ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/654/19 Справа № 204/1751/19 Суддя у 1-й інстанції - Некрасов О. О. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2019 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Стенюкової Л.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2019 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого продавцем в ТОВ "Сота - Альянс", зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, -

за участю:

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

адвоката - Стенюкової Л.М.,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2019 року, визнано винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 170 (сто сімдесят) гривень.

Судом першої інстанції встановлено, що 30 січня 2019 року, близько 06.00 години, ОСОБА_1 знаходячись за місцем проживання, у АДРЕСА_2 , не випускав бабцю співмешканки громадянку ОСОБА_2 з кімнати, тим самим вчинив домашнє насильство психологічного характеру, чим вчинив правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, адвокат Стенюкова Л.М. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила поновити строк на апеляційне оскарження та скасувати постанову суду першої інстанції, винести постанову про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що постанова суду першої інстанції прийнята при неповному з`ясуванні обставин справи, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи, з порушенням норм КУпАП, а тому підлягає скасуванню.

Щодо поновлення пропущеного строку зазначає, що з 27 квітня по 01 травня 2019 року були вихідними днями, а після них в перший робочий день 02.05.2019 року подана апеляційна скарга на постанову суду від 18.04.2019 року, а постановою Дніпровського апеляційного суду від 08.05.2019 року, яку оприлюднено 10.05.2019 року та апеляційну скаргу було повернуто, вважає, що клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження є поважним та просить його задовольнити.

Апелянт зазначає, що у протоколі про адміністративне правопорушення і постанові суду зазначено прізвище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, "ОСОБА_1" замість " ОСОБА_1 ", тоді як особу було встановлено за паспортом при складанні протоколу і в судовому засіданні при розгляді справи за участю ОСОБА_1 .

Також зазначає, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені і не конкретизовані кваліфікуючи ознаки психологічного насильства, які передбачені в диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, і вони належним чином не встановлені , у зв`язку з чим протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог ч. 1 ст. 256 КУпАП.

Крім цього зазначає, що протокол складений тільки 19.02.2019 року по заяві ОСОБА_2 від 31.01.2019 року, що свідчить про порушення строків складання протоколу, встановлених ч. 2 ст. 254 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 просив задовольнити апеляційну скаргу з підстав викладених в ній.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши ОСОБА_1 , його адвоката Стенюкову Л.М., вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно з положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожному гарантується право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як вбачається з матеріалів, справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 надійшла до суду першої інстанції 11 березня 2019 року та розглянута по суті з винесенням постанови 18 квітня 2019 року.

За змістом ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності, а положеннями ст. 245 цього ж Кодексу визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Окрім того, згідно ст. 278 КУпАП, при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд, в тому числі, перевіряє правильність складання протоколу інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, належно з`ясовує обставини справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Ці вимоги судом першої інстанції виконані не були.

Так, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, суд першої інстанції посилався, зокрема, на протокол про адміністративне правопорушення від 19 лютого 2019 року, письмові пояснення ОСОБА_2

Виходячи із зазначених у ньому обставин, 30 січня 2019 року, близько 06.00 години, ОСОБА_1 знаходячись за місцем проживання, у АДРЕСА_2 , не випускав бабцю співмешканки громадянку ОСОБА_2 з кімнати, тим самим вчинив домашнє насильство психологічного характеру.

Відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП настає у випадку вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

ОСОБА_1 в судовому засіданні суду апеляційної інстанції пояснив, що ані він, ані свідок ОСОБА_4 не зачиняли двері кімнати ОСОБА_2 .. Вони прокинулись від стуку в двері, почули, що бабуся не може вийти з кімнати, та відчинили їй двері. Ніякого психологічного насильства по відношенню до ОСОБА_2 він не вчиняв.

З викладених вимог закону вбачається, що зазначені у протоколі дії ОСОБА_1 , які полягали у перешкоді вільного пересуванні по квартирі, не утворюють самі по собі склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. За таких обставин, підстави для його притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення саме цього правопорушення відсутні.

В матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні належні та допустимі докази відповідно до вимог статті 251 КУпАП про вчинення ОСОБА_1 умисних діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю ОСОБА_2 .

Таким чином, наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП в діях ОСОБА_1 не встановлено, а наявність побутового конфлікту між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не є складом адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП.

Зважаючи на те, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд апеляційної інстанції, оцінивши наявні у цій адміністративній справі докази, приходить до висновку про недоведеність поза розумним сумнівом наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КупАП - за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання адвоката Стенюкової Л.М. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2019 року - задовольнити та поновити останній строк на оскарження вказаної постанови.

Апеляційну скаргу адвоката Стенюкової Л.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2019 року - задовольнити.

Постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2019 року, якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - скасувати.

Винести нову постанову, якою провадження відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КупАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення в його діях.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Ю. Іванченко