КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №33/824/2208/2019 Суддя в суді першої інст. - Лисенко В.В.
Категорія: ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП Суддя в суді апел. інст. - Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01.04.2019 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01.04.2019 року, ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, поряд з цим стягнуто судовий збір в розмірі 384 гривень 20 копійок.

Не погоджуючись із постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01.04.2019 року, ОСОБА_1 02.05.2019 року направила поштовим відправленням до суду першої інстанції апеляційну скаргу на вказану постанову в якій міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. Зокрема, в клопотанні, ОСОБА_1 посилається на те, що в матеріалах справи її адресою реєстрації та фактичного проживання зазначено АДРЕСА_1 , але за зазначеною адресою вона проживала раніше, зараз зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Апелянт вказує на те, що на адресу зазначену в матеріалах справи, а також на фактичну адресу її реєстрації та проживання повістка про судове засідання 01.04.2019 року не надходила. Про те, що відбувся судовий розгляд справи дізналася випадково на сайті Судової влади України, після чого відразу 22.04.2019 року звернулася до суду для ознайомлення з матеріалами справи, з яких дізналася, що 01.04.2019 року, було винесено постанову по справі №369/3605/19, якою її було притягнуто до адміністративної відповідальності.

ОСОБА_1 стверджує, що постанова від 01.04.2019 р. по справі №369/3605/19 на адресу зазначену в матеріалах справи, так і на адресу її фактичної реєстрації та проживання не надходила.

Крім цього апелянт вказує на те, що при ознайомлені з матеріалами справи нею не було виявлено документів, які б підтверджували направлення повістки на її адресу.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01.04.2019 року задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, з наступних підстав.

Діючим Кодексом України про адміністративні правопорушення чітко встановлено процедуру та строки оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження постанови судді в справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин. Поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження є обставини, що об'єктивно перешкоджали особі, яка має право на оскарження постанови, вчасно подати апеляційну скаргу.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова Києво-Святошинського районного суду Київської області щодо клопотання ОСОБА_1 за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП винесена 01.04.2019 року.

Апеляційну скаргу апелянт направила поштовим відправленням лише 22.04.2019 року, тобто з пропуском встановленого законом 10-денного строку на апеляційне оскарження.

З постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01.04.2019 року вбачається, що ОСОБА_1 дійсно не була присутньою при розгляді справи про адміністративне правопорушення в суді першої інстанції 01.04.2019 року.

Разом з тим, відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини зазначається, що у кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі "Пономарьов проти України" (Заява N 3236/03).

Так, з матеріалів справи вбачається, що 21.03.2019 р. до Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшли матеріали у справі про адмінправопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 124 ч. 1 ст. 130 КУпАП .

25.03.2019 року, за адресою, яка зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення, як адреса проживання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) судом першої інстанції направлене повідомлення про виклик ОСОБА_1 в судове засідання на 01 квітня 2019 року (а.с.12).

В своїх рішеннях Європейський суд наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 знаючи ще з моменту складання протоколу про адміністративне правопорушення про те, що в провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області здійснюється розгляд справи щодо неї за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, згідно судового повідомлення, надісланеого судом не з'явилася та самостійно не цікавилася ходом розгляду справи, тим самим знехтувала своїми процесуальними обов'язками.

З приводу доводів клопотання про те, що за адресою, яка зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення і за якою направлялася судова повістка ОСОБА_1 вже не проживає, а тому, не могла отримувати кореспонденцію, яку відправляв суд першої інстанції, то такі доводи не можуть бути взяті до уваги, оскільки, ОСОБА_1 , будучи ще під час складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо неї, повідомленою про те, що справа буде розглядатися Києво-Святошинським районним судом Київської області, до суду не з'явилася, розглядом справи не цікавилася, та будь - яких даних про зміну свого місця проживання суду першої інстанції не повідомляла. Більш того, не надала доказів про зміну місця проживання і суду апеляційної інстанції.

Окрім того, відповідно до вимог ст. 129 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, своєчасно дізнатись про результати судового розгляду та оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.

Згідно до сталої практики Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" (974 256) (Aleksandr Shevchenkov. Ukraine), заява N8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukhv. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що постанова Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01.04.2019 року в справі № 369/3605/19 надіслана до реєстру 05.04.2019 року та оприлюднено 08 квітня 2019 року. Тобто, за умови достатньої зацікавленості та здійснення відповідного моніторингу судових рішень, ОСОБА_1 мала можливість ознайомитись з повним текстом зазначеного судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень, та могла оскаржити її в апеляційному порядку у встановлений законом строк. У разі ж якщо в процесі ознайомлення із текстом постанови в ЄДРСР у ОСОБА_1 . виникали труднощі щодо його ідентифікації, вона не була позбавлені можливості уточнити цю інформацію, шляхом здійснення відповідного запиту до канцелярії місцевого суду.

Будь-яких інших посилань на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження клопотання не містить, у зв'язку з чим апеляційний суд не вбачає підстав для поновлення ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що апелянт не підтвердила поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, і підстав для його поновлення, відповідно не находить, в зв'язку з чим в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01.04.2019 року слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01.04.2019 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01.04.2019 року повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з моменту її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Кепкал Л.І.