Справа № 297/2695/18
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
04.04.2019 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 ,
в с т а н о в и в :
постановою судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 21 січня 2019 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Свалява, мешканець АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , громадянин України, одружений, не працюючий, із середньою спеціальною освітою,
Постановлено стягнути зі ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у розмірі 384,20 грн..
Згідно постанови, 21 листопада 2018 року о 08-ій годині 40 хвилин ОСОБА_1 по вул. Б. Хмельницького у м. Берегово, на автомобілі марки «ВАЗ 2105», д. н. з. « НОМЕР_1 » надавав послуги з перевезення пасажирів на таксі без ліцензії, передбаченої п. 24 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», чим вчинив передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП адміністративне правопорушення.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова судді є незаконною. Посилається на те, що справа розглянута без його участі, і при цьому, суд першої інстанції не повідомив його та захисника про час та місце розгляду справи, чим порушив його право на справедливий судовий розгляд. Вважає, що безпідставно притягнутий до адміністративної відповідальності, оскільки в його діях відсутній склад передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП адміністративного правопорушення, так як він не надавав послуги з перевезення пасажирів на таксі, а вийшов із будинку до автомобіля, який був ним припаркований із порушенням Правил дорожнього руху України, з метою забрати з автомобіля цигарки та мобільний телефон. Разом із тим, зазначає, що суть адміністративного правопорушення у протоколі викладена не зрозуміло та не грамотно. Також вказує на те, що в протоколі не зазначено доказів, на підставі яких він притягується до адміністративної відповідальності, не враховано його пояснень із цього приводу, не зазначено свідків, які б могли достовірно підтвердити чи спростувати факт правопорушення. При цьому, стверджує, що зазначені в протоколі свідки не бачили хто керував транспортним засобом, а ті хто бачив не були допитані. Просить постанову скасувати, а провадження в справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі та додані до апеляційної скарги докази, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності ОСОБА_1 , неявка якого з урахуванням положень ст. 294 КУпАП не перешкоджає її розгляду. При цьому, враховується, що ОСОБА_1 , належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення; що даних про поважність причин його неявки до апеляційного суду та заяви про відкладення розгляду справи на інший термін від нього не надходило.
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених судом першої інстанції та наведених у судовому рішення доказів.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ІІ № 0005465, 21 листопада 2018 року о 08-ій годині 40 хвилин ОСОБА_1 по вул. Б. Хмельницького у м. Берегово, на автомобілі марки «ВАЗ 2105», д. н. з. « НОМЕР_1 » надавав послуги з перевезення пасажирів на таксі без ліцензії, передбаченої п. 24 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», що тягне настання адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП. З указаного протоколу також убачається, що ОСОБА_1 своїми підписами в протоколі підтвердив, що права та обов`язки йому роз`яснені; зі змістом протоколу ознайомлений; його копію отримав; що до протоколу внесені правильні дані щодо його особи; по суті правопорушення ОСОБА_1 пояснив, що працює водієм таксі в ДП «Бровари-ТАКС» відповідно до договору, шляхового листа та відрядження. Також із протоколу вбачається, що такий складений у присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а. с. 1).
З копії направлення на перевірку № 000231 від 21.11.2018 вбачається, що направлення видане працівникам Управління Укртрансбезпеки в Закарпатській області для проведення комплексної перевірки в м. Ужгороді та Ужгородському районі, м. Мукачеві та Мукачівському районі, м. Берегово та Берегівському районі, м. Виноградів та Виноградівському районі, а / д сполученням Київ Чоп 756 км + 800 м, а / д сполученням Київ Чоп 787 км + 200 м, м. Тячів та Тячівському районі, м. Рахів та Рахівському районі з 21.11.2018 до 27.11.2018 (а. с. 2).
З копії фотокартки вбачається, що ній зображений автомобіль марки «ВАЗ 2105», д. н. з. « НОМЕР_1 », який обладнаний позначенням «Таксі», і в якому знаходяться водій та пасажир, що працівниками Укртрансбезпеки був зупинений автомобіль марки «ВАЗ 2105», д. н. з. « НОМЕР_1 » під керуванням водія ОСОБА_1 (а. с. 3).
Вищенаведені докази, які є належними й допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні в ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що головний спеціаліст відділу державного контролю та нагляду за безпекою на транспорті ОСОБА_4 був упереджений при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу за ознаками передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП адміністративного правопорушення, що в нього були підстави для фальсифікації протоколу чи обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, і що він зацікавлений у результатах розгляду справи, у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні які-небудь належні докази й на такі не вказується як у апеляційній скарзі, так і в письмових поясненнях представника ОСОБА_1 адвоката Біланинця І. І., доводи яких є аналогічними до доводів апеляційної скарги.
Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що вищевказаний головний спеціаліст ОСОБА_4 при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.
Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій, які призвели до примусового підписання ним протоколу та надання письмових пояснень, які містяться в протоколі, на такі дані також не вказується як в апеляційній скарзі, так і письмових поясненнях адвоката Біланинця І. І..
