Кропивницький апеляційний суд
Провадження № 33/4809/171/19 Головуючий у суді І-ї інстанції Кавун Т.В.
Категорія - ст. 212-10 КУпАП Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Онуфрієв В.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2019 року, суддя Кропивницького апеляційного суду Онуфрієв В.М., за участю секретаря Сакари І.І., особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та в його інтересах захисника-адвоката Ларіної Д.С., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 20 березня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, працюючого головою Мар?янівської сільської ради, проживаючого АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.212-10 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн.

Стягнуто судовий збір на користь держави в розмірі 384 грн. 20 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду першої інстанції, ОСОБА_1 11.12.2018 року під час проведення передвиборної агітації (ініціювання дебатів) знаходячись при виконанні обов`язків голови сільської ради порушив встановлених законом обмежень, щодо ведення передвиборної агітації. Тобто, ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення за ст.212-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 20 березня 2019 року, мотивоване тим, що при розгляді справи він жодного разу не був у зв`язку із перебуванням на лікарняному (післяопераційний період). При винесенні оскаржуваної постанови суду (20.03.2019 року) також не був через перебування на лікарняному, а тому був позбавлений можливості надати пояснення та докази по справі. Про судове засідання 20.03.2019 року повідомлений не був, останню дату засідання, яку знав була 13.03.2019 року, проте переносив вказане засідання у зв`язку з лікарняним, про що має міститись відмітка в матеріалах справи.

01.04.2019 року, під час перебування на лікарняному з сільської ради зателефонували про надходження оскаржуваної постанови суду і він, знаходячись на лікарняному, пішов до суду ознайомлюватись з матеріалами справи про адміністративне правопорушення. На сьогоднішній день він також перебуваю на лікарняному.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати постанову суду першої інсанції та закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Свої вимоги обґрунтував тим, що виконавчий комітет, сільський голова та сільська рада є трьома різними органами місцевого самоврядування, мають різний юридичний статус та різні повноваження, що прямо передбачено Законом України «Про місцеве самоврядування». Виконавчий комітет є колегіальним органом, рішення якого приймаються шляхом голосування більшістю його членів.

Рішенням колегіального органу, виконавчого комітету Мар?янівської сільської ради №60 від 11.12.2018 року, було вирішено провести публічні дебати кандидатів на посаду голови Мар?янівської ОТГ та представників політичних партій, кандидатів в депутати Мар?янівської ОТГ з 10 год. 00 хв. 15.12.2018 року в глядацькому залі Мар?янівської СБК. Вказане рішення є чинним, оскарженню не підлягало та долучено до матеріалів справи, однак чомусь поставлено йому в провину. Тобто, фактично йому в провину поставлено діюче рішення колегіального органу, за яке одноголосно проголосували усі члени. Оскільки судом не визначено які саме обмеження, як сільський голова, він порушив, публічні дебати були проведені згідно рішення виконавчого комітету сільської ради від 11.12.2018 року, відповідальність за яке він одноособово нести не може, рішення виконавчого комітету є чинним, було прийнято одноголосно колегіальним органом в межах його повноважень, відповідно склад адміністративного правопорушення в його діях, як сільського голови, відсутній.

Також вказав, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що відповідно до ст. 38 КУпАП вбачається, що справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення. Оскільки в протоколі зазначено дату вчинення правопорушення 11.12.2018 року (день винесення рішення виконавчим комітетом), вказане правопорушення не є триваючим, відповідно на момент винесення судом рішення строки накладення стягнення вже минули.

Зазначив, що за відсутності інших доказів, які б могли підтвердити його винуватість у вчиненні поставленого у вину правопорушення, вказана ситуація мала бути оцінена судом з урахуванням передбаченого Конституцією України принципу презумпції невинуватості. Суд першої інстанції не мав достатніх підстав для встановлення вини ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 та в його інтересах захисника-адвоката Ларіну Д.С., які просили поновити строк на апеляційне оскарження та задовольнити подану апеляційну скаргу, зваживши доводи апеляційної скарги та заявленого клопотання, а також перевіривши матеріали справи, апеляційний суд доходить висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційна скарга підлягають задоволенню з таких підстав.

Постанову суду першої інстанції ОСОБА_1 отримав лише 01.04.2019 року, а апеляційну скаргу подав 09.04.2019 року, тому апеляційний суд вважає строк на апеляційне оскарження ним пропущений з поважних причин тому він підлягає поновленню.

Згідно зі статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

В узагальненні судової практики застосування судами України законодавства про відповідальність за адміністративні правопорушення, що посягають на здійснення народного волевиявлення та встановлений порядок його забезпечення (статті 212-7 212-21 Кодексу України про адміністративні правопорушення), та злочини проти виборчих прав і свобод (статті 157 - 160 Кримінального кодексу України) Верховного Суду України, вказано, що норма (диспозиція) ст. 212-10 КУпАП є бланкетною, а правовідносини у сфері здійснення передвиборної агітації регулюються спеціальними законами, тому особи, які уповноважені складати протоколи про адміністративні правопорушення, для правильного розуміння та застосування на практиці її положень мають звертатися до відповідних норм законів та інших нормативно-правових актів, якими регулюються правовідносини у сфері виборчого права, порушення яких і свідчить про наявність ознак одного зі складів правопорушення, передбаченого зазначеною статтею.

Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Відповідно до частин 1-3 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Так, у зв`язку з тим, що зміст протоколу не тільки є джерелом доказів у справі, а й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення, у протоколі про адміністративне правопорушення недостатньо зазначати тільки назву статті КУпАП, необхідно також розкрити зміст і зазначити конкретні вчинені протиправні дії.

Разом із тим при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не дотримані вказані вимоги закону, доки зібрані по справі не підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, на що не звернув уваги суд першої інстанції та дійшов помилкового висновку про наявність адміністративного правопорушення передбаченого ст.212-10 КУпАП.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ГР №344192 від 21.12.2018 року ОСОБА_1 ставиться в провину, що він 11.12.2018 року, під час проведення передвиборної агітації (ініціювання дебатів), знаходячись при виконанні обов`язків голови сільської ради порушив встановлені законом обмеження щодо ведення передвиборної агітації. Тобто, скоїв адміністративне правопорушення за ст.212-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суд першої інстанції в порушення вимог ст. 245 КУпАП не звернув увагу, що в протоколі про адміністративне правопорушення серія ГР №344192 від 21.12.2018 року не зазначено норми спеціального закону. Разом із тим стаття 212-10 КУпАП є банкетною, тому посилання на норми спеціального закону, які порушено є обов`язковим.

Крім того в протоколі взагалі не зазначена об`єктивна сторона вчинення адміністративного правопорушення. З протоколу про адміністративне правопорушення та наявних матеріалів справи не вбачається та не встановлено при розгляді справи в суді, які ж саме конкретно дії /бездіяльність вчинені ОСОБА_1 та в чому полягає його вина у вчиненні правопорушення, передбачене ст.212-10 КУпАП, та у який спосіб допустив порушення ОСОБА_1

В протоколі зазначено лише, що ОСОБА_1 порушено встановлені законом обмеження, не зазначено при цьому ні норми спеціального Закону, ні обставини вчинення саме ОСОБА_1 правопорушення, суть самого правопорушення (дії або бездіяльність та в чому полягають).

Усі вказані ознаки є істотними для розгляду вказаної справи, підлягають доведенню та становлять об`єктивну сторону адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що правопорушення було вчинено і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є винною у вчиненні адміністративного правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Разом із тим вказані норми закону не дотримані при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, на що не звернув уваги суд першої інстанції, що фактично призвело до порушення права на захист ОСОБА_1 та порушення права на справедливий суд.

Крім того у відповідності до частин 1-3 статті 12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський голова є головною посадовою особою територіальної громади села (добровільного об`єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл). Сільський голова обирається відповідною територіальною громадою на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування в порядку, визначеному законом, і здійснює свої повноваження на постійній основі. Строк повноважень сільського, голови, обраного на чергових місцевих виборах, визначається Конституцією України. Сільський голова очолює виконавчий комітет відповідної сільської ради, головує на її засіданнях.

До повноважень сільського голови згідно з ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» належить, зокрема: забезпечення здійснення у межах наданих законом повноважень органів виконавчої влади на відповідній території, додержання Конституції та законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади; організація в межах, визначених цим Законом, роботи відповідної ради та її виконавчого комітету; підпис рішень ради та її виконавчого комітету; здійснення керівництва апаратом ради та її виконавчого комітету; видання розпоряджень у межах своїх повноважень.

За змістом вказаних вище норм закону сільський голова має право одноособово приймати рішення у формі розпорядження лише в межах наданих йому повноважень. Серед таких повноважень відсутнє право на прийняття рішення від імені виконавчого комітету сільської ради, лише існує обов`язок щодо організації його роботи та підпису рішення у разі прийняття такого.

Як зазначено в апеляційній скарзі, виконавчий комітет, сільський голова та сільська рада є трьома різними органами місцевого самоврядування, мають різний юридичний статус та різні повноваження, що прямо передбачено Законом України «Про місцеве самоврядування».

Рішенням виконавчого комітету Мар?янівської сільської ради №60 від 11.12.2018 року було вирішено провести публічні дебати кандидатів на посаду голови Мар?янівської ОТГ та представників політичних партій, кандидатів в депутати Мар?янівської ОТГ з 10 год. 00 хв. 15.12.2018 року в глядацькому залі Мар?янівської СБК. Дане питання було обговорено та одноголосно прийнято усім складом виконкому. Таким чином, вказане рішення було прийнято колегіальним органом, виконавчим комітетом ради, а не особисто сільським головою.

У матеріалах справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 212-10 КУпАП обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не відображають всіх істотних обов`язкових ознак складу правопорушення, передбаченого ст.212-10 КУпАП, які також не доведено достатніми доказами, будь-які інші докази, що свідчать про порушення ним вимог або обмежень, встановлених діючим виборчим законодавством, відсутні.

Таким чином, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення не доведена, тому апеляційний суд доходить висновку, що в діях особи відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 212-10 КУпАП.

Крім того, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що на засіданні виконкому довів до відома членів виконкому стосовно влаштування дня відкритих дверей для того, щоб надати можливість людям поспілкуватися з кандидатами в належних умовах, а не на вулиці. Членами виконкому було ухвалено колегіальне рішення стосовно влаштування дня відкритих дверей, а саме відкритих дебатів. Вказав, що він не займався агітацією та скарга написана його політичними конкурентами. Рішення №60 (а.с. 7) підписав, оскільки був головуючим на зборах. Крім того, вказав, що на даному засіданні виконкому вирішувалося багато питань. Також вказав, що не зустрічав у Законі щодо обмежень під час голосування та підписання. Крім того, вказав, що запрошував представників політичних партій на дебати до будинку культури.

Крім того допитаний в судовому засіданні апеляційної інстанції в режимі відеоконференцзв?язку в якості свідка начальник сектору превенції Маловисківського ВП капітан поліції ОСОБА_2 показав, що складав протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст.212-10 КУпАП.

На питання суду підтвердив, що в протоколі, який він склав, не зазначено в чому полягало порушення яке вчинив ОСОБА_1 , не зазначено та не конкретизовано яку саме норму і якого Закону порушив останній, не зазначено спосіб вчинення порушення, яке він допустив.

За таких обставин, апеляційний суд доходить висновку, що належні докази вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.212-10 КУпАП відсутні, а тому в його діях відсутній склад інкримінованого йому адміністративного правопорушення. Крім того апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 ставиться в провину вчинення адміністративного правопорушення 11.12.2018 року, а постанова районного суду датована 20.03.2019 року, тобто на момент розгляду справи сплинув тримісячний строк, передбачений ст.38 КУпАП.

Беручи до уваги вищевикладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ст.212-10 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на подачу апеляційної скарги на постанову Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 20.03.2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 20 березня 2019 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.212-10 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. - скасувати, а провадження у справі закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду В.М. Онуфрієв