Дата документу Справа № 334/2195/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/2195/19 Головуючий в 1 інст. Турбіна Т.Ф.
Провадження №33/807/261/19 Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2019 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., за участю ОСОБА_1 , розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 29 березня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн., стягнуто судовий збір.

Згідно з оскаржуваною постановою, 21.03.2019р. о 06 год. 00 хв. водій ОСОБА_1 в м. Запоріжжя на 458 км. автодороги Бориспіль-Дніпро, керуючи транспортним засобом «Renault Duster» номерний знак НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв зіткнення з автомобілем «DAF» номерний знак НОМЕР_2 , який зупинився попереду. Внаслідок ДТП пошкоджено транспортні засоби, завдано матеріальних збитків, травмованих немає. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 12.1 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 , звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що з постановою суду не згоден у зв`язку з наступним. Вказує, що в порушення ст. 277-2 КУпАП судову повістку не отримував, а з`явившись до суду для отримання інформації про розгляд справи в кабінеті судді відбулася бесіда щодо скоєного правопорушення. В процесі бесіди він з`ясував, що може отримати своє посвідчення водія тільки після сплати коштів до державного бюджету, після чого він сплатив кошти та надав квитанцію суду. Про те, що в процесі розмови слухалася його справа ОСОБА_1 повідомлений не був, права передбачені ст. 268 КУпАП роз`яснені не були. Таким чином, він був позбавлений права отримати правову допомогу для захисту своїх прав та інтересів, підготуватися до судового процесу, надати суду клопотання та докази на підтвердження своєї невинуватості. Звертає увагу, що

письмові пояснення він надавав у стані сильного душевного хвилювання після ДТП, під диктовку працівника поліції. Зазначає, що транспортна пригода відбулася в результаті недотримання іншим водієм ОСОБА_2 елементарних правил безпеки дорожнього руху, тобто його дії безпосередньо знаходяться у прямому причинному зв`язку з подією даної пригоди та наслідками. Просить постанову суду скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

В уточненій апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на процесуальні порушення, зазначає, що він вибрав безпечну швидкість для руху свого транспортного засобу 90 км/год. та, пересуваючись правою смугою, побачив вантажний автомобіль, який зупинився посеред дороги, а після вже, встановлений під ним знак аварійної зупинки. Побачивши перешкоду для руху він негайно вжив заходів для зменшення швидкості та об`їзду перешкоди, але запізно її побачив, оскільки був туман. Автомобіль («DAF» номерний знак НОМЕР_2 ) стояв на шляху відразу за поворотом, не горіли габаритні або інші вогні. Знак аварійної зупинки стояв занадто близько до цього транспортного засобу. Внаслідок вимушеного маневру ОСОБА_1 скоїв зіткнення з автомобілем «DAF». Після зіткнення ОСОБА_1 втратив свідомість, та коли отямився то побачив, що гр. ОСОБА_2 переносить знак аварійної зупинки на інше місце, даний факт підтверджується фотознімком, з якого видно гальмовий шлях транспортного засобу ОСОБА_1 , де знак аварійної зупинки знаходиться безпосередньо на шляху гальмування. Також підтвердженням факту відсутності на дорозі знаку аварійної зупинки в момент ДТП на відстані не менше 40 м. від перешкоди для руху, є відсутність позначки про наявність знаку при ДТП на схемі місця ДТП складеної поліцейським. Отже, ОСОБА_1 вважає гр. ОСОБА_2 винним, його дії протиправними, такими, які мають причинно-наслідковий зв`язок, що спричинили ДТП. Просить постанову суду від 29 березня 2019 року скасувати та справу відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу правопорушення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши думкуОСОБА_1 , який підтримав уточнену апеляційну скаргу, перевіривши доводи скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи, справа може бути розглянута лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідаючи на доводи апелянта щодо порушення судом вимог ст. 268 КУпАП, апеляційна інстанція виходить із наступного.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» в п.41 наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Матеріали справи свідчать про обізнаність ОСОБА_1 про наявність справи, оскільки останній був присутній при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього, що підтверджується його особистим підписом (а.с. 1), ознайомлений зі схемою ДТП, що також підтверджується його підписом (а.с. 2) та надавав письмові пояснення щодо вчиненого ДТП (а.с. 3).

Доводи апелянта про нерозуміння ним факту розгляду справи в суді першої інстанції, оскільки відбулася лише бесіда з суддею щодо скоєного ним правопорушення апеляційний суд розцінює як обраний ОСОБА_1 спосіб захисту.

Як вбачається з постанови судді першої інстанції, справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності розглянута з участю останнього та йому було роз`яснено строк та порядок її оскарження.

Згідно розписки, копію постанови ОСОБА_1 одержав 29.03.2019 року, тобто в день оголошення постанови суду (а.с. 13), а оплачений ним 29.03.2019 року штраф та судовий збір, накладений згідно постанови, підтверджується відповідною квитанцією наявною у матеріалах справи (а.с. 14, 15), тобто ОСОБА_1 усвідомлював свої дії, після чого скористався своїм правом на оскарження вказаної постанови подав апеляційну скаргу до суду.

Одночасно, права передбачені ст. 268 КУпАП ОСОБА_1 реалізував при апеляційному розгляді.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з диспозицією ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Відповідно до п. 12.1. ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Вважаю, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про винуватість у ДТП водія ОСОБА_1 , тому відсутні підстави для скасування постанови місцевого суду та закриття провадження за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адмінправопорушення, як того просить апелянт.

Натомість, твердження апелянта про наявність причинного зв`язку між діями другого водія, за наявності неспростовних даних про перебування автомобіля «DAF» під керуванням водія ОСОБА_2 у нерухомому стані, є непереконливими і не спростовують висновків суду про винуватість ОСОБА_1 у даній дорожньо-транспортній пригоді.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 378729 від 21.03.2019, відповідно до якого 21.03.2019р. о 06 год. 00 хв. водій ОСОБА_1 в м. Запоріжжя на 458 км. автодороги Бориспіль-Дніпро, керуючи транспортним засобом «Renault Duster» номерний знак НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху не впорався з керуванням та скоїв зіткнення з автомобілем «DAF» номерний знак НОМЕР_2 , який зупинився попереду. Внаслідок ДТП пошкоджено транспортні засоби, завдано матеріальних збитків, травмованих немає. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 12.1 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП (а.с. 1);

- схемою ДТП від 21.03.2019, відповідно до якої на автомобілі Renault Duster» номерний знак НОМЕР_1 наявні пошкодження центральної передньої частини, бокової правової частини (а.с. 2):

- письмовими показами водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 3,4).

Відомості протоколу про адміністративне правопорушення засвідчують наявність власноручних пояснень водія ОСОБА_1 з приводу того, що він не впорався із керуванням.

В суді апеляційної інстанції були безпосередньо досліджені всі наявні докази у справі. Під час апеляційного розгляду апелянт ОСОБА_1 пояснив, що він рухався на автомобілі зі швидкістю 90 км/год. правою смугою. Побачивши вантажний автомобіль, який зупинився посеред дороги він зменшив швидкість, але через туман та відсутність габаритних вогнів та знаку аварійної зупинки, який стояв занадто близько до цього транспортного засобу, скоїв зіткнення з автомобілем «DAF».

Суд, з огляду на встановлені фактичні обставини, характер зафіксованих пошкоджень автомобілів, тормозний шлях, погодні умови, знаходить такими, що не заслуговують на увагу твердження апелянта щодо дотримання ним швидкісного режиму, оскільки за змістом положень п.12.1 ПДР водій повинен враховувати дорожню обстановку під час вибору безпечної швидкості руху.

Очевидно, що недотримання водієм ОСОБА_1 даних вимог і стали наслідком дорожньо-транспортної пригоди.

Дослідивши вказані докази, суд апеляційної інстанції також приходить до висновку про те, що водій ОСОБА_1 під час керування автомобілем порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України, в результаті чого відбулася ДТП, що зафіксовано відповідною схемою (а.с. 2).

Доводи апелянта щодо перебування автомобіля «DAF» номерний знак НОМЕР_2 посеред дороги спростовуються схемою ДТП (а.с. 2), іншими матеріалами справи. Саме таке розташування даного транспортного засобу поблизу узбіччя також було підтверджено і апелянтом при апеляційному розгляді.

Отже, рухливий стан саме автомобіля під керуванням водія ОСОБА_1 , за наявності даних, що транспортний засіб під керуванням водія ОСОБА_2 перебував біля узбіччя, маючи технічні пошкодження, засвідчують наявність причинного зв`язку з подією ДТП саме за недотримання водієм ОСОБА_1 вимог п. 12.1 ПДР України.

Суд, у рамках даної справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 позбавлений можливості оцінити наведені дії (бездіяльність) водія ОСОБА_2 ,про що йдеться в апеляції, оскільки зазначене виходить за межі складеного протоколу про адміністративне правопорушення.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ст. 124 КУпАП у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень, відповідає положенням ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним скоєному і відповідає особі правопорушника.

З огляду на викладене, вважаю, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно. Вина ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії за ст. 124 КУпАП кваліфіковані вірно. Тому твердження апелянта про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є безпідставним.

З врахуванням вищевикладеного, вважаю, що постанова місцевого суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування, як того просить апелянт - відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29 березня 2019 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ст. 124 КУпАПзалишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду М.С. Тютюник