КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/2969/2019 Постанова винесена суддею Левицькою Т.В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Павленко О.П., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та захисника Леськова В . П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника в справі про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Алчевськ Луганської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27 червня 2019 року

в с т а н о в и в:

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27 червня 2019 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Як встановив суддя місцевого суду, ОСОБА_2 06 квітня 2019 року о 09 год. 35 хв. в м. Києві, по пров. Михайлівському, 14 керував транспортним засобом «BMW 330», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, бліде обличчя, поведінка не відповідає обстановці. Від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі захисник Леськов В.П. просить постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 27 червня 2019 року скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження в справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Апелянт вважає судове рішення незаконним та необґрунтованим, а висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Звертає увагу на те, що в судовому рішенні не вказано, якими доказами підтверджується вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а наявним у справі доказам суд не надав належної оцінки, оскільки залишив поза увагою істотні порушення поліцейськими вимог закону та підзаконних актів під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Зокрема, звертає увагу на те, що всупереч вимогам ст. 266 КУпАП працівник поліції не пропонував ОСОБА_2 проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та матеріали справи не містять акту огляду, який свідчив би про те, що ОСОБА_2 відмовився від проходження такого огляду або заперечував його результати; в порушення вимог п. 4 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103 (далі - Порядок), в якості свідка під час складання протоколу про адміністративне правопорушення був залучений працівник поліції ОСОБА_3 ; пояснення свідків містяться на бланках, отже не відображають конкретних обставин події; в протоколі та поясненнях містяться різні адреси свідка ОСОБА_4 ; в матеріалах справи відсутнє направлення водія на огляд з метою визначення стану сп`яніння.

Захисник стверджує, що 06 квітня 2019 року ОСОБА_2 не перебував у стані наркотичного сп`яніння, що підтверджується висновком КМНКЛ «Соціотерапія» від 11 квітня 2019 року за результатами його огляду 06 квітня 2019 року, а наявні у справі докази не доводять вини ОСОБА_2 у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та захисника Леськова В.П. на підтримку апеляційних вимог, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та допитавши свідка ОСОБА_3 , перевіривши доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 285 цього Кодексу.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Цих вимог закону суддею місцевого суду під час розгляду справи та при винесенні постанови не дотримано.

Зазначаючи про те, що винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення підтверджується матеріали справи, суддя не звернув увагу на суперечності у доказах, долучених до протоколу, які свідчать про недотримання працівниками патрульної поліції вимог закону при оформленні матеріалів справи, чим допустив неповноту та однобічність з`ясування обставин справи.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення 06 квітня 2019 року о 09 годині 35 хвилин ОСОБА_2 керував транспортним засобом «BMW 330», державний номерний знак НОМЕР_1 , по пров. Михайлівському, 14 в м. Києві з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, бліде обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1).

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у письмових поясненнях (оформлених на бланках) підтвердили, що 06 квітня 2019 року о 10 годині ОСОБА_2 , який керував автомобілем «BMW 330», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (якими саме не вказано), в їх присутності відмовився пройти тест на стан сп`яніння (а.с. 2).

Доводи в апеляційній скарзі про те, що в якості свідка під час складання протоколу про адміністративне правопорушення був залучений працівник поліції ОСОБА_3 не заслуговують на увагу, оскільки за результатами допиту в суді свідка ОСОБА_3 та з`ясування даних щодо його особи, така обставина не знайшла свого підтвердження.

Разом з тим, доводи захисника про недотримання поліцейськими вимог закону при оформленні матеріалів справи про адміністративне правопорушення є обґрунтованими.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 пояснив, що 06 квітня 2019 року о 09 год. 35 хв. його зупинив працівник поліції та без будь-яких пояснень запропонував пройти тест на алкогольне сп`яніння. Він погодився, за допомогою приладу "Драгер" був проведений огляд та його результат був негативний. Далі поліцейський поставив під сумнів такий результат, звинуватив його у керуванні транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння та запропонував проїхати до медичного закладу для огляду на стан сп`яніння. Він спочатку відмовився від огляду в лікарні, бо поспішав на роботу, але далі погодився. По дорозі в медичний заклад працівник поліції роз`яснив йому, що він може самостійно пройти огляд у медичному закладі і негативний результат буде доказом того, що він не керував транспортним засобом у стані сп`яніння та йому повернуть посвідчення водія, але спочатку необхідно оформити відмову від огляду, а потім він зможе самостійно поїхати до лікарні. Оскільки він поспішав на роботу, бо не зміг попередити про запізнення, він погодився на таку пропозицію поліцейського та в присутності двох свідків відмовився від огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Після складання протоколу він спочатку поїхав на роботу, а далі звернувся в Київську міську наркологічну клінічну лікарню «Соціотерапія», де пройшов відповідний огляд, за результатами якого ознак сп`яніння у нього виявлено не було.

У відповідності з висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 003490 від 11 квітня 2019 року, складеним лікарем Київської міської наркологічної клінічної лікарні "Cоціотерапія", за результатами лабораторного дослідження у ОСОБА_2 ознак сп`яніння виявлено не було. Цей огляд проведено о 12 годині 45 хвилин 06 квітня 2019 року (а.с. 7-8).

Згідно з частинами 3, 5, 6 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедура направлення поліцейськими водія для проведення огляду на стан сп`яніння до найближчого закладу охорони здоров`я у разі відмови водія від його проведення на місці зупинки транспортного засобу передбачена також п. 6 Порядку, п. 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року.

У відповідності з вимогами ч. 4 ст. 266 КУпАП, п. 7 Порядку, п. 9 розділу ІІ Інструкції огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського, який з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Оскільки ОСОБА_2 самостійно пройшов огляд на стан сп`яніння, а іншого встановленого порядку огляду, ніж той, що проводиться в присутності поліцейського, не передбачено, вказаний огляд є недійсним і суд не може взяти до уваги його результати.

Водночас, згідно з п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, за змістом вказаної норми, поліцейський зобов`язаний проінформувати водія про наявність у нього ознак сп`яніння, висловити чітку вимогу пройти огляд на стан сп`яніння, зокрема, щодо стану наркотичного сп`яніння - у закладі охорони здоров`я, і вже у випадку відмови водія від такого огляду скласти протокол про адміністративне правопорушення.

При цьому відповідно до п. 6 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному порядку, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 (далі - Інструкція 2), у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Як убачається із долученого до протоколу відеозапису, дійсно ним зафіксовано відмову ОСОБА_2 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Разом з цим, пояснення ОСОБА_2 про події, які цьому передували, нічим не спростовані.

Досліджений в суді апеляційної інстанції відеозапис з нагрудної відеокамери працівника поліції містять лише фрагменти спілкування між водієм та поліцейськими.

На вимогу суду Управлінням патрульної поліції у м. Києві надано аналогічний відеозапис, який складається з декількох фрагментів.

Зокрема, на першому фрагменті відеозапису зафіксовано як ОСОБА_2 після розмови з поліцейським виходить із автомобіля та підходить до працівника поліції, який тримає прилад «Драгер». Далі поліцейський розпаковує мундштук до цього приладу і відеозапис переривається.

З другого фрагменту відеозапису слідує, що ОСОБА_2 в присутності двох свідків поліцейський пропонує проїхати на огляд до лікаря-нарколога, з чим він погоджується і запис знову переривається, а саме о 09 год. 28 хв. Наступний фрагмент запису розпочинається о 09 год. 35 хв., на ньому зафіксовано як працівник поліції повідомляє свідкам, що у водія ОСОБА_2 виявлені ознаки наркотичного сп`яніння та пропонує водію пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у лікаря-нарколога. ОСОБА_2 відмовляється від огляду в медичному закладі, після чого запис закінчується.

За змістом положень Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої Наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 № 100, нагрудна відеокамера (відеореєстратор) повинна активовуватись працівником патрульної служби та знаходитись в режимі відео зйомки при будь-якому контакті з особами.

Проте в порушення таких вимог до протоколу долучений відеозапис, який постійно переривається та не містить повної інформації щодо спілкування поліцейських із ОСОБА_2 від його початку після зупинки транспортного засобу до завершення складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Разом з цим, указаний відеозапис взагалі ставить під сумнів факт виявлення поліцейськими у ОСОБА_2 ознак наркотичного сп`яніння. Його поведінка, як це слідує із відеозапису, цілком відповідає обстановці. Щодо реакції зіниць очей на світло, то запис не містить відомостей, за яких обставин таку ознаку було виявлено у ОСОБА_2 .

Крім того, допитаний в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_3 пояснив, що 06 квітня 2019 року його запросили працівники поліції для засвідчення факту відмови водія ОСОБА_2 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. В його присутності водій відмовився від такого огляду, але будь-яких ознак сп`яніння у нього він не помітив. Він (свідок), як і другий свідок, підписали незаповнений бланк протоколу про адміністративне правопорушення, бо саме він не придав цьому значення, а також поставив свій підпис у поясненні. Вся процедура тривала декілька хвилин.

З огляду на пояснення свідка в суді, протокол про адміністративне правопорушення, як складений з істотним порушенням вимог Інструкції 2 та п. 8 Порядку, а саме без участі свідків, які підписали його ще до складання, є недопустимим доказом. Відеозапис, долучений до протоколу, з указаних вище підстав, також не може бути покладений судом в основу висновку щодо вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення. Разом з цим, жодним доказом у справі не спростовані твердження ОСОБА_2 про те, що фактично дій з метою його направлення до закладу охорони здоров`я для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння поліцейськими здійснено не було, поліцейські спровокували вчинення ним адміністративного правопорушення шляхом надання йому недостовірної інформації щодо можливості самостійно пройти огляд в закладі охорони здоров`я, що в свою чергу і спонукало його відмовитися пройти огляд у встановленому законом порядку та самостійно звернутися для огляду до закладу охорони здоров`я, результати якого за будь-яких умов є недійсними, що було відомо поліцейським.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки під час розгляду справи в апеляційному суді встановлено, що докази, які б поза розумним сумнівом доводили винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відсутні, а згідно зі ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, вважаю, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, а постанова судді - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, тобто у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Леськова Валерія Петровича задовольнити.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27 червня 2019 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, та стягнуто судовий збір - скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суддя Київського апеляційного суду О.П. Павленко