Справа № 522/1194/19
Провадження № 3/522/1227/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2019 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Осіік Д.В., за участю прокурора Острик О.В., захисника ОСОБА_1, особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відносно:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючої в Овідідопольській районній раді Одеської області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, ЖМ «Радужний», 8,кв.334

за ознаками правопорушення, передбаченого ст. 172-6 ч.1 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси з Управління захисту економіки в Одеській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України надійшов протокол та додані до нього матеріали відносно ОСОБА_2 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Згідно протоколу №105 від 22.01.201( року, ОСОБА_2, як особа, яка зобовязана щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством відповідно до ч.1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, подала 12.04.2018 року щорічну декларацію за 2017 рік особи, уповноваженої на виконання функцій держави. Відповідно до п.5 підпункту 1 Прикінцевих положень закону України «Про запобігання корупції», вказані дії містять ознаки адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

ОСОБА_2 будучи державним службовцем та являючись субєктом відповідальності за вчинення правопорушення повязаного з корупцією, відповідно до ч.1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», зобовязана щорічно до 1 квітня подати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Проте, ОСОБА_2, будучи обізнаною щодо обовязку, термінів, порядку і способу подачі декларації, в порушення частини 1 ст. 45 Закону України, у визначений Законом термін до 00 годин 00 хвилин 01 квітня 2018 не подала свою електронну декларацію, а подала таку декларацію лише 12.04.2018 року об 12 годині 05 хвилин, що встановлено відповідно до Єдиного державного реєстру3 декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до якого встановлено дату і час фактичної подачі декларації ОСОБА_2

Відповідно до ч.1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пунктах 2, пунктах 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобовязані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Згідно з рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 № 3, щорічна декларацію субєкта декларування подається у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітнім роком та така декларацію охоплює звітній рік, період з 01 січня до 31 грудня включно. У відповідності до ч.1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» державні службовці зобовязані щорічно, до 01 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, декларацію за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством. Таким чином, для субєктів декларування, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, останнім днем подання декларації за 2017 рік особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, є 31 березня 2018 року.

На виконання вимог абзацу 3 пункту 2 Перехідних положень Закону, ОСОБА_2, будучи державним службовцем, лише 12.04.2018 подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави та місцевого самоврядування, за 2017 рік, шляхом заповнення відповідної форми на веб-ресурсів, тобто у порушення визначеного рішенням Національного агентства строку, а саме після 31.03.2018.

У судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, не визнала та пояснила, що умислу на вчинення адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП вона не мала оскільки в період, в який потрібно було подати декларацію, сайт НАЗК не працював, що підтверджується скрін-шотами. Також на її думку досудова перевірка по вказаній справі проводилась неналежним органом, оскільки згідно чинного законодавства України після встановлення, що субєкт декларування несвоєчасно подав декларацію, чи не повідомила про суттєві зміни в майновому стані, уповноважені здійснювати виключно працівники НАЗК. Враховуючи вищезазначені обставини, просила суд закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1ст.172-6 КУпАП, у звязку з відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення.

Захисник ОСОБА_1 в судовому засіданні просила провадження по адміністративній справі стосовно ОСОБА_2 закрити, посилаючись на обставини, викладені в письмових запереченнях на протокол про адміністративне правопорушення.

У судовому засіданні прокурор надала пояснення про те, що в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності наявний склад адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого ч.1ст.172-6 КУпАП, у звязку з чим просить накласти на правопорушника адміністративне стягнення.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч.1,2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна) дія чи бездіяльність, що посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, а в даному випадку про адміністративне корупційне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов'язаний з'ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції» або, з огляду на час вчинення правопорушення чи розгляду в суді, Законом України «Про запобігання корупції»; чи є особа винною в його вчиненні, отже чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

При цьому, при розгляді справ цієї категорії слід керуватися Конституцією України, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), Законом України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції» (далі - Закон), Кодексом України про адміністративні правопорушення, іншими нормативно-правовими актами України, а також практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Крім того в своїх поясненнях ОСОБА_2 повідомила, що вона не мала умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Враховуючи викладені обставини, звертаю увагу на те, що рішенням ЄСПЛ, від 14 жовтня 2010 року, у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов'язків осіб, національні органи зобов'язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Крім того, статтею 62 Конституції України встановлено презумпцію невинуватості. Обов'язок встановлення всіх обставин умовного правопорушення та доведення вини особи покладається на сторону обвинувачення. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 04.11.1950 року, кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Викладені обставини свідчать про недоведеність наявності в діянні ОСОБА_2 об'єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.1 ст.176-2 КУпАП, що виключає можливість притягнення її до адміністративної відповідальності за вказаною правовою нормою.

Крім того, суддею встановлена відсутність в діянні ОСОБА_2 суб'єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.1 ст.176-2 КУпАП, оскільки правопорушення, передбачене ч.1 ст.176-2 КУпАП є правопорушенням, пов'язаним з корупцією.

Суб'єктивна сторона правопорушень, пов'язаних з корупцією, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Умисною є форма вини, яка характеризується тим, що особа усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, передбачає можливість настання негативних наслідків та бажає настання таких наслідків (прямий умисел), або байдуже ставився до їх настання чи свідомо допускав їх настання (непрямий умисел).

Необережна форма вини характеризується тим, що особа не усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, не передбачає можливість настання негативних наслідків, хоча могла і повинна була усвідомлювати та передбачати - недбалість, або коли особа усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, передбачає можливість настання негативних наслідків, але легковажно розраховує на ненастання таких наслідків - самовпевненість.

Таким чином, для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП, протокол та додані до нього матеріали мали мати докази того, що ОСОБА_2 усвідомлювала суспільну небезпечність несвоєчасності подання без поважних причин щорічної декларації, передбачала можливість настання негативних наслідків - неможливості здійснення фінансового контролю з боку держави, та бажала настання таких наслідків (прямий умисел), або байдуже ставилась до їх настання чи свідомо допускала їх настання.

Обґрунтованими, на думку судді є також твердження ОСОБА_2 про те, що в УЗЕ в Одеській області відсутні повноваження на здійснення перевірки декларацій.

З матеріалів провадження вбачається, що перевірка стосовно ОСОБА_2, проводилась виключно працівниками УЗЕ в Одеській області Національної поліції України, які відбирали пояснення, робили запити, збирали докази, складали протоколи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2

При цьому в матеріалах провадження відсутні дані щодо проведення НАЗК відповідної перевірки стосовно ОСОБА_2

Відповідно до п.1, п.п.1 п.3, п.5 «Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» (далі Порядку), затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 56 від 10.02.2017 року, цей Порядок визначає механізм проведення НАЗК контролю та повної перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), відповідно до статей 48 та 50 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон).

Згідно п.2 - п.5 розділу II Порядку, НАЗК здійснює контроль щодо своєчасності подання декларацій. У разі отримання інформації (повідомлень), передбаченої у підпунктах 1, 2 пункту 2 цього розділу, НАЗК перевіряє факт неподання або несвоєчасного подання декларації суб'єктом декларування. У випадку встановлення факту неподання декларації НАЗК письмово повідомляє про це суб'єкта декларування та спеціально уповноважених суб'єктів у сфері протидії корупції у визначеному НАЗК порядку.

Управління захисту економіки в Одеській області Національної поліції України, не відноситься до суб'єктів, які наділені правом перевірки як декларацій, так і повідомлень про суттєві зміни у майновому стані суб'єктів декларування. Такими повноваженнями наділені виключно працівники структурного підрозділу апарату НАЗК, діяльність яких пов'язана зі здійсненням такої функції.

В той же час, усі обов'язкові дії по проведенню перевірки, у тому числі після встановлення, що суб'єкт декларування несвоєчасно подав декларацію, чи не повідомив про суттєві зміни в майновому стані, уповноважені здійснювати виключно працівники НАЗК, у тому числі на підставі листа отримати пояснення від такої особи і вирішувати питання щодо її притягнення до відповідальності.

На підставі викладеного суддя приходить до висновку про обґрунтованість доводів ОСОБА_2 стосовно того, що досудова перевірка по справі проведена не уповноваженим органом, що дає підстави визнати недопустимими всі докази по справі, та є підставою для закриття провадження по справі.

Суд, вважає за необхідне врахувати це , як поважну причину пропуску строку подачі е-декларації.

Викладені обставини свідчать, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, що виключає можливість притягнення ОСОБА_2, до адміністративної відповідальності за вказаною правовою нормою, у звязку з чим, провадження по справі про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, передбачене ч.1 ст. 172-6 КУпАП, стосовно ОСОБА_2 необхідно закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст.9, 10,24, 172-6, 221, 245, 247, 254, 268, 280,283, 284, 293,294 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП закрити у звязку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси протягом десяти діб з дня її винесення.

Суддя