П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2019 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Балацька Г.О. за участі:

особи, стосовно якої складено протокол про

адміністративне правопорушення, - ОСОБА_1 ,

захисника особи, стосовно якої складено протокол про

адміністративне правопорушення, - ОСОБА_2 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Левчишиної О.В. в інтересах ОСОБА_1 , в якій міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Оболонського районного суду м. Києва від 15 листопада 2018 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП і ч. 4 ст. 130 КУпАП, та на нього за положеннями ч. 2 ст. 36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1.200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20.400 (двадцять тисяч чотириста) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

За постановою суду визнано доведеними обставини, що викладені в протоколах про адміністративні правопорушення про те, що ОСОБА_1 17.10.2018, о 00 год. 30 хв., в м. Києві по вул. Квітки Цісик, 28-В керував автомобілем марки "Mersedes-Benz", д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці.

Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Крім того, 17.10.2018, о 00 год. 30 хв., в м. Києві по вул. Квітки Цісик, 28-В, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки "Mersedes-Benz", д.н.з. НОМЕР_1 , і після зупинки на вимогу поліцейського, вживав алкоголь (вино) до проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 130 КУпАП - вживання алкоголю водієм транспортного засобу після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп?яніння чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі та змінах до неї захисник Левчишина О.В. в інтересах ОСОБА_1 першочергово заявила клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови з посиланням на те, що судовий розгляд відбувся без участі ОСОБА_1 і його захисника, а копія оскаржуваної постанови їм не надсилалася.

Що стосується судового рішення, то захисник Левчишина О.В. в апеляційній скарзі

просить постанову Оболонського районного суду м. Києва від 15 листопада 2018 року скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження у справі закрити за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ч. 4 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник вказує, що для встановлення факту керування особою транспортним засобом поліцейському необхідно підтвердити цю обставину шляхом здійснення зупинки водія відповідно до вимог ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію", проте ОСОБА_1 здійснив аварійну зупинку автомобіля, коли до нього під`їхали патрульні поліцейські з вимогою пред`явити документи.

Тобто, ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, що виключає його відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Акцентує увагу сторона захисту і на тому, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, що підтверджується його поясненнями, зазначеними у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 184005.

Отже, на думку захисника, працівниками патрульної поліції був порушений порядок огляду на стан алкогольного сп`яніння, передбачений ст. 266 КУпАП, що виключає його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та в його інтересах захисника Левчишиної О.В., які просили поновити строк на апеляційне оскарження постанови, що пропущений з поважних причин, при цьому змінивши апеляційні вимоги в суді апеляційної інстанції 27.02.2019 щодо визнання ОСОБА_1 невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, а в решті постанову місцевого суду залишити без змін, дослідивши матеріали справи, переглянувши відеозапис досліджуваних подій, що долучений до матеріалів справи, перевіривши доводи апеляційної скарги зі змінами, слід дійти наступного.

Згідно зі ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як регламентують положення ч. 1 ст. 277-2 КУпАП, повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніше як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначається дата і місце розгляду справи.

Дані вимоги закону судом першої інстанції в повній мірі не дотримані.

Так, з матеріалів справи видно, що справа за протоколами про адміністративні правопорушення від 17.10.2018 стосовно ОСОБА_1 надійшла до Оболонського районного суду м. Києва 30.10.2018 (а.с. 9), а вже 06.11.2018 від захисника Левчишиної О.В. до суду першої інстанції надійшло клопотання про передачу справи за місцем проживання особи - до Дарницького районного суду м. Києва (а.с. 10).

Проте, у той же день - 06.11.2018 ОСОБА_1 повідомили про розгляд справи Оболонським районним судом м. Києва об 12 год. 00 хв. 15.11.2018, як указують дані копії повістки про виклик до суду (а.с. 15).

Водночас, на даній повістці наявний відбиток штампу з датою - 09.11.2018, а в матеріалах справи відсутній реєстр суду на відправлення рекомендованої кореспонденції, а тому не можна зробити однозначного висновку про те, у який спосіб була направлена повістка ОСОБА_1 і чи він її отримав у строки, що передбачені ч. 1 ст. 277-2 КУпАП.

Відповідно до матеріалів справи, у судовому засіданні 15.11.2018, під час якого була ухвалена досліджувана постанова, ОСОБА_1 та його захисник Левчишина О.В. - присутні не були.

Як далі видно з матеріалів справи, копія оскаржуваної постанови стосовно ОСОБА_1 направлена захиснику Левчишиній О.В. за її заявами, що зареєстровані у суді від 27.11.2018 (а.с. 18) та 05.12.2018 (а.с. 19), згідно супровідного листа - 30.11.2018 (а.с. 21), хоча апеляційна скарга нею подана 27.11.2018 (а.с. 22-26, 27-30).

Отже, за викладеним, слід погодитися з доводами захисника Левчишиної О.В. щодо поважності причин пропуску нею строку на апеляційне оскарження постанови та задовольнити її клопотання про поновлення цього строку.

Апеляційний суд переглядає справу в межах обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, що визнані судом доведеними, за апеляційними вимогами сторони провадження, що визначено ст. 294 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ці вимоги закону при розгляді суддею місцевого суду матеріалів за протоколами про адміністративні правопорушення, складених стосовно ОСОБА_1 в повній мірі не дотримані.

Так, згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 184005 від 17.10.2018, в означений день, о 01 год. 30 хв., в м. Києві по вул. Квітки Цісик, 28-В, водій ОСОБА_1 керував автомобілем "Mersedes-Benz", д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці.

Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 (а.с. 1).

Дані обставини адміністративного правопорушення визнані доведеними судом першої інстанції, фактично не оспорюються в апеляційному порядку стороною захисту з урахуванням внесених змін до апеляційних вимог, а тому ці обставини в апеляційному порядку не перевіряються.

За результатами дослідження доводів сторони захисту щодо безпідставного притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд дійшов наступного.

Згідно змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 184006 від 17.10.2018, в означений день, о 01 год. 30 хв., в м. Києві по вул. Квітки Цісик, 28-В, водій ОСОБА_1 керував автомобілем "Mersedes-Benz", д.н.з. НОМЕР_1 , і вживав алкоголь (вино) після зупинки на вимогу поліцейського до проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Від проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 4 ст. 130 КУпАП (а.с. 2).

Щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху України за вживання водієм алкоголю після зупинки транспортного засобу до проведення медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп?яніння чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду - встановив і суд першої інстанції.

Проте, з таким висновком погодитися не можна.

Так, за ч. 4 ст. 130 КУпАП настає відповідальність у разі, коли до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп?яніння чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду, що не узгоджується з приписами п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за якими водій повинен пройти огляд для визначення стану алкогольного сп?яніння.

Водночас, за наявності підстав вважати, що водій до проведення медичного огляду вживав без призначення медичного працівника алкоголь, наркотичні засобі, а також лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки), то його б дії не узгоджувалися з вимогами п. 2.10 (є) Правил дорожнього руху України, що не викладено в протоколі про адміністративне правопорушення і не визнано судом доведеним.

А тому, ОСОБА_1 не може бути притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 130 КУпАП за порушення ним п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на наступне.

А саме, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив про те, що він дійсно вжив бокал вина, але ще до зупинки транспортного засобу та вимог працівника поліції про необхідність пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння.

За досліджуваним відеозаписом подій за участю водія ОСОБА_1 видно, що ОСОБА_1 у присутності свідків-понятих дійсно відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, при цьому ОСОБА_1 дійсно тримає пляшку вина у руці.

Проте, даних про те, що ОСОБА_1 вживав алкогольний напій (вино) саме після зупинки транспортного засобу і до пропозиції пройти освідування на стан алкогольного сп?яніння з наданого відеозапису не видно, як і не надав таких пояснень сам ОСОБА_1 .

Інших доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, з матеріалів справи не вбачається, що у даному провадженні і не може бути дослідженим, з урахуванням приписів ст. 294 КУпАП та виходячи з того, що йому інкримінується порушення ним приписів п. 2.5 Правил дорожнього руху України, які не узгоджуються з диспозицією матеріального закону.

Отже, дослідивши всі наявні в розпорядженні суду апеляційної інстанції матеріали провадження за протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 184006, складеним 17.10.2018 стосовно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 130 КУпАП за порушенням ним п. 2.5 Правил дорожнього руху України, слід дійти висновку про відсутність об`єктивних даних, що підтверджують вживання ОСОБА_1 алкоголю безпосередньо до проведення у встановленому законом порядку огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, а тому, за викладеним, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з закриттям провадження в цій частині на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу цього адміністративного правопорушення.

За закриттям провадження за ч. 4 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що слід залишити висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладеннями за цим законом стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10.200,00 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, що не має альтернативи і не перевищує строки, визначені ст. 38 КУпАП на час розгялуд справи судом першої інстанції.

Отже апеляційна скарга адвоката Левчишиної О.В. в інтересах ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання захисника Левчишиної О.В. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Оболонського районного суду м. Києва від 15 листопада 2018 року стосовно ОСОБА_1 задовольнити та поновити цей строк.

Апеляційну скаргу захисника Левчишиної О.В. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Оболонського районного суду м. Києва від 15 листопада 2018 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП і ч. 4 ст. 130 КУпАП, та на нього за положеннями ч. 2 ст. 36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1.200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20.400 (двадцять тисяч чотириста) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки змінити: виключити визнання його винуватим за ч. 4 ст. 130 КУпАП з накладення на нього стягнення з застосуванням положень ч. 2 ст. 36 КУпАП та провадження в цій частині закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу вказаного адміністративного правопорушення та вважати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням за цим законом стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10.200,00 (десять тисяч двісті) гривень та з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

В решті постанову місцевого суду без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду Г.О.Балацька