ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 604/508/19Головуючий у 1-й інстанції Сташків Н.Б.
Провадження № 33/817/221/19 Доповідач - Коструба Г.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2019 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Коструба Г.І.

в присутності апелянта Бабія А.П., потерпілого ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_3., розглянувши адміністративну справу відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такого, що не працює, жителя АДРЕСА_1.,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Підволочиського районного суду Тернопільської обл. від 31 травня 2019 р. ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді 40 годин громадських робіт.

Як вбачається з постанови, 28 березня 2019 р. о 16.00 год виявлено ОСОБА_2 , який порушив громадський порядок і спокій громадян, а саме: надсилав SMS - повідомлення ОСОБА_1 непристойного змісту та в нецензурній формі, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову Підволочиського районного суду Тернопільської обл. від 31 травня 2019 р. про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що зазначене рішення суду винесене з порушенням норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права. Суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав належної оцінки наявним у матеріалах доказам. Підійшов упереджено, однобічно та формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою необґрунтований висновок про вину особи у вчиненні адміністративного проступку. Вирішуючи справу, суд першої інстанції не сприяв справедливому, неупередженому та своєчасному її розгляду. Не прийняв до уваги і те, що в його діях немає складу адміністративного правопорушення, а інкриміноване йому діяння не відповідає фактичним обставинам справи. За таких умов рішення суду не може вважатися справедливим і законним.

Мотивує свої доводи тим, що жодного разу нецензурних слів по відношенню до ОСОБА_1 не використовував на відміну від нього, який неодноразово його ображав та погрожував фізичною розправою, забирав в нього особисті речі та гроші.

Ініціатором телефонних розмов між ними був ОСОБА_1 , який писав йому образливі SMS - повідомлення, а він лише реагував у відповідь, можливо, і нецензурними словами.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши апелянта ОСОБА_2 , який просив задовольнити його апеляційну скаргу і скасувати рішення місцевого суду із закриттям провадження у справі, потерпілого ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_3 , які вважають рішення суду законним і обгрунтованим, приходжу до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення № 277552 серії ГР від 28 березня 2019 р., 28 березня 2019 р. о 16.00 год виявлено ОСОБА_2 , який порушив громадський порядок і спокій громадян, а саме: надсилав SMS - повідомлення ОСОБА_1 непристойного змісту та в нецензурній формі, чим вчинив дрібне хуліганство, а саме: правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

За змістом ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані в повній мірі.

Висновок судді про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, та обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, повністю знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи і стверджується зібраними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення № 277552 серії ГР від 28 березня 2019 р., поясненнями потерпілого ОСОБА_1 , які спростовують твердження апелянта про те, що протиправних дій він не вчиняв і наміру порушувати громадський порядок та спокій громадян він не мав, а також його твердження про відсутність в матеріалах справи належних доказів, які б засвідчували протилежне, скріншотами повідомлень ОСОБА_2 з його мобільного телефону на мобільний телефон ОСОБА_1 з приводу повернення грошей та таких, що носять образливий характер.

Апелянтом висновок суду не спростовано і в апеляційній скарзі.

Зокрема, не заслуговують на увагу твердження апелянта про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення - дрібного хуліганства.

Дрібне хуліганство - це нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому чіплянні до громадян та інших подібних діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Вчиняється дане правопорушення як з прямим, так і непрямим умислом.

Допитаний в судовому засіданні апеляційного суду потерпілий ОСОБА_1 пояснив, що протягом тривалого часу від правопорушника він отримував і отримує по сьогоднішній день на свій мобільний телефон повідомлення про витребовування в нього якогось незрозумілого боргу в сумі від двох до трьох мільйонів гривень з відсотками, а також повідомлення, які носять образливий характер.

В загальному протягом більш, ніж два роки, ОСОБА_2 надіслав на його мобільний телефон біля п"ятисот повідомлень, в тому числі нецензурною лайкою. Це саме він робить по відношенню до його дружини та дочки, яку ОСОБА_2 постійно переслідував, внаслідок чого вона змушена була виїхати за кордон.

Такі та аналогічні дії ОСОБА_2 вчиняв і по відношенню до сімей ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Неодноразово ОСОБА_2 звертався до членів футбольної команди про звільнення його ( ОСОБА_1 ) з посади віце-президента Федерації футболу України, погрожуючи, що у випадку залишення його на цій посаді підірве будинок Федерації футболу у м. Київ.

Сам ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечував тієї обставини, що неодноразово по мобільному зв"язку спілкувався з ОСОБА_1 з приводу його заборгованості. При цьому нецензурними словами його не ображав, хіба що у відповідь на нецензурну лайку зі сторони потерпілого.

Так, згідно діючого законодавства нецензурна лайка є найбільш розповсюдженою формою дрібного хуліганства.

Разом з цим, положення, зазначені в ст.173 КУпАП, передбачають не лише нецензурну лайку в громадських місцях, але й образливе чіпляння до громадян, що є іншою формою даного правопорушення, під яким необхідно розуміти докучливу поведінку, пов"язану з образливими діями, що зневажають честь і гідність людини та утискають будь-чию волю, до того ж у грубій розв"язній манері.

В той же час під іншими подібними діями, відповідальність за вчинення яких також передбачена ст.173 КУпАП, відносяться і безпідставне порушення спокою громадян телефонними дзвінками, лихослів"я по телефону та інше, про що ствердив в судовому засіданні апеляційного суду потерпілий ОСОБА_1 і яким суддя не має підстав не довіряти.

Беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку про те, що наведені в апеляційній скарзі обставини не містять підстав для скасування постанови суду першої інстанції, та спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності.

При накладенні на правопорушника стягнення, передбаченого ст. 173 КУпАП, місцевий суд відповідно до вимог закону та Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про хуліганство" від 22 грудня 2006 року № 10 враховував характер учиненого правопорушення, дані про особу порушника, ступінь його вини, думку представника потерпілого - ОСОБА_3., який вважав накласти на останнього максимальне стягнення, передбачене ст.173 КУпАП, а саме - арешт, прийшов до правильної думки про накладення на ОСОБА_2 стягнення у виді громадських робіт.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Підволочиського районного суду Тернопільської обл. від 31 травня 2019 р. - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис