Справа № 463/1771/19 Головуючий у 1 інстанції - Грицко Р.Р.
Провадження № 33/811/556/19 Доповідач - Калиняк О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2019 року м. Львів

Львівський апеляційний суд в складі:

судді - Калиняк О.М.

з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1

захисника - Рабіновича М.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 03 травня 2019 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Личаківського районного суду м. Львова від 03 травня 2019 року

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення - штраф у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 384,20 грн. судового збору.

ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 03 березня 2019 року о 23 год. 35 хв. на вул. Пасічній, 29 у м. Львові керував автомобілем «Аudі А4» номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нечітке мовлення, поведінка, що не відповідає ситуації), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування апеляційних вимог покликається на такі доводи: висновки суду першої інстанції зроблені без повного та об`єктивного дослідження всіх доказів і обставин справи, а постанова є необґрунтованою. На відеозаписі з нагрудної камери поліцейського №5000015 зафіксовано, що 03.03.2019 о 23:37:49 поліцейським при двох свідках було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер», а о 23:37:57 ОСОБА_1 відмовився пройти такий огляд, після чого поліцейський звернувся до свідків й вказав, що таке слід вважати, що «людина відмовилася». Водночас відмова ОСОБА_1 від проходження огляду за допомогою технічного засобу мотивована тим, що на його законну вимогу надати сертифікат на прилад «Драгер», висловлену о 23:37:20, працівником поліції безпідставно було відмовлено, хоча відповідно до п.5 розділу II Інструкції перед веденням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Його відмову від проходження огляду на місці зупинки за допомогою спеціального технічного приладу «Драгер» поліцейський визнав як таку, що є порушенням п.2.5 Правил дорожнього руху, й охоплюється диспозицією ч.1 ст. 130 КУпАП. У той же час вказане прямо суперечить п.7 розділу І Інструкції. Аналіз ч.3, ч.5 ст. 266 КУпАП, п.8, п.12 Інструкції, п.6, п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103, свідчить про те, що у випадку відмови особи пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціальних технічних засобів або незгоди з результатами такого огляду, працівники поліції зобов`язані оформити цій особі направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоров`я, і лише відмова особи після оформлення відповідного направлення від проходження огляду в медичному закладі є єдиною підставою для складення при свідках протоколу про вчинення адміністративного правопорушення. Попри наведене поліцейський почав відбирати пояснення у свідків та складати протокол одразу після його відмови пройти огляд на місці зупинки, не запропонувавши та не оформивши направлення для проходження огляду в медичному закладі, що є прямим порушенням приписів ст. 266 КУпАП, п.7 Інструкції та п.6, п.8 Порядку. Крім цього, він не відмовлявся пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі й неодноразово висловлював бажання та згоду на проходження такого, що також зафіксовано на відеозаписі, зокрема, о 23:46:00, 23:46:57, 23:49:50, 23:52:36, 23:52:45, 23:54:35, 23:54:57 та 00:00:34 год., а на запитання, задане о 00:50:41, чому не поїхали в медичний заклад, працівник поліції взагалі не відповів. Працівниками поліції не було оформлено направлення до медичного закладу для проходження огляду, що є окремим порушенням п.8, п.12 Інструкції. Йому не було забезпечено можливості надати свої пояснення з приводу обставин, які зазначені в протоколі, а позначка про відмову підписати останній у графі «Підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» неправомірно вчинена працівником поліції й взагалі не відповідає дійсності, оскільки він не відмовлявся підписати протокол. Суд першої інстанції не врахував та помилково дійшов висновку про те, що він в категоричній формі відмовився від проходження огляду, оскільки на зазначених відеозаписах таких обставин не зафіксовано. Судом першої інстанції не було надано належної оцінки показанням свідків, допитаних у судовому засіданні. Свідки були залучені для з`ясування стану сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу, а не для засвідчення відмови від проходження огляду в медичному закладі, й ані у своїх письмових поясненнях, ані під час допиту в судовому засіданні не вказали, коли саме він відмовився проходити огляд в медзакладі, та не навели ознак його сп`яніння. Суд не врахував, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК № 524689 від 03.03.2019 рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 19.04.2019 у справі №463/1790/19 була скасована. Суд не врахував факту безпідставного зупинення транспортного засобу, яким він керував, що у свою чергу повністю нівелює всі подальші дії інспекторів із проведення процедури огляду особи на стан сп`яніння та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Рабінович М.П. апеляційну скаргу підтримали, покликаючись на викладені в ній мотиви.

Заслухавши ОСОБА_1 , захисника Рабіновича М.П. на підтримку апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення від 03 березня 2019 року серії БД №163238 (а.с.1);

долученим до матеріалів справи відеозаписом події від 03 березня 2019 року (а.с.2);

рапортом інспектора взводу 1 роти 3 батальйону 1 УПП у Львівській області ДПП ОСОБА_6 від 03 березня 2019 року про те, що 03 березня 2019 року о 20.00 год. заступив на патрулювання Личаківського району м. Львова в складі екіпажу №302 ( ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ). Патрулюючи вул. Пасічну, помітили автомобіль «Аudі А4» номерний знак НОМЕР_1 , водій якого був не пристебнутий ремнем безпеки, після чого даний транспортний засіб був зупинений за допомогою спецсигналів за адресою: м. Львів, вул. Пасічна, 31. В ході спілкування з водієм, яким виявився ОСОБА_1 , у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітке мовлення, поведінка, що не відповідала ситуації. Водієві неодноразово було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки в присутності двох свідків, на що водій не погодився. Після чого особі було запропоновано проїхати на огляд в медичний заклад, на що вона погоджувалася, але їхати не хотіла. Тому на водія ОСОБА_1 було складено протокол серії БР №163238 за ч.1 ст. 130 КУпАП, від будь-яких підписів у протоколі він відмовився, винесено постанову серії НК №524689 за ч.5 ст. 121 КУпАП. Після того, як водія було ознайомлено з винесеними матеріалами, він повідомив, що погано себе почуває. Йому було запропоновано викликати ШМД, на що водій не погодився і викликав ШМД самостійно. Після приїзду ШМД госпіталізувала ОСОБА_1 в медзаклад (а.с.3);

письмовими поясненнями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 від 03 березня 2019 року про те, що вони 03 березня 2019 року були запрошені працівниками поліції в якості свідків для огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спецприладу «Драгер». Від проходження огляду на місці та в медзакладі водій відмовився (а.с. 4, 5);

поясненнями свідка ОСОБА_8 , даними під час судового розгляду в суді першої інстанції, про те, що на прохання працівників поліції вона була свідком під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 У її присутності останній відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці події та від проходження огляду в медичному закладі. Пояснення писала власноручно, при цьому інспектор поліції допомагав лише сформулювати думку. У момент, коли інспектор поліції пропонував ОСОБА_1 їхати у медичний заклад, була разом з іншим свідком на вулиці;

поясненнями свідка ОСОБА_9 , даними під час судового розгляду в суді першої інстанції, про те, що на прохання працівників поліції він був свідком подій, які відбулись 03.03.2019 на вул. Пасічній у м. Львові. ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, при цьому поводив себе агресивно. Письмові пояснення писав лише один раз в автомобілі патрульної поліції. Формулювати виклад обставин допомагав працівник поліції, при цьому усе було викладено відповідно до фактичних обставин справи. Особисто не чув від ОСОБА_1 про те, що той відмовляється їхати у медичний заклад.

При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було.

Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Докази, які лягли в основу судового рішення, були досліджені суддею в ході судового розгляду.

Покликання апелянта як на підставу скасування судового рішення на те, що він відмовився від проходження огляду за допомогою технічного засобу, мотивуючи тим, що на його вимогу надати сертифікат на прилад «Драгер» працівником поліції було відмовлено, не впливають на правильність висновків суду.

Згідно з п.2, п.3 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

При цьому відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ч.2 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, долученого до матеріалів справи відеозапису події від 03 березня 2019 року, ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у зв`язку з наявністю у поліцейського підстав вважати, що водій перебуває у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, й останній відмовився від проходження огляду з використанням спеціальних технічних засобів.

Після цього поліцейський тривалий час неодноразово пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі. Однак ОСОБА_1 , хоча і висловлював згоду на проходження огляду, законні вимоги поліцейського сідати в автомобіль патрульної поліції та їхати в медичний заклад, не виконав, і таким чином фактично від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі відмовився,

Невиконання ОСОБА_1 неодноразових вимог поліцейського сісти в автомобіль та їхати в медичний заклад правильно оцінені і поліцейським, і свідками, і судом як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.

Наведеними вище доказами підтверджується, що ОСОБА_1 в присутності двох свідків відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що і стало підставою для складання поліцейським протоколу про адміністративне правопорушення та притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення не є допустимим доказом, безпідставні.

Наявний у справі протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, є належним та допустимим доказом.

Покликання апелянта в підтвердження своїх доводів на відсутність направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння апеляційний суд до уваги не бере, оскільки зазначений документ не складався в зв`язку з відмовою ОСОБА_1 від огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Твердження апелянта про невідповідність дій поліцейського ч.3, ч.5 ст. 266 КУпАП, п.7 розділу І Інструкції, п.8, п.12 розділу ІІ Інструкції, п.6, п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103, на вимогах закону не ґрунтуються.

Зроблений апелянтом висновок про те, що лише відмова особи після оформлення відповідного направлення від проходження огляду в медичному закладі є єдиною підставою для складення при свідках протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, є помилковим і не випливає з аналізу наведених вище правових норм.

З відеозапису події від 03 березня 2019 року вбачається, що ОСОБА_1 був ознайомлений поліцейським з протоколом про адміністративне правопорушення, однак на пропозицію поліцейського пояснення не надав і підпису в протоколі не поставив, що правомірно було розцінено як відмова від підпису.

Те, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК № 524689 від 03.03.2019, рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 19.04.2019 у справі №463/1790/19 була скасована, не впливає на правильність складення працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення від 03 березня 2019 року серії БД №163238 за ч.1 ст. 130 КУпАП, не свідчить про безпідставність зупинення транспортного засобу і не спростовує висновків суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Викладені у постанові судді висновки відповідають фактичним обставинам справи.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік накладене на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч.1 ст. 130 КУпАП і є безальтернативним.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 03 травня 2019 року в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Калиняк