ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/29/19 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2019 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. з участю захисника Снітинського Б.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду в місті Тернополі матеріали справи за апеляційною скаргою, особи притягнутої до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 грудня 2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто 352,40 грн. судових витрат.

Згідно постанови, ОСОБА_2 22.09.2018 року о 22 год. 55 хв. в м.Тернополі по вул. Микулинецька, 117, керував автомобілем НОМЕР_1, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння проводився за допомогою технічного приладу газоаналізатора "Drager" Alcotest 6810 №7464 (повірка дійсна до 25.09.2019 року) на табло якого висвітлило показник 1,88%(проміле). Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.9(а) ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати оскаржувану постанову, провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, а також, просить поновити строк оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин. Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції приймаючи оскаржувану постанову упереджено, передчасно та безпідставно взяв до уваги виключно висновки протоколу про адміністративне правопорушення та неналежні докази, такі як пояснення свідків, фрагменти відеозапису, показник не спеціалізованого приладу та інші. Також вважає, що суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, безпідставно критично поставився до доводів, пояснень, клопотань (стосовно виклику свідків, витребування відеозаписів та сертифіката газоаналізатора, вилучення для дослідження речей з автомобіля, а також щодо зупинення провадження до вирішення іншої справи в суді) та міркувань поданих ним, в зв'язку з чим прийшов до помилкових, надуманих і передчасних висновків. Вважає, що оскільки в оскаржуваній постанові не міститься констатації змісту протоколу про адміністративне правопорушення, тому суддею не встановлено в судовому засіданні фактичні обставини події та не зроблено їх опис. Вважає, що судом безпідставно залишено поза увагою та не надано правової оцінки його доводам, щодо протиправного втручання працівниками поліції в автоматизовану систему документообігу суду при призначенні часу і дати судового засідання. Наголошує, що відсутні належні і допустимі докази, того, що він керував 22.09.2018 року транспортним засобом і був зупинений працівникам поліції. Стверджує, що про недоведеність та спірність доводів поліції щодо часу вчинення правопорушення зазначених у протоколі свідчить розбіжність зазначеного часу у протоколі БД3423655, постанові ЕАВ №615408 та відомостей відеозаписів. Зазначає, що судом безпідставно критично оцінено його доводи, щодо незаконності використання працівниками поліції газоаналізатора "Драгер алкотестер 6810", оскільки його немає в переліку Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення, а також закінчення дії його свідоцтва ще 10.02.2015 року. Також ОСОБА_2 просить врахувати, що з показником приладу газоаналізатора він не погоджувався, однак працівниками поліції здійснювався на нього тиск, з метою отримання від нього згоди, а також йому було відмовлено у викладенні його письмових заперечень з цього приводу. Вказує на порушення при складанні протоколу, а саме відсутність зазначення ознак алкогольного сп'яніння. Одночасно просить врахувати, що він є батьком двох неповнолітніх дітей і позбавлення права керування призведе до неможливості матеріально утримувати їх та сім'ю, оскільки він працює на певній відстані від м.Тернополя і для завчасного прибуття на місце роботи, йому необхідний власний транспорт. Стосовно причини пропуску строку апеляційного оскарження зазначає, що 06.12.2018 року головуючим по справі не було оголошено ні повний текст постанови, ні вступну і резолютивну частини. Копію постанови ним отримано 11.12.2018 року. Додатково зазначає, що оскаржувану постанову вчасно не було внесено до ЄДРСР, а тому у нього не було можливості ознайомитись з її коротким чи повним змістом в межах десятиденного строку.

Також, ОСОБА_2 подав до апеляційного суду клопотання в якому просить закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього у зв'язку з тим, що на момент розгляду його апеляційної скарги минуло більше трьох місяців.

Заслухавши доводи захисника, який підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, проаналізувавши наведені в клопотанні та апеляційній скарзі доводи і дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 апеляційну скаргу подав 17.12.2018 року.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційну скаргу на постанову судді по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено.

Оскільки, строк апеляційного оскарження в даному випадку закінчувався 16.12.2018 року, тобто у вихідний день, то з урахуванням подання скарги ОСОБА_2 в наступний робочий день причину пропуску строку оскарження слід вважати поважною.

