Номер провадження: 33/813/628/19
Головуючий у першій інстанції Бескровний Я. В.
Доповідач Журавльов О. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2019 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Журавльов О.Г., за участю секретаря Павлючук Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 22 лютого 2019 року у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 183-1 КУпАП,

встановив:

Згідно протоколу, складеного головним державним виконавцем Першого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції Сокол Ю.С., про адміністративне правопорушення №21255834 від 04 грудня 2018 року на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження на підставі виконавчого листа №2-1399, виданого 02.07.2010 року Київським районним судом м. Одеси. Станом на 01.12.2018 року наявна заборгованість за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з моменту пред`явлення до виконання виконавчого листа, за що передбачена відповідальність за ст. 183-1 КУпАП.

Постановою судді Київського районного суду м. Одеси від 22 лютого 2019 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Вважаючи постанову суду незаконною, ОСОБА_1 , особа, на користь якої з ОСОБА_2 підлягають стягненню аліменти, звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій, з посиланням на не відповідність постанови вимогам закону, просить її скасувати.

Крім того, ОСОБА_1 посилається на ту обставину, що судом її не було належним чином повідомлено про місце та час розгляду справи та не направлено їй копію оскаржуваної постанови суду, чим порушено її право.

За результатом розгляду апеляційної скарги просила скасувати постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 22 лютого 2019 року та направити справу для нового розгляду до суду першої інстанції.

Крім того, ОСОБА_1 просила поновити строк на апеляційне оскарження, мотивуючи тим, що розгляд справи проведено без її участі, в матеріалах справи відсутні дані про її належне повідомлення про час та місце розгляду справи, постанова у встановлений законом строк їй не була направлена, що позбавило можливості оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.

Дослідивши зміст та строки подачі поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про наступне.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду.

Порядок оскарження постанови судді у справі про адміністративні правопорушення регламентується ч. 2 ст. 294 КУпАП, відповідно до якої постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Виходячи з наведеного, клопотання ОСОБА_1 , як особи на користь якої з ОСОБА_2 підлягають стягненню аліменти, про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, які були підтримані ОСОБА_1 в судовому засіданні та матеріали справи, апеляційний суд дійшов до висновків про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Стаття 251 КУпАП передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Відповідно до приписів ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Згідно ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Дії особи, поведінка якої є предметом дослідження, у кожному випадку потрібно оцінювати у контексті положень ст. 9 КУпАП, де закріплено поняття адміністративного правопорушення.

Відповідно до цієї норми адміністративним правопорушенням (проступком) визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, вчинена суб`єктом правопорушення та за яку передбачено адміністративну відповідальність. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП встановлена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» шляхом доповнення статтею 183-1 глави 14 КУпАП. Даний Закон, як і стаття 183-1 КУпАП, набрали чинності 06 лютого 2018 року.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Оскільки, стаття 183-1 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за несплату аліментів, то дана норма не має зворотної дії в часі.

Тому період часу несплати аліментів особою до вступу в дію статті 183-1 КУпАП, тобто до 06 лютого 2018 року, не має братися до уваги при обрахунку сукупного розміру аліментної заборгованості, як умови притягнення до адміністративної відповідальності за вказаною нормою закону.

Отже розрахунок заборгованості по аліментам, поданий головним державним виконавцем Першого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції Сокол Ю.С. не може вважатись належним доказом, оскільки в ньому не зазначено шестимісячний період несплати ОСОБА_2 аліментів з дня набрання ст. 183-1 КУпАП законної сили.

Крім того, апеляційний суд також погоджується з висновком суду першої інстанції, що конструкція статті 183-1 КУпАП має три частини, однак в протоколі головним державним виконавцем Першого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції Сокол Ю.С. не зазначено за якою саме частиною кваліфіковано дії ОСОБА_2 , що є порушенням ч. 1 ст. 256 КУпАП.

Таким чином, всупереч доводів апеляційної скарги, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП, оскільки доказів на підтвердження його вини суду не надано.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що вона не сповіщалася судом про час та місце розгляду справи є необґрунтованими, оскільки протокол про адміністративне правопорушення №21255834 від 04 грудня 2018 року складений відносно ОСОБА_2

Інші доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства та на законність судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи встановлене, суд першої інстанції, з`ясувавши всі обставини справи та дослідивши всі належні та допустимі докази, всупереч доводів апеляційної скарги, дійшов до обґрунтованого висновку про відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП та закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги про порушення прав апелянта є необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного судового рішення.

Таким чином, апеляційний суд не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції.

Керуючись статтями 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд,

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Київського районного суду м. Одеси від 22 лютого 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 22 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Г.Журавльов