ун. № 759/8075/19
пр. № 3/759/3514/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2019 року суддя Святошинського районного суду міста Києва П`ятничук І.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Управління патрульної поліції в м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ,

вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 182754 ОСОБА_1 11 квітня 2019 року о 03 годині 37 хвилин керував транспортним засобом «Opel Vectra» державний номер НОМЕР_2 , на 15 км а/д по напрямку м.Києва, з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння рук, звужені зіниці очей, блідість обличчя. Від медичного огляду для встановлення стану сп`яніння в установленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини не явки суд не повідомив. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суд при цьому враховує, що Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

В той же час, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Заборона зловживання правом знайшла своє закріплення у статті 17 Конвенції, згідно якої жодне з положень Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно абз. 2 п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14, якщо водій ухиляється від огляду, це є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

В матеріалах справи містяться докази, що підтверджують вину ОСОБА_1 , а саме: з пояснень та підписів свідків вбачається, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності відмовляється від медичного огляду у лікаря-нарколога.

Відповідно до ст.10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

В ст.30 КУпАП, передбачена можливість позбавлення особи права керування транспортними засобами за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом.

Згідно з абз.3 п.28 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14, позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення.

Відповідно до ст.35 КУпАП, обставинами, які обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнаються: повторне протягом року вчинення однорідного правопорушення, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Як вбачається з постанови від 01 листопада 2018 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва визнав ОСОБА_1 . винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та наклав на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 10 200 /десять тисяч двісті/ гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 /один/ рік.

Як вбачається з постанови від 23 листопада 2018 року суддя Дарницького районного суду м. Києва визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.130 КУпАП та наклав на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 17 000 /сімнадцять тисяч/ гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 3 /три/ роки.

Відповідно до постанови Святошинського районного суду м.Києва від 01 жовтня 2018 р. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.130 КУпАП та наклав на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі двісті неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 20400 грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 3 /три/ роки.

Відповідно до постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2018 р. визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та наклав на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 10 200 /десять тисяч двісті/ гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 /один/ рік.

Відповідно до постанови судді Подільського районного суду м.Києва від 03 грудня 2018 р. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.130 КУпАП та наклав на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі двісті неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 20400 грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 3 /три/ роки.

Відповідно до Дніпровського районного суду м. Києва від 29 грудня 2018 р. суд визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП та наклав на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї двох тисяч чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 40 800 / сорок тисяч вісімсот / гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 10 /десять/ років.

Відповідно до постанови судді Дніпровського районного суду м. Києва від 06 лютого 2019 р. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП та наклав на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї двох тисяч чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 40 800 / сорок тисяч вісімсот / гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 10 /десять/ років.

Згідно до постанови судді Оболонського районного суду м.Києва від 07 лютого 2019 р. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП та наклав на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї двох тисяч чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 40 800 / сорок тисяч вісімсот / гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 10 /десять/ років.

Як вбачається з постанови від 08 лютого 2019 року суддя Печерського районного суду м. Києва визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.3 ст.130 КУпАП та наклав на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї двох тисяч чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 40 800 / сорок тисяч вісімсот / гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 10 /десять/ років.

Згідно до постанови Голосіївського районного суду м.Києва від 13 березня 2019 р. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.3 ст.130 КУпАП та наклав на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї двох тисяч чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 40 800 / сорок тисяч вісімсот / гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 10 /десять/ років.

Згідно до постанови судді Києво-Святошинського районного суду м.Києва від 25 березня 2019 р. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.3 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї двох тисяч чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 40 800 / сорок тисяч вісімсот / гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 10 /десять/ років.

Згідно до постанови судді Києво-Святошинського районного суду м.Києва від 01 квітня 2019 р. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.3 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї двох тисяч чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 40 800 / сорок тисяч вісімсот / гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 10 /десять/ років.

Відповідно до постанови судді Дніпровського районного суду м. Києва від 11 квітня 2019 р. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП та наклав на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї двох тисяч чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 40 800 / сорок тисяч вісімсот / гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 10 /десять/ років.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Суд, дослідивши матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення, пояснення свідків, довідки, копії постанов, приходить до висновку, що в діях водія ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння вчинене особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

За таких обставин, відповідно до ст. 33 КУпАП, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, суд вважає, що на нього слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів.

Крім того, згідно ст. 40? КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку його накладено у розмірі визначеному ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року (зі змінами і доповненнями).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 30, 33, 35, 40?, 130 ч.3, 245, 252, 283-285, 289, 291, 294 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 10 (десять) років.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що на день винесення постанови становить 384 гривні 20 копійок.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її винесення через Святошинський районний суд м. Києва.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя: І.В.П`ятничук