Справа № 751/7232/18 Головуючий у 1 інстанції Маслюк Н. В.
Провадження № 33/4823/212/19
Категорія - ч.1 ст. 483 МК України
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2019 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

головуючого - судді Демченка О.В.,

представника Чернігівської митниці - Євдокименка А.В.,

представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - адвоката Бут О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 01 листопада 2018 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 01 листопада 2018 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 194 539 (сто дев`яносто чотири тисячі п`ятсот тридцять дев`ять) грн.. 51 коп. в дохід держави та конфіскації на користь держави об`єкту митного правопорушення - автомобіля Ford Mondeo, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN номер НОМЕР_2 , вартістю 194 539,51 грн., який зберігається на складі Чернігівської митниці ДФС.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Чернігівської митниці ДФС суму витрат за зберігання товару - 710 грн. 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 352 (триста п`ятдесят дві) грн. 40 коп.

Як встановив суд, 23.06.2018 року о 14 год. 45 хв. на митному посту «Нові Яриловичі» ВМО № 6 Чернігівської митниці ДФС в зону митного контролю заїхав автомобіль Ford Mondeo, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN номер НОМЕР_2 , що рухався з України в Республіку Білорусь та в якому знаходився громадянин України ОСОБА_1 . Під час здійснення митних формальностей громадянин ОСОБА_1 надав до митного контролю закордонний паспорт НОМЕР_6, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Р .Польща НОМЕР_4 , заяву про власність - доручення на користування від 15.06.2018 року реєстраційний номер 487/2018, яке було видано нотаріусом Р.Польща ОСОБА_3 ) громадянину України ОСОБА_1 в Р.Польща на право розпорядження автомобілем Ford Mondeo, д.н.з. НОМЕР_1 та контрольний талон для проходження по «зеленому коридору» вищезгаданого автомобіля. Під час проведення огляду автомобіля, було виявлено в салоні за козирком від сонця документи, які підтверджували придбання 18.05.2018 року вищезгаданого автомобіля автосалоном «AUTO ВОХ» у громадянина ОСОБА_5 та Faktura №154/2018 від 30.05.2018, яка вказувала на продажу вищезгаданого автомобіля автосалоном «AUTO ВОХ» громадянину ОСОБА_7 . З метою законності переміщення зазначеного транспортного засобу через державний кордон України Чернігівською митницею ДФС проведена перевірка дійсності заяви про власність - доручення на користування від 15.06.2018 року, реєстраційний номер 487/2018, яке було видано нотаріусом Р.Польща ОСОБА_3 громадянину України ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_6 ), у ході якої встановлено, що в нотаріальній конторі нотаріуса Р.Польща ОСОБА_3 вказане доручення не видавалось.

Таким чином гр. ОСОБА_1 переміщував через митний кордон України транспортний засіб Ford Mondeo, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN номер НОМЕР_2 та подав органу доходів і зборів, як підставу для його переміщення, підроблений документ, а саме: заяву про власність, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 483 ч.1 МК України.

Не погоджуючись з даною постановою, ОСОБА_1 подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин та просив скасувати постанову районного суду від 01 листопада 2018 року щодо нього, провадження у справі закрити та повернути автомобіль без стягнення витрат за його збереження.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом не вірно з`ясовані обставини справи. Так, при виявленні порушень митних правил в супереч Митному кодексу протокол був складений не в день виявлення цих порушень - 23 червня 2018р., а 27 червня 2018р., протокол про тимчасове вилучення аж 07 серпня 2018р. Ці порушення залишились поза увагою суду. Крім того, як зазначає автор скарги, підробку документа повинна встановлювати тільки експертиза призначена у встановленому законом порядку, а відповідь нотаріуса є не допустимим доказом підробки заяви. Звертає увагу на відсутність умислу на порушення митних правил, що свідчить про відсутність суб`єктивної сторони правопорушення. Апелянт переконаний, що за вказаних обставин рішення суду обґрунтоване не допустимими доказами, які не можуть бути підставою для притягнення особи до відповідальності.

Заслухавши доводи представника особи, яка притягується до відповідальності - адвоката Бут О . В. , заперечення представника митниці щодо суті поданої апеляційної скарги та законності оскаржуваного рішення, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Враховуючи, що ОСОБА_1 не був особисто присутнім під час розгляду справи судом першої інстанції, проте був належним чином повідомлений про день та час судового засіданні, апеляційний суд вважає, що судом не порушено право ОСОБА_1 на доступ до правосуддя. Водночас, з метою дотримання цього принципу та права особи на оскарження судового рішення, суд вважає за можливе поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

При цьому апеляційний суд, констатує, що районним судом правильно встановлено, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 483 МК України, за обставин, викладених у протоколі.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, 486,489 МК України, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

При винесенні оскаржуваної постанови суд першої інстанції дотримався вищенаведених норм.

