ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/407/19 Справа № 197/9/19 Суддя у 1-й інстанції - Леонідова О.В. Суддя у 2-й інстанції - Пістун А. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2019 року суддя Дніпровського апеляційного суду Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Широківського районного суду Дніпропетровської області від 01 березня 2019 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Інгулець Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_1 , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 коп.

При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові, 12.12.2018 року о 12 год. 33хв. водій ОСОБА_1 керував ТЗ Рено Кенгу, р.н. НОМЕР_1 , в м. Кривому Розі, вул. Широківське шосе, б. 5, з ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, що не реагують на світло, почервоніння обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку в лікаря нарколога в мед закладі відмовився в присутності двох свідків. Бодикамера АЕ 00017, відеореєстратор Car Cam, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити.

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що судом було неправильно застосовано норми матеріального та порушено норми процесуального права.

Вважає, що пояснення свідків не можливо взяти до уваги як доказ доведеності вини, оскільки як видно на відеозаписі з боді камери інспектор ОСОБА_2 заповнив бланк пояснень свідків та сказав, щоб вони поставили підпис, що чули фразу, яка зазначена в фабулі. Оскільки свідки в судове засідання не з`явились для дачі особистих пояснень та підтвердження фактичних обставин з місця події, їх письмові пояснення, на думку ОСОБА_1 , не можливо розцінювати як належний доказ.

Окрім того, судом не надано оцінки відеозапису з боді камери згідно якого ОСОБА_1 був згоден на направлення його на огляд на стан сп`яніння до медичного закладу, також направлення не містить інформацію про відмову від медичного огляду, проте в протоколі вказано інше, а саме те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду в медичному закладі, що свідчить про те, що вказане направлення суперечить обставинам зазначеним у протоколі.

Також судом було відмовлено в задоволенні клопотань про допит свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , чим було позбавлено право на захист ОСОБА_1

Таким чином на думку апелянта суд першої інстанції упереджено виніс несправедливе рішення, порушивши ст. 6 Конвенції з прав людини, розглянув справу поверхнево і формально, не допитавши свідків в судовому засіданні.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити з підстав викладених у ній.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що судом першої інстанції, не були дотримані вищезазначені вимоги закону, належним чином не з`ясовано обставини щодо вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а викладені в постанові висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Так, визнаючи доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції виходив з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №190854 від 12 грудня 2018 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП, де вказано, що водій ОСОБА_1 , керував автомобілем з явними ознаками наркотичного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку відмовився, в присутності двох свідків та з пояснень свідків, які підтвердили факт відмови водія від проходження огляду.

Відповідно до ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані наркотичного сп`яніння підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан сп`яніння. Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарський препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно з положенням п. 2.5. Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З матеріалів справи не вбачається, що від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння апелянт відмовлявся, оскільки докази того, що йому пропонували пройти медичний огляд у закладі охорони здоров`я, або на місці за допомогою спеціальних технічних засобів під час складання протоколу також відсутні в матеріалах справи.

Вказані суперечності і неточності не були усунуті і належним чином з`ясовані судом першої інстанції.

Крім того, в матеріалах даної адміністративної справи немає відповідних доказів відсторонення водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, тобто існують обґрунтовані підозри, що навіть попри наявність складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, останній міг продовжити свій рух. Дані обставини не залишають у суду сумнівів в упередженості дій співробітників поліції, якими не було виконано вимог ст. 266 КУпАП, чим порушено порядок огляду водіїв на стан сп`яніння встановлений Законом, оскільки, всупереч тому, що спочатку у водія було встановлено наявність ознак сп`яніння, його все-одно не було відсторонено від керування всупереч складеному відносно нього протоколу.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази виконання вимог закону при складанні відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, незважаючи на те, що в вину водію ставиться відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, з підстав встановлення наявності у нього його ознак.

Також, письмові пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не підтверджують керування ОСОБА_1 автомобілем в стані наркотичного сп`яніння, оскільки не містять викладення будь-яких ознак сп`яніння.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції не може прийняти до уваги письмові пояснення свідків, оскільки вони не містять підтвердження наявності ознак наркотичного сп`яніння у водія ОСОБА_1

Відповідно до п. п. 3, 4 Розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота , порушення координації рухів , порушення мови , виражене тремтіння пальців рук , різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя , поведінка, що не відповідає обстановці. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота) , звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло , сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови , почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Однак зазначені у постанові суду ознаки сп`яніння звужені зіниці очей, почервоніння обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці, хоча і передбачені у п. п. 3, 4 Інструкції, але вказані ознаки не підтверджуються показаннями свідків, а тому зазначення їх у протоколі є сумнівним.

Таким чином, за вказаних обставин, судом встановлено факт недотримання норм закону інспекторами поліції щодо проходження огляду водія на стан наркотичного сп`яніння в установах охорони здоров`я чи з використанням спеціальних технічних засобів.

Вказані обставини мають суттєве значення для прийняття рішення, що на підставі наявних доказів та з урахуванням ст. 251 КупАП, позбавляє апеляційний суд встановити наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи, що провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється судом в рамках пред`явленого обвинувачення, в даному випадку в межах фактичних обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , а вихід за вказані межі є недопустимим, апеляційний суд приходить до висновку, що зібрані по даній справі докази не підтверджують існування обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення.

Отже, в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Оскільки суд повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності поза розумним сумнівом, вважаю, що за цим стандартом доказування не було доведено винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а відтак і відсутність в його діянні складу даного адміністративного правопорушення, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає необхідним постанову суду скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу даного адміністративного правопорушення в діях останнього.

Керуючись п. 1 ст. 247, ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Широківського районного суду Дніпропетровської області від 01 березня 2019 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.О. Пістун