Справа №585/1546/19 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Шульга В. О.
Номер провадження 33/816/239/19 Суддя-доповідач Олійник В. Б.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2019 року суддя Сумського апеляційного суду Олійник В. Б. ,розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Роменського міськрайонного суду Сумської області, від 13 травня 2019 року, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 ,

про застосування адміністративного стягнення за ст. 130 ч. 1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Роменського міськрайонного суду Сумської області, від 13 травня 2019 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, з застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн., з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк 1 рік, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 14 квітня 2019 року, о 19 год. 15 хв., рухаючись по автомобільній дорозі напрямком с. Бобрик - с. Попівщина, Роменського р - ну Сумської обл., керував автомобілем марки «ИЖ», реєстраційний № НОМЕР_1, маючи ознаки алкогольного сп`яніння, при цьому, від проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, ОСОБА_1 відмовився.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про зміну постанови судді, шляхом виключення з її резолютивної частини вказівки про застосування відносно нього адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів на строк 1 рік.

Свої апеляційні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що суд, в порушення ст. 33 КУпАП, прийняв безпідставне рішення про застосування відносно стягнення у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів, оскільки він ніколи не мав водійського посвідчення, а отже суд не вправі позбавлять його такого права.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 про підтримку апеляційної скарги, дослідивши матеріли справи, піддавши аналізу доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Суд апеляційної інстанції, здійснюючи апеляційний розгляд в межах поданої апеляційної скарги, приймаючи до уваги встановлені судом обставини правопорушення, не вбачає підстав для сумніву в законності висновків суду щодо доведеності вини ОСОБА_1 за ст. 130 ч. 1 КУпАП, оскільки вказані висновки не ставляться під сумнів ОСОБА_1 в його апеляційній скарзі і при цьому судом апеляційної інстанції не було встановлено неправильного застосування судом норм матеріального чи процесуального права.

З цих же підстав не суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для сумніву у законості висновків суду в частині застосування відносно ОСОБА_1 за ст. 130 ч. 1 КУпАП адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн.

Перевіряючи висновки суду в частині застосування відносно ОСОБА_1 за ст. 130 ч. 1 КУпАП адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів на строк 1 рік, суд апеляційної інстанції вважає, що суддя в порушення ст. ст. 23; 33; 245; 251; 252; 280 КУпАП дійшов помилкового висновку, що відносно ОСОБА_1 необхідно застосовувати адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів.

За змістом санкції ст. 130 ч. 1 КУпАП, адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування всіма вилами транспортних засобів застосовується лише відносно водіїв, а щодо інших осіб, застосовується адміністративне стягнення тільки у виді штрафу.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху України, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо у транспортному засобі.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував (а. п. 4) і не навчав керуванню транспортним засобом інших осіб.

Виходячи з вищевикладеного, ОСОБА_1 , згідно вимог п. 1.10 Правил дорожнього руху України, не є водієм, а отже відносно нього не може бути застосоване адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів, а тому рішення суду про позбавлення ОСОБА_1 такого права є помилковим.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції, піддаючи ОСОБА_1 адміністративному стягненню за ст. 130 ч. 1 КУпАП, не в повній мірі дотримався вимог ст. 23, 33, 245, 251, 252, 280 КУпАП, то з цих підстав постанова судді підлягає зміні в частині застосування відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення, шляхом виключення вказівки суду про застосування відносно ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів на строк 1 рік.

Керуючись ст. ст. 285; 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Роменського міськрайонного суду Сумської області, від 13 травня 2019 року, відносно ОСОБА_1 , змінити.

Виключити з резолютивної частини постанови судді Роменського міськрайонного суду Сумської області, від 13 травня 2019 року, відносно ОСОБА_1 , вказівку суду про застосування відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів на строк 1 рік.

В іншій частині постанову судді Роменського міськрайонного суду Сумської області, від 13 травня 2019 року, відносно ОСОБА_1 , залишити без змін.

Постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуОлійник В. Б.