Відповідно до ч.1 ст. 483 МК України відповідальність настає за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення підтверджується даними, що містяться в:

- протоколі про порушення митних правил № 0965/10200/18 від 27 червня 2018 року, який засвідчує неправомірність дій особи і є одним із джерел доказів (а.с.1-5);

- протоколі про тимчасове вилучення транспортних засобів №0965/10200/18 від 07 серпня 2018р. (а.с. 12);

- Fakturа №154/2018 від 30.05.2018, яка вказує про продажу автомобіля автосалоном «AUTO ВОХ» громадянину ОСОБА_7 ;

- дорученні на право користування зазначеним транспортним засобом від 15 червня 2018 року, реєстраційний номер 487/2018, яке було видано нотаріусом Р.Польща ОСОБА_3 (а.с. 18-19);

- відповіді нотаріуса Р.Польща ОСОБА_3 від 25 липня 2018 року, яка стверджує, що не оформляла документи, які були зазначені в листі Чернігівської митниці ДФС від 25 червня 2018 року (а.с. 22,32);

- відповіді перекладача Анни Богуш від 17.07.2018 року, яка відповідаючи на запит Чернігівської митниці ДФС спростувала твердження щодо перекладу нею довіреності на ім`я гр. ОСОБА_1 (а.с.34, 37)

Даним доказам суд надав правильну оцінку та вірно встановив фактичні обставини справи щодо ОСОБА_1 та прийшов до цілком обґрунтованого та вірного висновку про наявність в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, що полягає у переміщенні через митний кордон України транспортного засобу Ford Mondeo, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN номер НОМЕР_2 та подання органу доходів і зборів, як підставу для його переміщення, підробленого документу, а саме, заяви про власність.

Доводи апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення було складено без дотримання відповідних норм чинного законодавства про адміністративні правопорушення, та полягає в тому, що дата перетину правопорушником кордону України не співпадає з датою складання відповідного, є безпідставними, та такими, що не заслуговують на увагу, оскільки, датою вчинення даного правопорушення вважається день, коли особа здійснювала митне оформлення перетину кордону, про що свідчить фабула правопорушення викладена в протоколі, сам же протокол було складено лише після отримання першочергової відповіді від нотаріуса ОСОБА_3 (а.с.23). Саме в цій відповіді і містилось підтвердження того, що документи, які були пред`явленні при проходженні митного контролю нотаріусом не видавалися, на підставі чого відносно ОСОБА_1 27 червня 2018 року і було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Крім того, не знайшли свого обґрунтування твердження про те, що доручення на право користування транспортним засобом, який під час проходження митного контролю надав ОСОБА_1 не можна вважати підробленим, оскільки не було проведено технічну експертизу, оскільки, згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України №8 від 03 червня 2005 року (зі змінами внесеними згідно з Постановою ВСУ №8 від 30 травня 2008 року) «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил», судам необхідно враховувати, що підставою для переміщення через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митного органу на пропуск товарів через митний кордон. Це, зокрема, можуть бути митна декларація, контракт, коносамент, ліцензія, квота, товаросупровідні документи, дозвіл відповідних державних органів. Підробленими треба вважати як фальшиві документи, так і справжні, до яких внесено неправдиві відомості чи окремі зміни, що перекручують зміст інформації щодо фактів, які ними посвідчуються, а також документи з підробленими підписами, відбитками печаток та штампів.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження чи спростування факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, Чернігівською митницею ДФС до нотаріату Республіки Польща, нотаріуса ОСОБА_3 та перекладача Анни Богуш направлено запити щодо оформлення вищевказаних доручень на право користування транспортними засобами, в тому числі і щодо видачі нотаріусом доручення на право користування зазначеним транспортним засобом, однак, згідно з відповідями, які надійшли на адресу митниці, вбачається, що нотаріус ОСОБА_3 не оформляла документи, які були зазначені в листі Чернігівської митниці ДФС від 25 червня 2018 року, що є цілком обґрунтованою підставою для визнання вказаного документу підробленим.

Також, з матеріалів справи про порушення митних правил вбачається, що дана обставина також була предметом перевірки суду першої інстанції, під час якої він прийшов до вірного висновку, який на підставі перевірених та досліджених доказів, підтверджує і суд апеляційної інстанції, щодо подачі ОСОБА_1 митним органам підробленого документу, а саме доручення на право користування транспортним засобом.

Згідно приписів ч. 4 ст. 266 Митного кодексу України у разі самостійного декларування товарів декларантом передбачену Митним кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант. На думку суду, саме цією нормою закону на декларанта покладено обов?язок подавати для митного оформлення належним чином складені документи, чого ОСОБА_1 виконано не було.

Усі наведені докази вини ОСОБА_1 є належними, допустимими і достовірними, отримані законним шляхом та встановлюють наявність порушення ним митних правил, передбачених ч.1 ст.483 МК України, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Наведені вище відповіді від нотаріату Республіки Польща та нотаріуса, надіслані на запит Чернігівській митниці ДФС, перекладені на українську мову, переклад належним чином проведений і дані докази були прийняті як судом першої, так і апеляційної інстанції до уваги, як належні, допустимі й достатні.

Щодо аргументів захисника з приводу відсутності суб`єктивної сторони правопорушення, апеляційний суд вважає за необхідне вказати наступне.

Відповідно до ст.458 МК України порушенням митних правил є адміністративне правопорушення, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно ст.ст. 9,10 КУпАП правопорушення визнається вчиненим: 1) умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків, 2) з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Доводи адвоката про те, що особа не може нести адміністративну відповідальність, оскільки умислу щодо вчинення протиправних дій судом першої інстанції встановлено не було, не заслуговують на увагу.

Зазначене підтверджується й дефініцією ст.9 КУпАП, згідно якої адміністративним порушенням (проступком) визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність.

Тобто відсутність в діях особи прямого умислу не може свідчити про відсутність адміністративного правопорушення в її діях.

Таким чином апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав в діях ОСОБА_1 наявність складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 судом першої інстанції накладено у відповідності з вимогами ст. ст. 23, 33 КУпАП та в межах санкції, передбаченої ч.1 ст. 483 Митного кодексу України.

Враховуючи викладене, порушень закону, що тягнуть скасування постанови суду, як про це просила в поданій апеляційній скарзі сторона захисту, при апеляційному розгляді справи не було встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 01 листопада 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 483 Митного кодексу України, - залишити без змін.

Постанова вступає в законну силу негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяО. В. Демченко