопада 2018 року ОСОБА_2 в м. Маріуполі по вул. Подгорна, 27 об 11 год. 00 хв. 13 листопада 2018 року надавав послуги з перевезення одного пасажиру в режимі таксі, без державної реєстрації як суб'єкта господарювання та отримання відповідної ліцензії (а.с. 9).

Згідно п. 24 ст.7 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності", відповідно до спеціальних законів ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності як перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів річковим, морським, автомобільним, залізничним та повітряним транспортом, міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом.

Частина 1 статті 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, передбачає відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом.

Суд першої інстанції на підставі перевірки та належної оцінки зібраних по справі доказів, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення за зазначених у постанові обставин.

Твердження захисника Корнієнка М.О. про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП спростовуються даними протоколу про адміністративне правопорушення від 13 листопада 2018 року №0002033, в якому ОСОБА_2 власноруч зазначив про те, що перевозив одного пасажира на таксі, ліцензію зобов'язується отримати найближчим часом (а.с. 9); фотознімком транспортного засобу, з якого очевидно зрозуміло, що на даху зазначеного авто розміщена фішка "ТАКСІ" (а.с. 10).

Зазначені докази в повній мірі узгоджуються між собою та свідчать про порушення ОСОБА_2 ч. 1 ст. 164 КУпАП, що виразилось у здійсненні господарської діяльності без державної реєстрації, а саме у наданні послуг з перевезення пасажирів на таксі.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи, справа може бути розглянута лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідаючи на доводи апеляційної скарги щодо порушення судом вимог ст. 268 КУпАП, оскільки справу було розглянуто за відсутності апелянта, суд апеляційної інстанції виходить із наступного.

Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі "Пономарьов проти України" в п.41 наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Доводи апелянта щодо порушення судом вимог ст. 268 КУпАП, оскільки з матеріалів справи вбачається, що суд розглянув справу без участі ОСОБА_2, заслуговують на увагу.

Одночасно апеляційним судом, права передбачені ст. 268 КУпАП, були поновленні ОСОБА_2 шляхом виклику останнього та його захисника до суду апеляційної інстанції. Реалізації зазначених прав пов'язана виключно із волевиявленням осіб і апелянт реалізував зазначені права при апеляційному розгляді.

Інтереси ОСОБА_2 були представлені професійним захисником на підставі договору про надання правової допомоги від 05.02.2019 року, і жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об'єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи адвокатом Корнієнком М.О. не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, врахував ступінь тяжкості вчинених правопорушень, особу порушника та наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом з урахуванням положень ст. 36 КУпАП.

Отже доводи, викладені в апеляційній скарзі адвоката Корнієнка М.О., правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Корнієнка М.О., залишити без задоволення.

Постанову судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 29 січня 2019 року, якою ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 164 КУпАП, та із застосуванням ст. 36 КУпАП на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 263/15590/18