Справа № 580/682/19
Номер провадження 3/580/248/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2019 року м.Лебедин

Суддя Лебединського районного суду Сумської області Бакланов Р. В.,

розглянувши матеріали, які надійшли від Виконавчого комітету Лебединської міської ради Сумської області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Білорусі, що проживає АДРЕСА_1 , фізична особа - підприємець

по ч. 3 ст. 41 КУпАП України, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 28 лютого 2019 року №СШ708/927/АВ/П/ПТ-ОШС складеного інспектором праці, ОСОБА_2 притягується до адміністративної відповідальності по ч. 3 ст. 41 КУпАП за наступних обставин: 26 лютого 2017 року на території ПО «Лебединський ринок» за адресою пл. Соборна, 37 м. Лебедина порушив ч. 3 ст. 24 КЗпП України відповідальність за що передбачена ч. 3 ст. 41 КУпАП, а саме: здійснив допуск до роботи трьох працівників без укладення трудових договорів, оформлених наказом чи розпорядженням та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань реалізації політики адміністрування єдиного соціального внеску.

У судовому засіданні ОСОБА_2 не визнав свою винуватість пояснивши, що він фактично не допускав до роботи, а ці особи лише підміняли його коли він був відсутній. В послідуючому будучи належним чином повідомлений про дату і місце розгляду, про що свідчить розписка ОСОБА_1 (а.с.23) до судового засідання не з`явився, надіслав клопотання про відкладення розгляду у зв`язку з сімейними обставинами та копію проїзного документу. У зв`язку з тим, що ОСОБА_3 не зазначив саме які сімейні обставини перешкодили в участі у судовому засіданні суд не знаходить не явку останнього до судового засідання з поважних причин, а за таких обтавин.

Так, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» (п.41) (заява N 3236/03) наголошував, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Згідно зі ст.268 КУпАП, яка не передбачає обов`язкової участі особи при розгляді справи за ст.184 КУпАП, ураховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд визнає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП, стверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії від 28 лютого 2019 року №СШ708/927/АВ/П/ПТ-ОШС (а.с.3);

Актом інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю від 27 лютого 2019 року (а.с.7-10) з додатком відеозаписом (а.с.11) оглядом відеозапису було встановлено, що троє осіб, дійсно здійснювали продаж на ринку у тому числі і в присутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

Приписом про усунення виявлених порушень №СМ 708/927/АВ/П-ОМС від 5 березня 2019 року (а.с.4), який отриманий ОСОБА_1 і не оскаржений.

За таких обставин, суд вважає доведеним факт допуску ОСОБА_1 до роботи трьох працівників без укладення трудових договорів, оформлених наказом чи розпорядженням та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань реалізації політики адміністрування єдиного соціального внеску.

Пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 судом не можуть бути взяті до уваги, оскільки це саме ті особи, які були допущені до роботи без укладення трудового договору.

За таких обставин, суд вважає доведеним факт вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП ОСОБА_1

В той же час ОСОБА_1 була надана постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №СМ708/927/АВ/ТД/ФС-ОМС від 18 березня 2019 року щодо допуску ОСОБА_1 до роботи трьох працівників без укладення трудових договорів оформлених наказом чи розпорядженням та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань реалізації політики адміністрування єдиного соціального внеску, чим порушено ч. 3 ст. 24 КЗпП України та на підставі ч. 2 ст. 265 КЗпП України на ОСОБА_1 накладений штраф у розмірі 375570 грн. Зазначена постанова набрала законної сили, оскаржена ОСОБА_1 на час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення не була.

Частиною першою статті 265 КЗпП України передбачено, що посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Абзацом 2 частини другої статті 265 КЗпП України встановлено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

За змістом частин третьої, четвертої статті 265 КЗпП України штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України.

Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Водночас, відповідальність за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) передбачено також Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до частини третьої статті 41 КУпАП фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), допуск до роботи іноземця або особи без громадянства та осіб, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця, на умовах трудового договору (контракту) без дозволу на застосування праці іноземця або особи без громадянства - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю, від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, частиною другою статті 265 КЗпП України і частиною третьою статті 41 КУпАП передбачено відповідальність для фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю, у вигляді штрафу, за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту).

Штраф за частиною другою статті 265 КЗпП України є фінансовою санкцією, яка накладається постановою уповноваженої посадової особи Держпраці, що може бути оскаржена в судовому порядку, а штраф за частиною третьою статті 41 КУпАП є адміністративною відповідальністю і накладається згідно із рішенням суду за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином суд доходить висновку, що і стаття 265 КЗпП, і стаття 41 КУпАП були викладені в такій редакції Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов`язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці" від 28 грудня 2014 року.

Вищезазначений закон передбачав введення статтею 265 КЗпП фінансових санкції для роботодавців - юридичних та фізичних осіб-підприємців, у вигляді штрафу у розмірі від 1 до 30 мінімальних заробітних плат за допуск працівника до роботи без оформлення трудових відносин, оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, виплати заробітної плати без нарахування та сплати єдиного внеску та податків, порушення термінів виплати заробітної плати більш ніж за один місяць, виплати не в повному обсязі, недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці та порушення інших вимог трудового законодавства.

Натомість стаття 41 КУпАП мала на меті запровадити штрафи для посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудових відносин; за незаконне звільнення працівника з роботи з особистих мотивів чи у зв`язку з повідомленням ним про порушення вимог Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" іншою особою, а також інше грубе порушення законодавства про працю.

Тобто ключової відмінністю цих двох статей є суб`єктний склад правопорушення. Завдяки цьому одночасно до відповідальності може бути притягнено юридичну особу як роботодавця (за статтею 265 КЗпП України) та посадову особу цієї юридичної особи (за статтею 41 КУпАП) за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудових відносин

Однак, у разі притягнення до відповідальності фізичної особи-підприємця на підставі абзацу другого частини другої статті 265 КЗпП України і частини третьої статті 41 КУпАП, повністю збігаються суб`єкт відповідальності і вид порушення (допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору).

Таким чином суд вважає, що притягнення його до відповідальності за одне й те саме порушення двічі суперечить статті 61 Конституції України, відповідно до якої ніхто не може двічі притягатися до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Оскільки в обох нормах йдеться про юридичну відповідальність та одне й те саме правопорушення, для застосування статті 61 Конституції України необхідно з`ясувати чи належить відповідальність, передбачена статтею 265 КЗпП України і статтею 41 КУпАПдо одного виду.

Закон не визначає, до якого саме виду юридичної відповідальності належать заходи впливу за правопорушення, передбачені у частині другій статті 265 КЗпП України.

Кваліфікуючи вид цієї відповідальності, суд бере до уваги: мету відповідальності - покарання роботодавців за порушення законодавства про працю та легалізація фонду оплати праці; характер шкоди - шкоду заподіяно суспільству, а не працівнику; вид стягнення - фінансова санкція у виді штрафу; суб`єкт, який притягує до відповідальності - державний орган; джерело сплати - штраф зараховується до державного бюджету.

Водночас положення абзацу 2 частини другої статті 265 КЗпП України та частини третьої статті 41 КУпАП в частині визначення правопорушення абсолютно тотожні: "фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту)", а обставини, що послугували підставою їх встановлення для позивача - ідентичні.

Враховуючи вищенаведені ознаки, а також пріоритетність тлумачення, яке у найбільшій мірі відповідає інтересам суб`єкта приватного права, суд дійшов висновку, що правопорушення, передбачені у частині другій статті 265 КЗпП України так само, як і правопорушення, передбачене у частині третій статті 41 КУпАП, належить за своєю природою (основними ознаками) до такого виду юридичної відповідальності як адміністративна відповідальність

Зазначена правова позиція викладена у Постанові верховного суду від 22 квітня 2019 року Справа №806/2143/18.

Застосовуючи ці підходи суд звертає увагу, що за допуск фізичних осіб до роботи без оформлення трудового договору підприємця ОСОБА_6 .В уже притягнуто до адміністративної відповідальності постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №СМ708/927/АВ/ТД/ФС-ОМС від 18 березня 2019 року та на підставі ч. 2 ст. 265 КЗпП України на ОСОБА_1 накладений штраф у розмірі 375570 грн. Зазначена постанова набрала законної сили, оскаржена ОСОБА_1 не була.

Накладення на ОСОБА_1 штрафу за те саме правопорушення по ч. 3 ст. 41 КУпАП стане притягненням до того самого виду відповідальності за те саме порушення вдруге, що є порушенням статті 61 Конституції України.

За таких обставин, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 41 КЗпП України відносно ОСОБА_1 .

Керуючись ч.3 ст.41, ст.247 п.1 КпАП України, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 по ч.3 ст.41 КпАП України.

На постанову може бути подана апеляція до Сумського апеляційного суду через Лебединський районний суд Сумської області протягом десяти днів з дня винесення постанови в порядку передбаченому ст.294 КпАП України.

Суддя: Р. В. Бакланов