КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/53/2019 Суддя 1 інстанції - Марченко М.В.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 25.05.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності -

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер в матеріалах справи відсутній, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 25.05.2018 року, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постановою суду встановлено, що ОСОБА_1 03.01.2018 року о 00 годин 15 хвилин, в місті Києві по вулиці Празькій, 23, керував автомобілем, марки «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, нерозбірлива вимова, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 25 квітня 2018 року та закрити провадження за відсутністю у його діях події та складу адміністративного правопорушення.

За доводами апелянта постанова суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою, та такою, що ухвалена без повного дослідження доказів, з порушенням строків накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що судом першої інстанції порушено строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, оскільки протокол про адміністративне порушення серії БД № 415455 було складено 03 січня 2018 року, справу про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, було розглянуто судом 25 квітня 2018 року, а тому, на думку апелянта, суд першої інстанції в порушення п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП постановив рішення та призначив адміністративне стягнення у виді штрафу позамежами трьох місячного строку з дня вчинення правопорушення.

Крім цього, ОСОБА_1 вказує на те, що суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що у примірнику протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 415455, який знаходиться в матеріалах справи, внесено зміни щодо дати його складання на 03 січня 2018 року,в той час як у примірнику, який було вручено мені зазначено дату 03 січня 2017 року.

Також апелянт вказує на те, що в матеріалах справи відсутні належні докази, того, що 03 січня 2018 року, о 00 годин 15 хвилин, він, по-перше, керував автомобілем, марки «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вулиці Празькій, 23, по-друге, з ознаками алкогольного сп`яніння, по-третє, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Докази у справі, в результаті дослідження і оцінки яких, постановлено оскаржувану постанову у зв`язку з цим є неналежними, неповними.

Апелянт стверджує, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 415455 від 03 січня 2018 року не були виконанні вимоги, передбачені ст. 256 КУпАП, оскільки в протоколі про адміністративне зазначено про наявність двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в присутності, яких він від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, крім того, у вищезазначеному протоколі зазначено, що до протоколу додаються: пояснення, однак, до протоколу про адміністративне правопорушення від 03 січня 2018 року не додано пояснень вищевказаних свідків, про які зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, а тому, на думку апелянта, недоліки, допущені при оформлені протоколу про адміністративне правопорушення свідчать про порушення ст. 256 КУпАП, а також про неможливість його застосування в якості належного доказу в порядку ст. 251 КУпАП.

Також апелянт вказує на те, що судом першої інстанції всупереч вимогам ст. ст. 251, 252 КУпАП не перевірені зазначені ним в поясненнях обставини, не надано належної оцінки тому факту що, окрім протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 415455 від 03 січня 2018 року працівники поліції не надали жодного доказу на підтвердження того, що 03 січня 2018 року, о 00 годин 15 хвилин, він керувавтранспортним засобом, марки «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_1 , а також в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, вищевказаний транспортний засіб 03 січня 2018 року о 00 годин 15 хвилин взагалі рухався. Надана ним інформація про те, що вищезазначений транспортний засіб не знаходився на вулиці Пражській 23, як це зазначено в протоколі, а стояв поза межами проїзної частини вулиці у дворі біля будинку 22 по вулиці Пражській, поза зоною видимості патрульної служби нічим не спростовано.

Крім цього апелянт зазначає, що в порушення ч. 2 ст. 266 КУпАП та п. 6 розділу II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України. МОЗ України від 09.11.2015 V 1452/735, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858 огляд його на стан сп`яніння в присутності свідків не проводився. Свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не були присутні під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Також ОСОБА_1 вказує на те, що свідки не були присутні під час його спілкування з співробітниками поліції і саме тому, на думку апелянта, в матеріалах справи відсутні їх пояснення про те, що в їх присутності він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку.

Апелянт зазначає, що з відеозапису нагрудної відеокамери інспектора патрульної поліції вбачається, що про його відмову від проходження огляду на стан сп`яніння свідкам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 стало відомо зі слів працівників поліції. При цьому, в присутності свідків він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, а тому, на думку апелянта, враховуючи дані відеозапису, пояснення інспектора, викладені в Рапорті патрульної поліції, не підтверджуються даними відеозапису, з якого не вбачається його відмова від проходження огляду на стан сп`яніння в присутності свідків.

Крім цього ОСОБА_1 вказує на те, що в матеріалах справи докази направлення його на огляд до закладу охорони здоров`я відсутні, що свідчить про те, що поліцейським було допущено порушення ст. 266 КУпАП і положень Інструкції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 та його захисника - Букрєєва В.А., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи в повному обсязі, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як убачається з матеріалів провадження та судового рішення, при розгляді даної справи суддя місцевого суду достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах.

Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_1 дотримано не було.

Винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №415455 від 03.01.2018 року відповідно до якого ОСОБА_1 03.01.2018 року о 00 годин 15 хвилин, в місті Києві по вулиці Празькій, 23, керував автомобілем, марки «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, нерозбірлива вимова, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України;

- у рапорті інспектора роти №3 батальйону №3 полку №2 УПП в м. Києві Потапова Д.С. , з якого вбачається, що 03.01.2018 року приблизно о 00 год. 15 хв. Потаповим Д.С. разом з лейтенантом поліції Вовненко О.Ю. під час патрулювання у складі екіпажу «АП-Рубін 408» д.н.з. НОМЕР_2 за адресою м . Київ, вул. Празька, 23 було виявлено автомобіль «ChevroletAveo», державний номерний знак НОМЕР_1 , який рухався в темну пору доби без ввімкненого ближнього світла фар. Після зупинки вказаного автомобіля, у водія, яким виявився ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (особу якого було встановлено за паспортом та за допомогою бази «Армор», оскільки водій не надав посвідчення водія), було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, нерозбірлива мова, почервоніння обличчя). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений та підписаний уповноваженою на те особою, яка його склала - інспектором роти №3 батальйону №3 полку №2 УПП в м. Києві Потаповим Д. С . у присутності ОСОБА_1 , якому були роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, про що останній поставив підпис. Крім того, в протоколі повно та правильно викладено суть правопорушення; виходячи з характеру вчинених дій, указані ознаки алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 та його дії щодо ухилення від огляду; є вказівка на порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України та посилання на ч. 1 ст. 130 КУпАП;

Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки алкогольного сп`яніння - запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, нерозбірлива вимова, почервоніння обличчя, виявлені працівниками поліції 03.01.2018 року у ОСОБА_1 в розумінні п.1, 3, 4 розділу 1, п. 1 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився у присутності двох свідків, і такий факт засвідчений підписами двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Також факт відмови ОСОБА_1 зафіксовано на відеозапису із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП 03 січня 2018 року щодо ОСОБА_1

Вказаний відеозапис було досліджено судом першої інстанції та як один з доказів покладено в основу визнання винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Як відобразив суддя в постанові, з відеозапису вбачається, що водій ОСОБА_1 на момент складання інспектором патрульної поліції протоколу про адміністративне правопорушення мав нерозбірливу мову, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Повторно дослідити відеозапис під час апеляційного розгляду не виявилось за можливе, оскільки носій інформації, на якому міститься відеозапис має механічні пошкодження, проте, об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених у постанові обставин щодо даних відеозапису, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Відтак, сукупність наведених доказів підтверджує факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Окрім того, факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння також підтверджується й показаннями самого ОСОБА_1 як під час розгляду справи судом першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду, який показав, що дійсно відмовився від проходження будь - якого огляду на стан сп`яніння, при цьому пояснивши, що така відмова була пов`язана з тим, що він не керував автомобілем, тобто не був водієм, і не мав обов`язку проходження такого огляду.

При цьому, показання ОСОБА_1 в частині не керування транспортним засобом не знайшли свого підтвердження будь - якими іншими доказами. Навпаки, матеріали справи містять рапорт інспектора роти №3 батальйону №3 полку №2 УПП в м. Києві Потапова Д.С., згідно якого, 03.01.2018 року приблизно о 00 год. 15 хв. Потаповим Д.С. разом з лейтенантом поліції Вовненко О.Ю. під час патрулювання у складі екіпажу «АП-Рубін 408» д.н.з. НОМЕР_2 за адресою м. Київ, вул. Празька, 23 було виявлено автомобіль «ChevroletAveo», державний номерний знак НОМЕР_1 , який рухався в темну пору доби без ввімкненого ближнього світла фар. Після зупинки було встановлено особу водія, яким виявився ОСОБА_1

Крім того, з викладених в оскаржуваній постанові даних відеозапису з нагрудних камер працівників поліції також не вбачається, що ОСОБА_1 вказував на те, що не був водієм та транспортним засобом не керував, а відтак в цій частині доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Недолучення працівниками поліції до матеріалів справи письмових пояснень свідків, за умови підтвердження ними своїми підписами суті правопорушення, виписаної в протоколі про адміністративне правопорушення, не можуть спростувати винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Що стосується відсутності в матеріалах справи направлення ОСОБА_1 для огляду на стан алкогольного сп`яніння, то слід звернути увагу на наступне.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно до п.7 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачених Наказами Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 9 листопада 2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатом огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З даних відеозапису та інших матеріалів справи встановлено, що працівником поліції запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд у встановленому законом порядку, однак, останній відмовився.

Сам бланк направлення (додаток 1 до Інструкції) не містить будь-яких даних щодо відмови водія від проходження огляду в медичному закладі, у зв`язку з чим вважаю, що відсутність вказаного направлення не є беззаперечним доказом порушення з боку працівника поліції порядку направлення водія для огляду на стан алкогольного сп`яніння, не спростовує порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України та не тягне за собою безумовне скасування прийнятого судового рішення.

Наявність у протоколі про адміністративне правопорушення та його копії виправлення в даті його складання, а саме з 03 січня 2017 року на 03 січня 2018 року, за умови, що ні сам ОСОБА_1 не заперечував того, що всі обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення відбувались саме з ним 03 січня 2018 року, та зафіксована дата 03 січня 2018 року на відеозаписі, то в даному випадку допущене в протоколі про адміністративне правопорушення виправлення не є суттєвим, та не є підставою для визнання такого протоколу недопустимим доказом.

Що стосується посилання апелянта та не, що в матеріалах справи відсутні пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , то вони є безпідставними, оскільки недолучення працівниками поліції до матеріалів справи письмових пояснень свідків не спростовують винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки анкетні дані свідків зазначені в протоколі, і вказані свідки своїми підписами засвідчили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.

Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів, доходжу висновку, що твердження ОСОБА_1 щодо своєї невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, а тому розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення від адміністративної відповідальності.

В апеляційній скарзі не наведено переконливих доводів, які б свідчили про відсутність в діях ОСОБА_1 як і події, так і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що судом першої інстанції було в повному обсязі досліджено надані матеріали та прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Обраний ОСОБА_1 суддею вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП, крім того санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.

При цьому, є безпідставними і доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 з приводу того, що судом першої інстанції порушено строки накладення адміністративного стягнення, адже, як вбачається з матеріалів справи, адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вчинено 03 січня 2018 року, а тому, на момент винесення судом першої інстанції постанови суду, а саме, 25 травня 2018 року закінчилися строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП. Саме тому, суд, визнавши ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, обґрунтовано закрив провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, а саме у зв`язку закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

Істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови судді, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт, апеляційний суд не вбачає.

Враховуючи наведене, вважаю, що постанова судді Дніпровського районного суду м. Києва від 25.05.2018 року є законною та обґрунтованою, отже апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А :

Постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 25.05.2018 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Л.І. Кепкал