Справа №573/2230/18 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Кліщ О. В.
Номер провадження 33/816/105/19 Суддя-доповідач Литовченко Н. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2019 року суддя Сумського апеляційного суду Литовченко Н. О. ,за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Білопільського районного суду Сумської області від 18 січня 2019 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1

підданий адміністративному стягненню за ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Білопільського районного суду Сумської області від 18 січня 2019 року, ОСОБА_3 визнаний винним і підданий адміністративному стягненню за ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік у зв'язку з тим, що він 05 грудня 2018 року о 10 год. 45 хв. по вул. Котовського у с. Вири, Білопільського району Сумської області керував мотоблоком «Мотор Січ», без реєстраційного номера, з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: млява мова, тремтіння рук, запах алкоголю з порожнини рота, від проходження огляду на стан сп'яніння у передбаченому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3, не погоджуючись з оскаржуваним судовим рішенням, порушує питання про поновлення строку на його оскарження, а також просить скасувати постанову суду та закрити провадження у вказаній справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Обґрунтовує клопотання про поновлення строку тим, що в зазначений термін не мав можливості оскаржити вказане судове рішення, оскільки під час розгляду справи 18 січня 2019 року він не був присутнім у судовому засіданні у зв'язку з хворобою, а копію постанови отримав лише 26 січня 2019 року.

Також у доводах своєї апеляційної скарги ОСОБА_3 зазначає, що він не визнає себе винним в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні. Вказує апелянт на те, що мотоблок використовується виключно для сільськогосподарських робіт, не потребує посвідчення водія, не підлягає реєстрації, а тому, на його думку, мотоблок не є транспортним засобом. Звертає увагу ОСОБА_3 і на те, що процедура притягнення до адміністративної відповідальності має ґрунтуватись на конституційних принципах і правовій презумпції невинуватості, передбаченій ст. 62 Конституції України. Крім того, апелянт зазначає, що процес складання протоколу про адміністративне правопорушення повинен фіксуватись на нагрудну камеру поліцейського, однак у матеріалах провадження відсутня інформація про фіксацію події правопорушення і такий запис до матеріалів не долучався.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вважаю, що наявні підстави для поновлення строку на оскарження постанови, проте апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, розгляд справи суддею 18 січня 2019 року був здійснений без участі ОСОБА_3, копія постанови йому була направлена 21 січня 2019 року. При цьому ОСОБА_3 у доводах своєї апеляційної скарги зазначає, що копію постанови отримав 26 січня 2019 року. Внаслідок того, що про винесення оскаржуваної постанови ОСОБА_3 стало відомо за два дні до спливу десятиденного строку на її апеляційне оскарження, вважаю за можливе поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки він був пропущений з поважних причин.

Згідно ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп'яніння, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Висновок судді про вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі, у передбаченому законом порядку, доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 05 грудня 2018 року (а.с.2), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.3-4).

Протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, складений відносно ОСОБА_3, відповідає вимогам ст. 256 КУпАП щодо його змісту, оскільки в протоколі зазначено дату його складання, дані про службову особу, яка його склала та особу правопорушника, місце, час вчинення та суть правопорушення, а тому не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що в протоколі відсутня інформація щодо відеофіксації події правопорушення, оскільки відеозапис поліцейськими не проводився.

Слід звернути увагу і на зміст пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Так, ОСОБА_3 в протоколі про притягнення його до адміністративної відповідальності власноруч зазначив, що він керував мотоблоком та відмовляється від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у лікарні (а.с. 2), що суперечить доводам апеляційної скарги про відсутність події адміністративного правопорушення, оскільки він притягається до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме, за відмову від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Крім протоколу про адміністративне правопорушення, вина ОСОБА_3 у вчиненому доводиться також наявними у матеріалах адміністративної справи письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, з яких вбачається, що 05 травня 2018 року вони були присутні під час того, як водій мотоблоку «Мотор Січ» ОСОБА_3, маючи ознаки алкогольного сп'яніння, у присутності двох свідків ухилився від проходження огляду у встановленому законом порядку, зокрема, і в медичному закладі (а.с.3-4).

Доказів на спростування вищенаведеного апелянтом у доводах апеляційної скарги та під час апеляційного перегляду зазначено не було.

Що стосується тверджень ОСОБА_3, що мотоблок не є транспортним засобом, то вони є необґрунтованими. Як вже було зазначено вище, ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою в стані алкогольного чи іншого сп'яніння, а також за відмову від проходження огляду такою особою. Визначення терміну «транспортний засіб» наведено в п.1.10 Правил дорожнього руху України, згідно з яким транспортний засіб - це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів. Тобто проаналізувавши дану норму Правил, можна дійти висновку, що у випадку, коли мотоблок служить для перевезення осіб, зокрема, і самого водія чи його вантажу, то в цьому випадку він є повноправним учасником дорожнього руху і вважається транспортним засобом, а тому особа, що керує таким транспортним засобом повинна нести відповідальність за керування ним у стані алкогольного сп'яніння чи відмову від проходження огляду на стан сп'яніння. При цьому чинне законодавство не містить вказівки на те, що пристрій визнається транспортним засобом лише у разі присвоєння пристрою номерного знаку та за наявності посвідчення водія у особи, яка ним керує.

Отже, наявними у матеріалах адміністративної справи доказами повністю доводиться факт відмови ОСОБА_3 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння під час керування ним транспортним засобом, оскільки підстави ставити під сумнів зміст протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 відсутні.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з'ясовані повно та об'єктивно. Вина ОСОБА_3 доведена повністю, а його дії за ч.1 ст.130 КУпАП кваліфіковані вірно.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_3 у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та відповідає вимогам ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є безальтернативним та співрозмірним зі скоєним.

З урахуванням вищевикладеного, вважаю, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування та закриття провадження, як того просить апелянт, - відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови судді Білопільського районного суду Сумської області від 18 січня 2019 року.

Постанову судді Білопільського районного суду Сумської області від 18 січня 2019 року про накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом на строк один рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 - без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуЛитовченко Н. О.

З оригіналом згідно:

Суддя Н.О. Литовченко