Номер провадження: 33/813/684/19
Номер справи місцевого суду: 510/516/19
Головуючий у першій інстанції Бошков І. Д.
Доповідач Журавльов О. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2019 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Журавльов О.Г., за участю секретаря Павлючук Ю.В., розглянувши апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Шум Олексія Олексійовича на постанову судді Ренійського районного суду Одеської області від 26 березня 2019 року,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №334308 від 01.03.2019 року ОСОБА_1 , 28.12.2018 року о 15 год. 20 хв. на 208 км. + 100 км. автодороги Одеса - Рені М-15, керуючи мікроавтобусом марки «Мersedes-Benz» д/н НОМЕР_1 , не вибрав безпечну дистанцію скоїв зіткнення із автомобілем марки «Ford» д/н НОМЕР_2 , який рухався попереду та почав виконувати маневр розвороту, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою судді Ренійського районного суду Одеської області від 26 березня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним за ст. 124 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами терміном на шість місяців. Стягнуто судовий збір в дохід держави в сумі 384,20 грн.

При цьому судом першої інстанції було враховано, що ОСОБА_1 у судовому засіданні вину свою визнав, дав пояснення по суті правопорушення, а також, що постановоюІзмаїльського ВП ГУНП в Одеській області від 14.02.2019 року закрито відносно ОСОБА_1 кримінальне провадження (а.с.3-4).

Не погодившись з прийнятою постановою, ОСОБА_1 через представника - адвоката Шум О.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду змінити в частині накладення адміністративного стягнення за санкцією ст. 124 КУпАП, замінивши стягнення з позбавлення права керування транспортним засобом на штраф.

Апелянт посилається на те, що судом були неповно з`ясовані обставини, які мають значення для справи.

Суд першої інстанції дійшов до розгляду справи формально, не врахував, що ОСОБА_1 працює водієм, це є єдиним джерелом існування його родини, а також його сімейний стан. Апелянт зазначив, що на його утриманні знаходиться малолітній син, який часто хворіє, а також непрацездатна матір.

На підтвердження своїх доводів представником ОСОБА_1 - адвокатом Шум О.О. надані в судове засідання наступні докази: довідка №4 від 27 травня 2019 року, видана ФОП ОСОБА_2 в тому, що ОСОБА_1 працює в «ФОП ОСОБА_2 » на посаді водія категорії «Д» з 07.09.2017 року по теперішній час; характеристика з місця роботи; довідка ПП «Діамант» №137 від 27 травня 2019 року в тому, що ОСОБА_1 працює за сумісництвом водієм категорії «Д»; свідоцтво про смерть батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та на утриманні ОСОБА_1 залишилась непрацездатна матір ОСОБА_1 , інвалід другої групи, яка потребує лікування та періодично проходить його; свідоцтво про народження дитини ОСОБА_4 , яка знаходиться на його утриманні та також потребує лікування.

Справа переглядається в частині накладення адміністративного стягнення.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суддя, у відповідності до положень статей 280 та 283 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП України, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП України. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог статей 251, 252 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинені та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Апеляційний суд вважає, що зазначені вимоги закону в частині призначенні покарання судом першої інстанції не були виконані, внаслідок чого поза увагою судді залишилися обставини, які мали суттєве значення для правильного вирішення даної справи.

З оскаржуваної постанови судді районного суду вбачається, що ОСОБА_1 допустив порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна є порушенням п. 12.1 Правил дорожнього руху та підставою для притягнення водія до відповідальності за ст. 124 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 визнав себе винним у скоєному правопорушенні повністю, фактичних обставин справи не оспорював.

Судом першої інстанції вказано, що застосовано обставину, яка пом`якшує вчинене, а саме, визнання своєї вини правопорушником та зазначено, що обставин, обтяжуючих вчинене правопорушення не встановлено.

Статтею 24 КУпАП зазначено, що обставинами, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнаються: 1) щире розкаяння винного; 2) відвернення винним шкідливих наслідків правопорушення, добровільне відшкодування збитків або усунення заподіяної шкоди; 3) вчинення правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання або при збігу тяжких особистих чи сімейних обставин; 4) вчинення правопорушення неповнолітнім; 5) вчинення правопорушення вагітною жінкою або жінкою, яка має дитину віком до одного року. Законами України може бути передбачено й інші обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення. Орган (посадова особа), який вирішує справу про адміністративне правопорушення, може визнати пом`якшуючими і обставини, не зазначені в законі.

Обставини, які пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, є проявом принципу індивідуалізації покарання.

Щире розкаяння винного має бути добровільними, тобто базуватися на внутрішньому переконанні особи. Щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

При визначенні виду і міри адміністративного стягнення з ОСОБА_1 судом першої інстанції було враховано дані про особу винного та його щире каяття.

Одночасно, судом першої інстанції не прийнято до уваги, що ОСОБА_1 є водієм, робота водія є його єдиним джерелом існування його родини та непрацездатних осіб, які знаходяться на його утриманні, що підтверджено належними доказами в суді апеляційної інстанції.

Також, апеляційний суд враховує, що з постанови Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області від 14.02.2019 року, якою закрито відносно ОСОБА_1 кримінальне провадження, вбачається, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - особи, які постраждали внаслідок ДТП, просили суд закрити кримінальне провадження, оскільки ОСОБА_1 відшкодував всі збитки.

Крім того, діючим законодавством України передбачена можливість захисту права власниками пошкодженого майна в порядку цивільного судочинства.

Отже, суд першої інстанції невірно визначився в частині накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, застосувавши санкцію у вигляді позбавлення права керуваннятранспортним засобом.

Враховуючи встановлене, апеляційний суд вважає за необхідне змінити судове рішення в частині накладення адміністративного стягнення за ст. 124 КУпАП, застосувавши до ОСОБА_1 санкцію у вигляді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 340 гривень.

Керуючись п. 3 ч. 8 ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Шум Олексія Олексійовича задовольнити.

Постанову судді Ренійського районного суду Одеської області від 26 березня 2019 року в частині накладення адміністративного стягнення за ст. 124 КУпАП змінити.

Застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ст. 124 КУпАП в вигляді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 340 гривень.

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Г.Журавльов