17.07.2019 Справа № 469/553/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2019 року смт.Березанка

Суддя Березанського районного суду Миколаївської області Гапоненко Н.О., за участю секретаря судового засідання Потриваєвої М.А., розглянувши матеріали, що надійшли від Управління держпраці у Миколаївській області, про притягнення до адміністративної відповідальності,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Марківка Березанського району Миколаївської області, громадянина України, працездатного, начальника сільської пожежної охорони Коблівської сільської ради, проживає по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч.2 ст.188-1 КУпАП,-

в с т а н о в и л а:

Відповідно до протоколу про вчинення адміністративного правопорушення №14-895/0019-0005 від 24 травня 2019 року, 24 травня 2019 року під час проведення позапланової перевірки з питань додержання законодавства про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю сільською пожежною охороною Коблівської сільської ради (далі СПО ) встановлено, що у порушення вимог ч.1 ст.19 закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» в СПО не виконується норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, який у 2017 та 2018 роках становив одне робоче місце. Під час перевірки встановлено, що в СПО у 2017 році та у 2018 році не було працевлаштовано жодну особу з інвалідністю.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився та не повідомив причини неявки, про час та місце розгляду справи повідомлявся судовою повісткою.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що провадження у справі підлягає закриттю з таких підстав.

Відповідно до ст.254 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Диспозицією ч.2 ст.188-1 КУпАП передбачена відповідальність за невиконання посадовою особою, яка користується правом приймати на роботу і звільняти з роботи, фізичною особою, яка використовує найману працю, нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, неподання Фонду соціального захисту інвалідів звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів тягне за собою накладення штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 2 статті 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» передбачено, що забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Відповідно до ч.3 ст.18 цього Закону підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб,- у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округлюються до цілого значення.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць, виходячи з вимог статті 18 цього Закону.

З аналізу вищенаведених норм закону вбачається, що на підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, покладено обов`язок виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, а також надавати необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Разом із тим, обов`язок підприємства щодо створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов`язком підбирати і працевлаштовувати інвалідів на створені робочі місця. Такий обов`язок покладається на органи працевлаштування, що перелічені в ч.1 ст.18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні».

Як вбачається з акту перевірки №14-895/0019 від 24 травня 2019 року, СПО щороку подає звіти про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю до відповідних відділень Фонду соціального захисту інвалідів, протягом 2017 та 2018 року інваліди на підприємстві не працевлаштовані (а.с. 4 на звороті).

У протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, у чому конкретно полягає невиконання начальником СПО ОСОБА_1 вимог Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» і якими доказами підтверджується адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, виходячи із змісту диспозиції ч.2 ст.188-1 КУпАП, адміністративна відповідальність може наступити за умови умисного невиконання посадовою особою нормативу для працевлаштування інвалідів, відсутність такого умислу передбачає відсутність суб`єктивної сторони правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення та доданий до нього акт перевірки не містять доказів порушення ОСОБА_1 вимог Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», не надано і доказів того, що особи з інвалідністю зверталися до СПО з метою працевлаштування та їм було безпідставно відмовлено у прийнятті на роботу.

Також не надано доказів того, що ОСОБА_1 не вживав необхідні заходи, спрямовані на запобігання порушення прав інвалідів та їх працевлаштування.

Таким чином, суд вважає, що наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.188-1 КУпАП, не доведено, а тому справа про адміністративне правопорушення відносно нього підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 252, 280, 283, п.3 ч.1 ст.284, п.1 ст.247 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.188-1 КУпАП, закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Березанський районний суд Миколаївської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: