КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 травня 2019 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Васильєва М.А.,

за участю:

потерпілого ОСОБА_1

захисника Вороб`я І.В.

особи, яка притягнута

до адміністративної відповідальності ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2018 року, якою

ОСОБА_2 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду ОСОБА_2 визнаний винуватим в тому, що 14 липня 2018 року о 13 год 50 хв Керував автомобілем «Volkswagen Golf» державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. О. Теліги, 3, в м. Києві не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечної дистанції, чим спричинив зіткнення з автомобілем «ВАЗ-21043» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , що призвело до механічних пошкоджень обох транспортних засобів, чим порушив п. 13.3 ПДР України, тобто, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Суд першої інстанції дійшов висновку про закриття провадження у справі, оскільки з моменту вчинення правопорушення ОСОБА_2 пройшло більше, як три місяці, у зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, за закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає про те, що суд належним чином не встановив, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа, справу розглянув однобічно, без об`єктивного з`ясування фактичних обставин справи, не витребував з УПП м. Києва адміністративний матеріал щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121 КУпАП, яке останній вчинив 14 липня 2018 року.

Апелянт звертає увагу на те, що з фотоматеріалів, які знаходяться на накопичувачі, вбачається факт затемнених зовнішніх світлових приладів із задньої сторони автомобіля, що в сукупності з його поясненнями та адмінматеріалом щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121 КУпАП підтверджує факт вчинення саме ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.

На думку апелянта, ОСОБА_1 порушено п.п. 10.1, 31.4.3 г ПДР України, що призвело до ДТП, оскільки позбавило його можливості своєчасно відреагувати на маневр гальмування автомобіля під керуванням ОСОБА_1

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників апеляційного провадження, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, доходжу до висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає, як і не вбачається підстав для скасування постанови місцевого суду та закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно до положень ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіряючи рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, вважаю, що висновок суду про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та встановлених судом першої інстанції, є законним та обґрунтованим.

Приймаючи рішення у справі про винуватість ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП, суд першої інстанції послався на докази, які дослідив під час розгляду справи та якими підтверджується вина ОСОБА_2 , а саме: письмові пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які були надані безпосередньо після ДТП, схемою місця пригоди, оглянутим в судовому засіданні відео-матеріалами, поясненнями ОСОБА_2 , наданих під час судового розгляду (ас. 19-21).

Відповідно до матеріалів справи, відносно ОСОБА_2 14 липня 2018 року складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 316074, згідно з яким ОСОБА_2 14 липня 2018 року о 13 год 00 хв в м. Києві по вул. О. Теліги, 3, не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечної дистанції, чим спричинив зіткнення з транспортним засобом «ВАЗ 21043», державний номерний знак НОМЕР_3 , що рухався попереду в попутному напрямку. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 13.1 ПДР України.

ОСОБА_2 підписав протокол, складений щодо нього, без будь-яких застережень (ас. 1).

Згідно з первинними поясненнями ОСОБА_2 , він 14 липня 2018 року о 13 год. 20 хв. керував автомобілем «Volkswagen Golf» державний номерний знак НОМЕР_1 в м. Києві по вул. Олени Теліги зі сторони вул. Дорогожицької в сторону вул. Дегтярівської. Рухався в крайньому лівому ряду, піднявся на гірку і побачив, що автомобіль «Жигуль», який рухався перед ним ( ОСОБА_2 ), почав різко гальмувати, і він ( ОСОБА_2 ) теж застосував екстрене гальмування, але не встиг зупинитись вчасно і вдарив автомобіль під керуванням ОСОБА_1 ззаду. В цей момент він ( ОСОБА_2 ) побачив, що «Жигуль» вдарив автомобіль попереду себе (Део Нубірія ), але той зупинився на пів хвилини, після чого продовжив рух далі. Водій «Жигуля» вимагав у нього ( ОСОБА_2 ) хабара, у зв`язку з чим викликана була поліція.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 пояснив, що він рухався по вул. О. Теліги в третій смузі. Піднявся гіркою. Автомобіль під керуванням ОСОБА_1 перелаштовувався з другої смуги руху на третю, по якій він ( ОСОБА_2 ) рухався на автомобілі, відстань між транспортними засобами була невелика. Покажчиків повороту на автомобіля під керуванням ОСОБА_1 не було видно, оскільки були тоновані габарити. Інших маневрів, крім гальмування, він ( ОСОБА_2 ) не вчиняв. ОСОБА_1 перебував на половині переривчастої смуги, а після удару ще проїхав вперед, оскільки зіткнення автомобілів надало прискорення автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , який також зачепив автомобіль попереду. Зіткнення відбулось в крайній лівій смузі руху. Схему підписав тому, що перебував в шоковому стані. Пояснення він написав зі слів працівників поліції, які йому продиктували, що писати.

В суді апеляційної інстанції захисник підтримав апеляційну скаргу ОСОБА_2 та наголосив на тому, що дії ОСОБА_1 перебувають в причинно-наслідковому зв`язку з настанням ДТП, так як саме останній допустив зіткнення транспортних засобів. У водія ОСОБА_1 не працювали покажчики повороту, а сигнал лівою рукою ОСОБА_1 не подавав.

Згідно з первинними поясненнями ОСОБА_1 вбачається, що він керував автомобілем «ВАЗ 21043» по вул. О. Теліги зі сторони вул. Дорогожицька в сторону вул. Дегтярівська, пригальмував перед автомобілем «Део Нубіра» темно-зеленого кольору, внаслідок чого отримав удар ззаду від автомобіля «Volkswagen Golf» зеленого кольору (ас. 3).

В суді апеляційної інстанції пояснив, що він рухався по вул. О. Теліги, перелаштовувався в третю смугу руху перед світлофором, і в автомобіль під його керуванням в`їхав автомобіль під керуванням ОСОБА_2 Останній гальмував близько 25 метрів, про що свідчать сліди гальмування на асфальті. В результаті зіткнення автомобіль під його (ОСОБА_1) керуванням відкотився до роздільної смуги. Схема місця пригоди складена невірно, оскільки на тій ділянці дороги три смуги для руху. Автомобіль під керуванням ОСОБА_2 до настання ДТП він не бачив. Перешкод для руху автомобілю під керуванням ОСОБА_2 він ( ОСОБА_1 ) не створював. Покажчики повороту були справні. Він ( ОСОБА_1 ) виконував ПДР України. Де саме ОСОБА_2 був до зіткнення транспортних засобів, він ( ОСОБА_1 ) не бачив, а почув тільки свист гуми і удар зіткнення.

Згідно з даними, викладеними у відповіді КК «Київавтодор» та схеми ОДР, долученої до відповіді, ділянка дороги вул.. Олени Теліги, 3, має по три смуги руху в кожному з протилежних напрямків, крайні праві смуги з яких призначені для руху маршрутних транспортних засобів. Ширина смуги руху не повинна бути менше ніж 3,0 м. (ас. 67-68).

Відповідно до схеми ДТП, автомобілі після зіткнення знаходяться в лівій крайній смузі руху, де зафіксоване і місце їх зіткнення. При цьому обидва автомобілі розташовані під кутом до розподільної смуги: автомобіль під керуванням ОСОБА_1 передньою частиною ближче до розподільної смуги, задня частина автомобіля ближче до лівого краю дороги; автомобіль під керуванням ОСОБА_2 знаходиться майже паралельно розподільної смуги.

Згідно з даними, зафіксованими на звороті схеми ДТП, в транспортному засобі «Volkswagen Golf» пошкоджені ліва та права фара, решітка радіатора, вм`ятина капота, державний номерний знак, ЛФП; в транспортному засобі «ВАЗ 21043» пошкоджено вм`ятина бампера (ас. 2 -2 зворот).

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відєозагшсу та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Встановлені правила допустимості і відповідності доказів є гарантом їх достовірності та істинності.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Оцінюючи наявні у справі докази в їх сукупності, доходжу такого висновку.

Відповідно до п. 13.1 ПДР України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

З наявних у справі доказів, а саме, пояснень водіїв-учасників ДТП, даних, зафіксованих в схемі ДТП щодо місця розташування та положення транспортних засобів після дорожньо-транспортної пригоди на проїзній частині, локалізація пошкоджень транспортних засобів, свідчить про те, що внаслідок не дотримання саме ОСОБА_2 вимог п. 13.1 ПДР Ураїни сталося зіткнення транспортних засобів.

Посилання апелянта на те, що суд належним чином не встановив, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи вина особа, справу розглянув однобічно, без об`єктивного з`ясування фактичних обставин справи, не витребував з УПП м. Києва адміністративний матеріал щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121 КУпАП, яке останній вчинив 14 липня 2018 року, є необґрунтованими.

Посилання апелянта на те, що з фотоматеріалів, які знаходяться на накопичувачі, вбачається факт затемнених зовнішніх світлових приладів із задньої сторони автомобіля, що в сукупності з його поясненнями та адмінматеріалом щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121 КУпАП підтверджує факт вчинення саме ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, є безпідставними.

Так, ОСОБА_1 дійсно притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП (ас. 42-43). Проте, факт затемнених зовнішніх світлових приладів із задньої сторони автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , які, на думку апелянта, призвели до ДТП, спростовуються наданими захисником ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції фотокартками на диску, на яких зафіксовано, що в автомобілі під керуванням ОСОБА_1 працюють стоп-сигнали, які, хоча й за тоновані, проте, вони візуалізуються, та порушення ОСОБА_1 п. 31.4.3ґ ПДР України не перебувають в причинно-наслідковому зв`язку з вказаною ДТП, яка відбулася внаслідок недотримання ОСОБА_2 п. 13.1 ПДР України.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 ще й порушено п. 10.1 ПДР України є безпідставними, оскільки наявність або відсутність в діях обох водіїв інших порушень Правил дорожнього руху України не можуть бути предметом розгляду в даному провадженні, оскільки суд першої інстанції розглядає справу в межах протоколу про адміністративне правопорушення, а суд апеляційної інстанції - в межах апеляційної скарги за результатами прийнятого судом першої інстанції рішення.

Таким чином, сукупністю наявних у справі доказів беззаперечно доведена винуватість ОСОБА_2 у вчиненні ДТП за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та встановлених судом першої інстанції.

З огляду на викладене, апеляційний суд доходить висновку, що викладені в апеляційній скарзі доводи с необґрунтованими, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП - залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду М.А. Васильєва