Щодо доводів апеляційної скарги по суті справи в ході апеляційного розгляду встановлено наступне.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_2 в порушенні правил дорожнього руху.

Як вбачається зі змісту оскарженої постанови, судом першої інстанції належним чином перевірені всі обставини справи, які досліджені всебічно, повно та об'єктивно, висновки суду про винуватість ОСОБА_2 у вчинені правопорушення ґрунтуються на матеріалах справи.

Так, судом вірно враховані дані протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №423655 від 22 вересня 2018 р., матеріали відеофіксації вчиненого правопорушення, результати тесту приладу "Драгер Алкотест" від 22.09.2018р., акту огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 22.09.2018 року.

Одночасно суддею було детально проаналізовано, надано вірну правову оцінку та обґрунтовано відхилено доводи сторони захисту про допущення працівниками поліції ряду порушень при складанні протоколу про адміністративні правопорушення та проведенні огляду на стан сп'яніння.

Таким чином, вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена належним чином дослідженими в судовому засіданні та оціненими в постанові суду доказами.

Доводи апеляційної скарги аналогічні твердженням ОСОБА_2 в суді першої інстанції, яким цей суд дав вірну оцінку та спростував з наведенням належних і достатніх мотивів.

Так, доводи ОСОБА_2 та його апеляційної скарги про порушення вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 09 листопада 2015 року N 1452/735, спростовуються даними Акту огляду на стан алкогольного сп'яніння (а.с.4), письмових пояснень свідків (а.с.6,7) та записами нагрудних відеокамер працівників поліції (а.с.2), з яких вбачається, що ОСОБА_2 пройшов огляд на стан сп'яніння з використанням спеціального технічного засобу в присутності двох свідків і погодився з оголошеними йому результатами цього огляду (1.88 промілє). При цьому, ОСОБА_2 будь-яких зауважень чи заперечень до встановлених результатів не висловлював, про вживання ним лікарських препаратів не вказував, а навпаки пояснив, що вживав "лише пиво".

Також, доводи про ручне введення працівником поліції показника результатів тестування спростовуються даними відеозапису, з якого вбачається, що після продування газоаналізатора ОСОБА_2 та протягом всього часу проведення цим приладом аналізу, працівник поліції демонстрував екран газоаналізатора як ОСОБА_2, так і присутнім свідкам і від них не поступало ніяких зауважень про наявність на приладі уже введених даних. Такий результат, був встановлений і оголошений лише після відповідного звукового сигналу газоаналізатора. Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 почав стверджувати, що вжите ним пиво було безалкогольним і працівники поліції втручалися в роботу газоаналізатора, уже в ході судового розгляду справи, що судом першої інстанції вірно оцінено як спосіб захисту з метою уникнення відповідальності.

Відомості, що зафіксовані актом огляду, письмовими поясненнями свідків та долученим до протоколу відеозаписом не містять суперечностей та узгоджуються між собою, а тому доводи апеляційної скарги про неповноту з'ясування судом першої інстанції обставин справи є безпідставними.

Крім того, на пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан сп'яніння в медичному закладі, у разі незгоди з результатами огляду на місці, ОСОБА_2 категорично відмовився, що повністю спростовує його доводи про його з показаннями застосованого працівниками поліції приладу через їх втручання в його роботу.

Доводи апелянта про незаконність використання газоаналізатора "Drager" Alcotest 6810 є безпідставними, оскільки в матеріалах справи наявне Свідоцтво про повірку вказаного технічного приладу, яке чинне до 29.05.2019 року (а.с.5)

Таким чином, в апеляційній скарзі не наведено і в ході апеляційного розгляду не встановлено обставин, які би ставили під сумнів правильність висновків суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Подана в ході апеляційного розгляду заява ОСОБА_2 про закриття провадження на підставі п.7 ч.1 ст.247 КПК України є безпідставними, оскільки на час винесення оскарженої постанови і накладення на ОСОБА_2 стягнення не закінчились строки, передбачені ст.38 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_2 строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 грудня 2018 року відносно нього - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис