Справа № 222/224/19
Провадження № 3/222/152/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2019 року Суддя Володарського районного суду Донецької області Подліпенець Є.О., при секретарі Темір В.В., за участю прокурора Яруш Р.Ф., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - адвоката Безуєвського Ю.М.,розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Нікольське справу про адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, за матеріалами, що надійшли з Управління захисту економіки в Донецькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку смт. Нікольське Нікольського району Донецької області, громадянку України, працюючу директором ТОВ «Нова Нива», депутата Нікольської районної ради, заміжню, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_2

за ч.2 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу № 38 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією від 01.02.2019 року складеного в м. Маріуполь оперуповноваженим УЗЕ в Донецькій області ДЗЕ Національної поліції України старшим лейтенантом поліції Башковим В.С., ОСОБА_1 будучі депутатом Володарської районної ради та являючись суб`єктом декларування відповідно до ст.1 та п.1 ч.1 ст. 3 Закону України від 14.10.2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції», 08.08.2018 року, тобто з порушенням передбаченого ч.2 ст. 52 зазначеного Закону десятиденного строку, повідомила НАЗК про суттєві зміни у майновому стані, а саме про придбання за договором купівлі-продажу № 1216 від 09.07.2018 року житлового будинку вартістю 139800,00 грн., що становить 79 прожиткових мінімумів встановлених для працездатних осіб на 01.01.2018 року та перевищує 50 прожиткових мінімумів встановлених для працездатних осіб на 01.01.2018 року, чим вчинила несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП, не визнала. Суду пояснила, що в 2015 році її було обрано депутатом Володарської районної ради та визнано її повноваження як депутата районної ради. 09.07.2018 року вона за договором купівлі-продажу придбала недобудований житловий будинок вартістю 139800,00 грн. У зв`язку з придбанням зазначеного об`єкту нерухомого майна вона, відповідно до вимог ч.2 ст. 52 ЗУ «Про запобігання корупції», 08.08.2018 року подала до НАЗК в електронній формі повідомлення про суттєві зміни в майновому стані. Затримку подання повідомлення було обумовлено саме тим, що нею було придбано об`єкт незавершеного будівництва, а форма повідомлення про зміни в майновому стані на відміну від форми Декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, не передбачала окремого розділу для зазначення об`єктів незавершеного будівництва. В свою чергу розділ 4 «Об`єкти незавершеного будівництва» Декларації не передбачає такого показника як вартість об`єкту, що може бути свідченням того, що такі об`єкти не підлягають оцінці, а отже їх вартість не може бути якимось чином співставлено з прожитковими мінімумом у порядку, передбаченому ч.2 ст. 52 ЗУ «Про запобігання корупції». З огляду на зазначене, враховуючи певну неузгодженість, нечіткість та незрозумілість затверджених НАЗК форм звітності, що має подаватися суб`єктами декларування для цілей здійснення додаткових заходів фінансового контролю, протягом деякого часу вона намагалася з відкритих джерел отримати інформацію про те, чи потрібно подавати повідомлення щодо об`єкту незавершеного будівництва та чи потрібно зазначати його вартість, враховуючи зміст форми Декларації. У зв`язку з вищевикладеним, а також у зв`язку з її тимчасовим виїздом за межі України у цей період (з 17.07.2018 року по 04.08.2018 року) нею було незначно порушено вимоги ч.2 ст. 52 ЗУ «Про запобігання корупції» в частині дотримання строку подання повідомлення про суттєві зміни в майновому стані. За таких обставин, вважає, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю.

Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - адвокат Безуєвський Ю.М. підтримав пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Крім цього, зазначив, що УЗЕ НП України не уповноважене на перевірку декларацій, оскільки контроль і перевірка декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій тощо, згідно ст. 11 ЗУ «Про запобігання корупції» покладено на НАЗК, а тому УЗЕ неправомірно провів перевірку і як наслідок склав протокол. Просив провадження по справі закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адмінправопорушення, а також в зв`язку зі спливом строків передбачених ст. 38 КУпАП.

Дослідивши протокол та додані до нього матеріали, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адмінвідповідальності, її захисника, враховуючи думку прокурора, який під час судового розгляду підтримав висновок про обґрунтованість складеного адміністративного корупційного протоколу та вважає, що ОСОБА_1 здійснила адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст. 172-6 КУпАП, приходжу до наступного.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, в тому числі, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Частиною 2 статі 172-6 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані.

Суб`єктом правопорушень у цій статті відповідно до примітки є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідальність за цією статтею за подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно майна або іншого об`єкта декларування, що має вартість, настає у випадку, якщо такі відомості відрізняються від достовірних на суму від 100 до 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до п.п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» народні депутати України, депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутати місцевих рад, сільські, селищні, міські голови є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону.

Згідно Рішення Володарської районної ради від 12.11.2015 року № 7/1-1 «Про підсумки виборів депутатів Володарської районної ради сьомого скликання та визнання їх повноважень» ОСОБА_1 обрано депутатом Володарської районної ради сьомого скликання на виборах, що відбулися 25.10.2015 року.

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи депутатом районної ради, є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» та є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією.

Частиною 2 статті 52 Закону України «Про запобігання корупції» в редакції, що діяла на той час визначено, що у разі суттєвої зміни у майновому стані суб`єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб`єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов`язаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 09.07.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Лушкіною О.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 1216, ОСОБА_1 придбала за 139800,00 грн. недобудований житловий будинок, готовністю 90%, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , з належною до нього відповідною частиною господарських та побутових споруд та будівель. Також слід зазначити, що даний факт самою ОСОБА_1 не оспорюється.

Статтею 62 Конституції України встановлено презумпцію невинуватості. Обов`язок встановлення всіх обставин умовного правопорушення та доведення вини особи покладається на сторону обвинувачення. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 04.11.1950 року, кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

З матеріалів справи вбачається, що перевірка відносно ОСОБА_1 проводилась виключно працівником Управління захисту економіки в Донецькій області ДЗЕ Національної поліції України, який робив запити, збирав докази, складав протокол про адміністративне правопорушення.

При цьому в матеріалах провадження відсутні дані щодо проведення НАЗК відповідної перевірки відносно ОСОБА_1 , повідомлення НАЗК про результати такої перевірки Управління та інше.

Відповідно до п.1, п.п.1 п.3, п.5 розділу 1 «Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» (далі Порядку), затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 56 від 10.02.2017 року, цей Порядок визначає механізм проведення НАЗК контролю та повної перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), відповідно до статей 48 та 50 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон). Контроль здійснюється на засадах верховенства права, через працівників структурного підрозділу його апарату, діяльність яких пов`язана зі здійсненням такої функції, та автоматично засобами програмного забезпечення Реєстру.

Згідно п.1 розділу II Порядку, відповідно до Закону Національне агентство проводить щодо декларацій такі види контролю: щодо своєчасності подання; щодо правильності та повноти заповнення; логічний та арифметичний контроль.

Згідно п.2 - п.5 розділу II Порядку, НАЗК здійснює контроль щодо своєчасності подання декларацій. У разі отримання інформації (повідомлень), передбаченої у підпунктах 1, 2 пункту 2 цього розділу, НАЗК перевіряє факт неподання або несвоєчасного подання декларації суб`єктом декларування. У випадку встановлення факту неподання декларації НАЗК письмово повідомляє про це суб`єкта декларування та спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції у визначеному НАЗК порядку.

Департамент УЗЕ Національної поліції України не відноситься до суб`єктів, які наділені правом перевірки як декларацій, так і повідомлень про суттєві зміни у майновому стані суб`єктів декларування. Такими повноваженнями наділені виключно працівники структурного підрозділу апарату НАЗК, діяльність яких пов`язана зі здійсненням такої функції.

Посадовці УЗЕ НП України, відповідно до п.4 розділу II Порядку, вправі, виключно у випадку встановлення факту неподання декларації або неповідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб`єктом декларування, після отримання письмового повідомлення із НАЗК, як спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції, на підставі отриманих матеріалів, скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Без сумніву, статтею 255 КУпАП передбачено право уповноважених на те посадових осіб органів внутрішніх справ (Національної поліції) складати протоколи про адміністративне правопорушення за ст.ст. 172-4 - 172-9. Статтею 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладено на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Разом з тим, Закон України «Про запобігання корупції», який є основним спеціальним Законом у сфері боротьби з корупцією передбачає, що тільки Національне агентство наділив правом здійснення в порядку, визначеному цим Законом, контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (стаття 11 Закону).

Статтею 49 цього Закону встановлено, що державні органи, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, а також юридичні особи публічного права зобов`язані перевіряти факт подання суб`єктами декларування, які в них працюють (працювали або входять чи входили до складу утвореної в органі конкурсної комісії, до складу Громадської ради доброчесності, відповідних громадських рад, рад громадського контролю, утворених при державних органах), відповідно до цього Закону декларацій та повідомляти Національне агентство про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій у визначеному ним порядку.

Якщо за результатами контролю встановлено, що суб`єкт декларування не подав декларацію, Національне агентство письмово повідомляє такого суб`єкта про факт неподання декларації, і суб`єкт декларування повинен протягом десяти днів з дня отримання такого повідомлення подати декларацію в порядку, визначеному частиною першою статті 45 цього Закону.

Одночасно Національне агентство письмово повідомляє про факт неподання декларації спеціально уповноваженим суб`єктам у сфері протидії корупції, а також керівнику державного органу, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, їх апарату, юридичної особи публічного права, вищому органу управління відповідного громадського об`єднання, іншого непідприємницького товариства про факт неподання декларації відповідним суб`єктом декларування.

Тобто, всі обов`язкові дії по проведенню контролю та перевірки, у тому числі після встановлення, що суб`єкт декларування несвоєчасно подав декларацію чи не повідомив про суттєві зміни в майновому стані, уповноважені здійснювати виключно працівники НАЗК, у тому числі на підставі листа отримати пояснення від такої особи і вирішувати питання щодо її притягнення до відповідальності, а органи Національної поліції позбавлені контролюючої функції.

Такий висновок узгоджується з висновком Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеним у постанові від 11.04.2018 року за касаційною скаргою на рішення Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2017 року у справі за позовом громадянина до Генеральної прокуратури України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії (справа № 814/886/17), де суд зазначив, що НАЗК здійснює повну перевірку декларацій у порядку, передбаченому статтею 50 Закону № 1700-VII. Здійснення контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зокрема щодо достовірності і повноти відомостей, зазначених суб`єктом декларування у декларації, належить до виключної компетенції НАЗК.

За змістом функціональних обов`язків поліція належить до правоохоронних, а не контролюючих органів, її працівники здійснюють виключно оперативно-розшукові заходи. Вжиття превентивних поліцейських заходів урегульовано статтею 31 Закону України «Про Національну поліцію», при цьому проведення перевірок дотримання вимог антикорупційного законодавства цим Законом до таких заходів не віднесено.

Натомість в Україні діє ціла низка нормативно-правових актів у сфері запобігання та протидії корупції, а також контролю за надходженням коштів до державного бюджету та їх використання, які визначають як перелік суб`єктів контролю, так і їх повноваження щодо здійснення відповідних функцій. Зокрема, вжиття заходів щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них осіб, контроль і перевірка декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, згідно зі статтею 11 Закону України «Про запобігання корупції» покладено на Національне агентство з питань запобігання корупції».

З огляду на викладене, на підставі аналізу вищезазначених нормативних актів приходжу до висновку, що досудова перевірка по справі проведена не уповноваженим органом, що дає підстави визнати недопустимими всі докази по справі, а тому доводи сторони захисту з цього приводу є слушними.

Також слід зазначити, що відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку, та усунувши усі можливі сумніви, і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Разом з тим, як зазначалося вище, приймаючи рішення у справі, суд має керуватися презумпцією невинуватості, закріпленою у ст. 62 Конституції України, відповідно до якої тягар доказування вини покладено на орган, який склав відповідний матеріал. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Для встановлення наявності у діях особи ознак відповідного адміністративного правопорушення, суд враховує вимоги ст. 9 КУпАП, відповідно до якої адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 06 жовтня 2010 року (справа №1-27/2010 про корупційні правопорушення та введення в дію антикорупційних законів) суд звернув увагу, що у ратифікованих Україною конвенціях, які є частиною національного законодавства, корупційна діяльність безпосередньо пов`язується з корисливими діями (бездіяльністю) посадової особи при виконанні покладених на неї службових обов`язків.

Таким чином, при розгляді даної категорії справ обов`язково має встановлюватись умисний характер вчиненого. З об`єктивної сторони дане правопорушення характеризується умисною формою вини, а саме: прямим умислом, а також наявністю відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи чи інтересу третіх осіб, яким суб`єкт правопорушення мав керуватись при його вчиненні.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Стаття 17 Закону України № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Вирішуючи питання про наявність у діях конкретної особи складу адміністративного правопорушення, крім іншого, необхідно враховувати наявність суб`єктивної сторони даного правопорушення.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП, визначається умисною формою вини, тобто коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

З урахуванням положень ст. 1 Закону № 1700-VII, сутність порушення фінансового контролю полягає в тому, що особа, яка за законом зобов`язана задекларувати свої доходи, своєчасно подати декларацію та повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, прагне уникнути цього і таким чином досягти певної мети. А тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, повинен довести наявність в діях особи умислу на неправдиве подання такого повідомлення.

Згідно ч.1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Відповідно до положень Конституції України суд має керуватися принципом верховенства права.

У правовій позиції, сформованій у Рішенні Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004 у справі про призначення судом більш м`якого покарання, підкреслюється, що розуміння права в контексті верховенства права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим. Справедливість одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, є одним із загальнолюдських вимірів права. Конституційний Суд України наголошує на тому, що зазвичай справедливість розглядається як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідність злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх досягнення. Покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

В своїх поясненнях ОСОБА_1 зазначила, що умислу приховати купівлю недобудованого житлового будинку вона не мала, оскільки нею подано повідомлення про суттєві зміни в майновому стані 08.08.2018 року, але строк подання повідомлення нею був пропущений, оскільки форма повідомлення про зміни в майновому стані не передбачала окремого розділу для зазначення об`єктів незавершеного будівництва, а тому їй був потрібен певний час для отримання інформації щодо правильності подачі вищевказаного повідомлення.

Між тим, належних та допустимих доказів, які б спростовували вказану позицію матеріали справи не містять, а за змістом ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналізуючи наведені обставини, враховуючи, що суддею докази у справі визнані як недопустимими, так і неналежними з наведених вище підстав, приходжу до висновку, що органом, на який статтею 251 КУпАП покладено обов`язок надати належні та допустимі докази, суду не представлено беззаперечних доказів про наявність у діях ОСОБА_1 умислу на вчинення вказаного адміністративного правопорушення.

Отже, у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували наявність у діях особи умислу на порушення вимог фінансового контролю.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на вищевикладене, оцінюючи відповідно до ст. 252 КУпАП надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, враховуючи, що протокол є неналежним та недопустимим доказом у справі, а також беручи до уваги, що в діях ОСОБА_1 відсутня суб`єктивна сторона, а відповідно і склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП, в зв`язку з чим провадження по даній справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю.

Також слід зазначити, що закриваючи справу про адмінправопорушення з підстав передбачених п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП (відсутність складу адміністративного правопорушення) суддя не застосовує строки передбачені ст. 38 цього Кодексу, на застосуванні яких наполягала сторона захисту, оскільки такі процесуальні строки мають відраховуватися лише з моменту вчинення правопорушення, а як встановлено в діях ОСОБА_1 відсутній склад адмінправопорушення.

Крім цього, на підставі ст. 40-1 КУпАП, враховуючи, що за наслідками розгляду даної адмінсправи провадження по ній підлягає закриттю, а тому ОСОБА_1 звільняється від сплати суми судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 7, 9, 40-1, 245, 247, 251, 252, 256, 268, 279, 280, 283, 284 КУпАП, Законом України «Про запобігання корупції», суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 172-6 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, відносно якої її винесено, її законним представником, захисником, шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду через Володарський районний суд Донецької області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Є.О. Подліпенець