З урахуванням вищенаведеного, доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 безпідставно притягнутий до адміністративної відповідальності, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, так як він не надавав послуги з перевезення пасажирів на таксі, а вийшов із будинку до автомобіля, який ним був припаркований із порушенням Правил дорожнього руху України, з метою забрати з автомобіля цигарки та мобільний телефон, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи апеляційним судом та спростовані наявними в матеріалах справи й вищенаведеними доказами. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує те, що з наявної в матеріалах справи фотокартки (а. с. 3) вбачається, що автомобіль знаходився на узбіччі проїзної дороги й на передньому сидінні автомобіля «ВАЗ» сиділи водій та пасажир, а будь-які будинки поблизу місця зупинки керованого ОСОБА_1 автомобіля відсутні.
Як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються змістом складеного щодо ОСОБА_1 протоколу, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що суть адміністративного правопорушення складено в протоколі не зрозуміло та не грамотно.
Доводи апеляційної скарги про те, що в протоколі не зазначено доказів, на підставі яких він притягується до адміністративної відповідальності, не враховано його пояснень із цього приводу, - апеляційний суд не приймає до уваги з огляду на те, що зміст складеного щодо ОСОБА_1 протоколу в повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, що в ньому зазначено всі передбачені вказаною нормою права дані та відомості. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд також враховує те, що: КУпАП не передбачає необхідності зазначення в протоколі доказів, які підтверджують вину правопорушника, оскільки такі докази повинні долучатися особою, яка склала протокол, як додатки до протоколу; що особою, яка склала протокол щодо ОСОБА_1 враховано як пояснення ОСОБА_1 про те, що працює водієм таксі в ДП «Бровари-ТАКС» відповідно до договору, шляхового листа та відрядження, так і факт відсутності в нього ліцензії передбаченої п. 24 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності».
Доводи апеляційної скарги про те, що в протоколі не зазначено свідків, які б могли достовірно підтвердити чи спростувати факт правопорушення, що зазначені в протоколі свідки не бачили хто керував транспортним засобом, а тих хто бачив не було допитано, - апеляційний суд відхиляє як такі не спростовують висновку суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП адміністративного правопорушення. При цьому, апеляційний суд враховує те, що в апеляційній скарзі ОСОБА_1 та письмових поясненнях його представника адвоката ОСОБА_5 І ОСОБА_6 ., відсутні посилання на осіб (їх прізвища, імена та по батькові), які, на думку ОСОБА_1 та представника ОСОБА_7 , повинні були бути допитані з обставин правопорушення, і які б могли підтвердити доводи ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_7 , про те, що ОСОБА_1 не скоював адміністративного правопорушення, а також те, що ОСОБА_1 не надав апеляційному суду будь-які докази у підтвердження цих доводів. Крім цього, враховується й те, що ОСОБА_1 не надав будь-які докази про те, що особа, яка знаходилась на передньому сидінні в автомобілі марки «ВАЗ 2105», д. н. з. « НОМЕР_1 » під його керуванням із позначенням «таксі» не була пасажиром.
Доводи апеляційної скарги про те, що справа розглянута без участі ОСОБА_1 , і що суд першої інстанції не повідомив його та захисника про час та місце розгляду справи, чим порушив право ОСОБА_1 на справедливий судовий розгляд, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не відповідають дійсності та спростовуються тим, що зміст оскаржуваної постанови свідчить про те, що ОСОБА_1 приймав участь у розгляді справи, у ході якого свою вину не визнав та надав суду копії ліцензійної картки, посвідчення про відрядження, подорожнього листа, договору оренди автомобілів та страхового полісу. Наведене свідчить про те, що судом першої інстанції не було порушено право ОСОБА_1 на справедливий судовий розгляд та захист.
Разом із тим, апеляційний суд зазначає, що судом першої інстанції були досліджені копії наданих ОСОБА_1 документів, копії яких також додав його представник адвокат Біланинець І. І., до своїх письмових пояснень апеляційному суду, і вважає, що таким дана правильна оцінка, зокрема, судом першої інстанції вірно встановлено що ліцензійна картка серії НОМЕР_2 стосується транспортного засобу «ВАЗ 2101», 1974 року випуску, р. н. з. НОМЕР_3 , тобто не автомобіля, на якому ОСОБА_1 надавав послуги з перевезення пасажирів «ВАЗ 2105», р. н. з. НОМЕР_1 , а посвідчення про відрядження, видане на підставі Наказу № 15 від 28.12.2018, та подорожній лист від 01.01.2019, свідчать про те, що вони складені після події правопорушення, яке мало місце 21.11.2018.
З урахуванням наведеного вище, доводи апеляційної скарги про незаконність оскаржуваної постанови, апеляційний суд визнає такими, що спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що суддею місцевого суду ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винним у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення накладено на нього в межах санкції вищевказаної статті, у зв`язку із чим, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі ОСОБА_1 та письмових поясненнях його представника адвоката Біланинця І. І., не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подана ОСОБА_1 апеляційна скарга без задоволення.
При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що стороною захисту не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, а не з`явившись на розгляд справи без поважних причин, будучи належним чином повідомленим про час та місце її розгляду, ОСОБА_1 позбавив себе можливості заявити в ході апеляційного розгляду обґрунтовані клопотання, у тому числі й про виклик свідків, витребування доказів, тощо, а також надати такі докази, які б спростовували висновки суду першої інстанції.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 21 січня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя І. В. Стан