Справа № 401/1279/19
Номер провадження 3/404/1272/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2019 року суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда Бурко Руслан Володимирович, розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , згідно довідки Міністерства доходів і зборів від 14.06.2019 р. надати реєстраційний номер облікової картки фізичної особи не має можливості з причини, що фізичну особу неможливо однозначно ідентифікувати,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , 30.03.2019 року о 22 год. 00 хв., рухаючись в Кіровоградській області в Світловодському районі, с. Подорожнє по вул. Свердлова, біля будинку №64, керував транспортним засобом «ЗАЗ 110307-42», державний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер», в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Під час розгляду справи в суді ОСОБА_1 вину у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визнав.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Ковальов Ю.В. просив суд закрити провадження в справі, посилаючись на відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки перевірка водія на стан алкогольного сп`яніння проводилась за допомогою приладу «Драгер», показники якого не можуть вважатись допустимим доказом, так як він відсутній у Державному реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення, які дозволені для застосування на території України.

Крім того, захисником заявлено клопотання про залучення до участі у справі прокурора, яке не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.5 ст.7 КУпАП прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Санкція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає накладення на водіїв штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та не передбачає такого виду стягнення, що був би пов`язаний з обмеженням особистої свободи громадян, а тому здійснення нагляду прокурором за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення в означеній категорії справ виключається.

Також не передбачено обов`язкової участі прокурора при розгляді справ за ч.1 ст.130 КУпАП і положеннями ст.250 КУпАП, яка розкриває повноваження прокурора при здійсненні ним нагляду, а тому такі повноваження кореспондують із положеннями ч.5 ст.7 КУпАП щодо здійснення нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Твердження захисника щодо кримінального характеру адміністративного правопорушення відповідно до практики ЄСПЛ не вказують на обов`язкове залучення прокурора, оскільки відповідно до ч.3 ст.36 КПК України не в усіх випадках участь прокурора в суді є обов`язковою, чинним законодавством про адміністративні правопорушення не передбачена участь прокурора при розгляді справ за ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з чим у задоволенні зазначеного клопотання слід відмовити.

Окрім того, захисником було заявлено суду клопотання про виклик до суду для допиту працівників поліції, які здійснювали складання протоколу про адміністративне правопорушення та понятих, які були присутні при складанні зазначеного протоколу. При цьому, згідно п. 4 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого Постановою КМУ від 17.12.2008 р. № 1103 передбачено, що не можуть бути залучені як свідки працівники Національної поліції або особи, щодо неупередженості яких є сумніви, а тому працівники поліції не можуть бути залучені, як свідки або сторони провадження по справі, у зв`язку з чим клопотання захисника в цій частині задоволенню не підлягає.

До того ж, не підлягає задоволення клопотання захисника про допит понятих, оскільки останніми були надані письмові пояснення по справі, в яких викладені усі відомі їм факти та обставини зазначеного правопорушення та які містяться в матеріалах справи.

Клопотання захисника щодо витребування в Світловодському ВП ГУНП в Кіровоградській області інструкції газоаналізатору «Alcotest 6810», сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, також задоволенню не підлягає оскільки зазначена інструкція є відкритою, оприлюдненою та загальнодоступною, а інформація щодо калібрування зазначена у чеку з результатом алкотестеру «Драгер», з якого не зважаючи на погане відображення друкованих літер, вбачається, що калібрування було проведено 28.08.2018 року. При цьому, відповідно до п. 5 розділу II «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року, поліцейський лише на вимогу особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, однак ОСОБА_1 не вимагав зазначених документів при проходженні огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатору «Alcotest 6810» та не заперечував щодо його результату. При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 266 КУпАП, у разі незгоди ОСОБА_1 з результатами проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, останній мав право пройти огляд в закладі охорони здоров`я, якому надано право проведення такого огляду. Проте, вказаним правом ОСОБА_1 не скористався. А тому зважаючи на безпідставність заявленого клопотання, а також з метою сприяння досягненню завдань, визначених ст.ст.1, 245 КУпАП, та своєчасному розгляду справи в межах строків, які передбачені ст.38 КУпАП, суд вважає, що в задоволенні зазначеного клопотання слід відмовити.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника, проаналізувавши всі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність водія за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Незважаючи на невизнання вини ОСОБА_1 , вважаю, що доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП повністю знайшла своє підтвердження матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 032286 від 30.03.2019 р., у якому викладені встановлені судом обставини, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, результатом алкотестеру «Драгер», який підтверджує перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в яких вони підтвердили, що в їх присутності ОСОБА_1 пройшов перевірку для визначення стану сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», який показав результат 2,66 ‰, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та диском з фіксацією вказаного адміністративного правопорушення, який долучений до матеріалів справи та переглянутий в судовому засіданні.

Крім того, захисником заявлено клопотання про визнання пояснення ОСОБА_3 недопустимим доказом, так як в ньому маються виправлення.

Пояснення ОСОБА_3 датоване 30.03.2018 року, в яких опитаний надав пояснення, що мали місце 30.03.2019 року за участю водія ОСОБА_1 , тому суд розцінює це як технічну помилку, та крім того пояснення виготовлене на надрукованому банку, який використовується працівниками поліції для оперативності роботи. Щодо виправлень, які маються в пояснені ОСОБА_3 , то суд вважає і це очевидно встановлено, що прізвище правопорушника « ОСОБА_4 » лише подвійно наведено, а в кінці тексту цифру «2019» переправлено на «2018», що цілком допустимо, так як пояснення виготовлені друкованому бланку.

Так, зміст акту огляду, пояснення свідків та інші документи у сукупності із долученим відеозаписом, вказують на те, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння був проведений поліцейським у присутності двох свідків з дотриманням усіх положень ст.266 КУпАП, а ОСОБА_1 під час його проведення погодився із його результатами, а тому будь-які підстави до направлення ОСОБА_1 для проходження такого огляду до закладу охорони здоров`я були відсутні.

Наведені докази узгоджуються між собою, є належними та допустимими, підстави ставити під сумнів їх достовірність відсутні, а тому в своїй сукупності підтверджують обставини, встановлені в суді. При цьому, будь-які об`єктивні дані, які б спростовували чи ставили під сумнів досліджені докази, відсутні і не встановлені.

Таким чином, вважаю, що в діях ОСОБА_1 містяться ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а його доводи та доводи його захисника з приводу відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, вважаю непереконливими через їх необґрунтованість та безпідставність, оскільки вони повністю спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема відеозаписом долученим до протоколу, з якого вбачається, що ОСОБА_1 добровільно, в присутності двох свідків, пройшов огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», який показав результат 2,66 ‰, при цьому не вимагав у поліцейських сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, не заперечував щодо його результату та не заперечував факту перебування його в стані алкогольного сп`яніння. Разом з тим, суд вважає, безпідставним посилання захисника на недопустимість відеозапису, як доказу тому, що відеозапис не є безперервним та повним, оскільки чинний КУпАП не передбачає повне фіксування складання працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення. При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 266 КУпАП, у разі незгоди ОСОБА_1 з результатами проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, останній мав право пройти огляд в закладі охорони здоров`я, якому надано право проведення такого огляду. Проте, вказаним правом ОСОБА_1 не скористався. Доводи захисника про те, що прилад «ALKOTEST 6810 DRAGER» відсутній у Державному реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення, які дозволені для застосування на території України, не знайшли свого підтвердження, оскільки наказом «Про державну реєстрацію медичних виробів» Державної служби України з лікарських засобів від 29.12.2014 №1529 затверджено перелік зареєстрованих медичних виробів, які вносяться до державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення №43, до якого віднесені газоаналізатори Drager Alcotest, реєстрація та строк дії свідоцтва яких необмежений. Жодних обмежень щодо виду газоаналізатору за номером не передбачено. Таким чином, суд приходить, до висновку, що газоаналізатори виробництва Drager Alcotest 6810, який використовується патрульною поліцією, та вже перебуває в експлуатації, може експлуатуватися за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

При накладенні стягнення, суд згідно з вимогами ст. 33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Із врахуванням особи винного, виходячи із характеру вчиненого правопорушення, яке є тяжким, про що свідчить його характер, та визначені законодавцем вид та розмір адміністративного стягнення, його особливу небезпечність, підвищену соціальну чуттєвість до такого роду правопорушень, з метою належного виховання правопорушника, запобіганню вчинення нових правопорушень, враховуючи ступінь його вини та обставини правопорушення, зважаючи на те, що ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено безальтернативне стягнення, суд вважає за можливе накласти стягнення у межах закону, який він порушив, у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів.

Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», суд стягує з правопорушника на користь держави судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.

Керуючись ст.33, ч.1 ст.130, ст.ст. 283, 284, 285 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (згідно довідки Міністерства доходів і зборів від 14.06.2019 р. надати реєстраційний номер облікової картки фізичної особи не має можливості з причини, що фізичну особу неможливо однозначно ідентифікувати) визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накласти на нього стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн. 00 коп., який підлягає сплаті на наступні реквізити: призначення платежу 21081300, р/р 1001, , МФО 899998, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік.

Штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення правопорушнику копії постанови, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у вказаний строк постанова надсилається для примусового виконання, в порядку якого з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу, витрати на облік зазначених правопорушень.

Стягнути з ОСОБА_1 (згідно довідки Міністерства доходів і зборів від 14.06.2019 р. надати реєстраційний номер облікової картки фізичної особи не має можливості з причини, що фізичну особу неможливо однозначно ідентифікувати) на користь держави судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп., який підлягає сплаті на наступні реквізити: отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код за , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО банку: 899998, рахунок отримувача: 6001, код класифікації доходів бюджету: 22030106 (в графі «Призначення платежу» необхідно вказувати «Судовий збір за розгляд справи про адміністративне правопорушення»).

Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Кіровський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда Р. В. Бурко