Справа № 128/838/19
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 квітня 2019 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючого- судді Саєнко О.Б., при секретарі- Кузьменко А.О.

за участю: прокурора- Марченкова Д.С., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці справу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.2 ст. 172-6 КУпАП, -

УСТАНОВИВ:

Згідно до протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 68 від 22.03.2019, складеного начальником сектору УЗЕ У Вінницькій області ДЗЕ НП України старшим лейтенантом поліції Кочелаба Р.Ю. судом убачається , що ОСОБА_1 суддю у відставці Немирівського районного суду Вінницької області, яка згідно наказу Немирівського районного суду Вінницької області №44 «Про виключення зі штату суддів ОСОБА_1 » від 09.08.2018, було виключено зі штату суддів Немирівського районного суду Вінницької області, у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Відповідно до підпункту «Ґ» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» та примітки до статті 172-6 КУпАП, суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», у порушення вимог частини 2 статті 52 вказаного Закону, ОСОБА_1 станом на 22.03.2019 о 13.38 письмово не повідомила НАЗК про суттєві зміни в майновому стані, зокрема, про отримання доходу, який перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, а саме : нарахованого доходу в розмірі 152 270, 09 гривень, утримано- 152 270, 09 гривень, з яких заробітна плата становить -122 577, 42 гривень, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вину у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП не визнала, суду показала, що дійсно її як суддю згідно наказу голови Немирівського районного суду Вінницької області № 44 «Про виключення зі штату суддів ОСОБА_1 » від 09.08.2018, було виключено зі штату суддів Немирівського районного суду Вінницької області, у зв`язку з поданням нею заяви про відставку. Вказує, що згідно даного наказу ТУ ДСА України у Вінницькій області зобов`язано було провести з нею відповідні виплати грошову компенсацію за невикористані відпустки, вихідну допомогу на загальну суму 152270,09 грн., з яких заробітна плата за серпень становила 122577,42 грн. В цей же день 09.08.2018 вона заповнила та подала декларацію за період 01.01.2018 по 09.08.2018 на всі суму отриманого нею доходу за місцем роботи на загальну суму 360068 грн., цю суму вона і вказала у декларації в яку і ввійшла сума отриманого нею доходу за серпень 2018 у розмірі 152270,09 грн., з яких заробітна плата за серпень 2018 становила 122577,42 грн. Приведені нею доводи підтверджуються відповідною декларацію та розрахунковим листом за 2018 рік виданим ТУ ДСА України у Вінницькій області. Отже вважає, що виконала усі вимоги антикорупційного законодавства , і в її діях відсутня події і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП, тому просить суд закрити провадження по даній справі.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , міркування прокурора Марченкова Д.С. який наполягав на наявності в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності складу ч.2 ст. 172-6 КУпАП ; дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутні подія та склад адміністративного правопорушення , передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП, виходячи з такого.

З протоколу про адміністративне правопорушення № 68 від 22.03.2019 року, вбачається, що ОСОБА_1 , ставить у провину те , що вона суддя у відставці Немирівського районного суду Вінницької області, яка згідно наказу Немирівського районного суду Вінницької області №44 «Про виключення зі штату суддів ОСОБА_1 » від 09.08.2018, було виключено зі штату суддів Немирівського районного суду Вінницької області, у зв`язку з поданням заяви про відставку, являючись, відповідно до підпункту «Ґ» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» та примітки до статті 172-6 КУпАП, суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог частини 2 статті 52 вказаного Закону, станом на 22.03.2019 о 13.38 письмово не повідомила НАЗК про суттєві зміни в майновому стані, зокрема про отримання доходу, який перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, а саме нарахованого доходу в розмірі 152 270, 09 гривень, утримано 152 270, 09 гривень, з яких заробітна плата становить 122 577, 42 гривень, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст. 172-6 КУпАП (а.с.1-10).

Наказом голови Немирівського районного суду Вінницької області від 09.08.2018 № 44 вирішено виключено зі штату суддів Немирівського районного суду Вінницької області Слободяник Тетяну Василівну з 09 серпня 2018 року, в зв`язку з поданням заяви про відставку; відділу планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності ТУ ДСА України у Вінницькій області: провести виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку за період роботи з 01.02.2017 по 01. 02.2018 терміном 6 календарних днів, щорічну відпустку за період роботи 01.02.2018 по 08.08.2018 терміном 21 календарних дні, додаткову відпустку за вислугу років терміном 8 календарних днів; виплатити ОСОБА_1 вихідну допомогу в розмірі трьох місячних суддівських винагород, як судді, яка вийшла у відставку (а.с.14).

Відповідно до витягу з списку перерахування в банк № 3 заробітньої плати за серпень 2018 від 15.08.2018 ОСОБА_1 було нараховано 122 577, 42 гривень (а.с.15).

Згідно розрахункового листа за серпень 2018, табель № 373 ОСОБА_1 , а саме нарахованого доходу в розмірі 152 270, 09 гривень, утримано 152 270, 09 гривень, з яких заробітна плата становить 122 577, 42 гривень (а.с.16).

Відповідно до копії розрахункового листа за 2018 рік , виданого ТУ ДСА України у Вінницькій області табельний № 373, виданого судді Слободяник Т ОСОБА_2 В. разом нараховано 360 068,34 гривень, разом відраховано 237 490,92 гривень, залишок вихідний за серпень 122 577,42 гривень (а.с.74).

Згідно виписки по картковому з АТ КБ «Приват Банк» ОСОБА_1 убачається, що 15.08.2018 їй була нарахована заробітна плата в сумі 122 577, 42 гривень (а.с.75).

Також судом установлено, що на сайті Єдиного державного реєстру декларацій, який є загальнодоступним для усіх користувачів мережі інтернет ОСОБА_1 10.08.2018 о 15.51 год. було опубліковано виправлену декларацію перед звільненням за період з 01.0.2018 по 09.08.2018, якою задекларовано розмір доходу заробітної плати отриманої за основним місцем роботи 360 068 гривень.

З вищезазначених розрахунків заробітньої плати ОСОБА_1 убачається, що їй було нараховано 360 068,34 гривень та в дану суму входить в тому числі і нарахований дохід в розмірі 152 270, 09 гривень, утримано 152 270, 09 гривень, з яких заробітна плата становить 122 577, 42 гривень, про який ніби то не повідомила ОСОБА_1 , а саме у десятиденний термін не повідомила НАЗК про суттєву зміну у майновому стані, а саме не опублікувала відповідну декларацію, про що складено даний протокол

Дана декларація також наявна в матеріалах справи (а.с.32-36).

Згідно статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень, викладених ч. 1 Закону України «Про запобігання корупції» , правопорушення, пов`язане з корупцією це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції», у разі суттєвої зміни у майновому стані суб`єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб`єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов`язаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

При винесені даного процесуального рішення суд приймає до уваги сформовану практику Європейського Суду з прав людини, а саме:

-«Правове положення може витримати перевірку його на якість, якщо це положення є достатньо чітким у переважній більшості справ, що їх розглядали національні органи» Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ґавенда проти Польщі» від 14 березня 2002 року;

-«Чинні положення національного законодавства потрібно формулювати так, щоб вони були достатньо доступними, чіткими і передбачуваними у практичному застосуванні» Рішення Європейського суду з прав людини у справі „Броньовський проти Польщі від 22 червня 2004 року;

-«Якість закону вимагає, щоб він був доступний для даної особи і вона також могла передбачити наслідки його застосування до неї та щоб закон не суперечив принципові верховенства права. Це означає, що в національному праві має існувати засіб правового захисту від свавільного втручання з боку державних органів у права, гарантовані Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Небезпека свавілля є особливо очевидною, коли виконавча влада здійснює свої функції закрито. Закон має містити досить зрозумілі й чіткі формулювання, які давали б громадянам належне уявлення стосовно обставин та умов, за якими державні органи уповноважені вдаватися до втручання в право» Рішення Європейського суду з прав людини у справі „Ґавенда проти Польщі від 14 березня 2002 року; Рішення Європейського суду з прав людини у справі „Аманн проти Швейцарії від 16 лютого 2000 року;

- «Жодна норма не може вважатися „законом, якщо вона не сформульована з точністю, достатньою для того, щоб надати змогу громадянинові регулювати свою поведінку: він має бути спроможним - якщо потрібно, після відповідної консультації - передбачити такою мірою, наскільки це є розумним за даних обставин, наслідки, які можуть випливати з його дій. Ці наслідки не повинні бути передбачуваними з абсолютною певністю. У той час, як певність у праві є вельми бажаною, вона може спричиняти надмірну жорсткість, а право має йти в ногу з обставинами, що змінюються. Відповідно до цього більшість законів з необхідністю укладаються в термінах, які більшою чи меншою мірою є нечіткими, а їхнє тлумачення і застосування є питаннями практики» Рішення Європейського суду з прав людини у справі „Фельдек проти Словаччини від 12 липня 2001 року;

-«Ступінь чіткості закону, що має забезпечуватися у формулюваннях національних законів - яка в жодному випадку не може передбачити всі непередбачувані обставини, - значною мірою залежить від змісту даного документа, сфери, на яку поширюється цей закон, а також кількості та статусу тих, кому закон адресований. Ступінь чіткості, який треба забезпечувати при формулюванні конституційних положень, з огляду на загальний характер, може бути нижчим, ніж в інших законах» Рішення Європейського суду з прав людини у справі „Реквен`ї проти Угорщини" від 20 травня 1999 року;

-«Положення закону повинні бути передбачуваними та надавати достатньо гарантій проти свавільного застосування» Рішення Європейського суду з прав людини у справі „Свято-Михайлівська Парафія проти України від 14 червня 2007 року.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала цих наслідків (ч. 1 ст. 10 КУпАП).

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (ч. 1 ст. 11 КУпАП).

Таким чином КУпАП передбачає лише дві форми вини умисел або необережність.

Згідно диспозиції ч.2 ст.172-6 КУпАП відповідальність настає у разі неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, на розсуд суду, визначається лише умисною формою вини, тобто коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

При цьому діяння, передбачені ст.172-6 КУпАП, є діяннями з формальним складом, які можуть бути вчинені тільки умисно.

Вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного правопорушення, крім іншого, необхідно враховувати наявність суб`єктивної сторони даного правопорушення.

Згідно ч.1 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В матеріалах адміністративної справи відсутні докази, які б підтверджували наявність в діях особи умислу на порушення вимог фінансового контролю. Крім цього, відсутні відомості про наявність в діях особи корупційного інтересу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП.

Таким чином, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутня подія та склад адміністративного правопорушення , яке передбачене ч.2 ст.172-6 КУпАП, оскільки в матеріалах справи відсутні докази про наявність у неї умислу на чинення адміністративного правопорушення, що передбачене ч.2 ст.172-6 КУпАП.

Так як, 09.08.2018 вона заповнила та подала декларацію за період 01.01.2018 по 09.08.2018 на всі суму отриманого нею доходу за місцем роботи на загальну суму 360068 грн., на день своє відставки з посади судді, цю суму вона і вказала у декларації в яку і ввійшла сума отриманого нею доходу за серпень 2018 у розмірі 152270,09 грн., з яких заробітна плата за серпень 2018 становила 122577,42 грн.

За таких обставин, суд вважає, за необхідне, відповідно до положень п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за відсутності в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Повна постанова суду проголошена 29.04.2019 о 16.30 годин.

Суддя: