Справа № 755/1363/19 Головуючий у суді І інстанції Виниченко Л.М.
Провадження № 33/824/1956/2019 Доповідач: Капічон О.М.
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

іменем України

16 липня 2019 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Капічон О.М. за участю водія ОСОБА_1 , захисника ОСОБА_7, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 01.04.2019 року щодо

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, проживаючого: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_1 11.01.2019 року о 00 годині 40 хвилин в м. Києві по просп. Гагаріна, 3 керував автомобілем «Ауді» д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками наркотичного сп`яніння (розширені зіниці очей, що слабо реагують на світло, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями водій порушив п. 2.5 ПДР України.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 01.04.2019 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день винесення постанови становить 10 200 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік; стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 384 грн. 20 коп.

На вказану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її та прийняти нову постанову, якою вказану справу закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вимоги обґрунтовує тим, що справа була розглянута судом першої інстанції з грубим порушенням основних засад судочинства, а постанова винесена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню. Апелянт вказує, що 11.01.2019 року близько 00 годин 40 хвилин він, керуючи автомобілем «Ауді», д.н.з. НОМЕР_2 , був зупинений працівниками поліції, які вказали йому про наявність в нього ознак наркотичного сп`яніння, однак, жодний огляд для встановлення вказаних ознак ними не проводився. Апелянт зазначає, що, як видно із відеозапису його зупинки, він поводився цілком адекватно та пояснив причини свого незначного збудження, однак, працівниками поліції до протоколу про адміністративне правопорушення, було внесено недостовірні дані про наявність в нього ознак наркотичного сп`яніння. Він був незгодний з висновками поліцейських, на що вони запропонували йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння; він погодився поїхати до медичного закладу, після чого йому сказали, що він може відмовитися від огляду, однак, таке право водія не передбачено чинним законодавством. Коли вони приїхали до медичного закладу, поліцейські почали провокувати його відмовитися від проходження огляду, пояснюючи йому негативні наслідки такого огляду для нього, і, враховуючи, що він вважав їх дії законними, він відмовився від проходження медичного огляду під їх тиском. ОСОБА_1 вважає, що докази, на підставі яких суд першої інстанції дійшов до висновку про його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, відповідно до практики ЄСПЛ, є неналежними та недопустимими, оскільки здобуті внаслідок підбурювання особи до вчинення правопорушення. Також апелянт зазначає, що суд першої інстанції допустився порушення його прав, оскільки, за наявності його клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку з участю його захисника в іншому процесі з належними доказами вказаних обставин, розглянув справу без його участі, проігнорувавши клопотання. Зазначене грубо порушило його право на захист та справедливий суд, що призвело до прийняття неправильного рішення. У зв`язку з такими діями судді першої інстанції, апелянтом до Вищої Ради Правосуддя було подано дисциплінарну скаргу. ОСОБА_1 звертає увагу на те, що його не було відсторонено від керування транспортним засобом та в матеріалах справи відсутнє направлення його на огляд з метою виявлення стану наркотичного сп'яніння. Також апелянт вважає, що, на підставі норм чинного законодавства, існує чіткий алгоритм дій поліцейських при виявленні у особи ознак сп`яніння, який включає вилучення посвідчення водія, відсторонення від керування транспортним засобом та огляд на стан сп`яніння, однак, щодо нього цих вимог дотримано не було, та відеозапис його зупинки не є безперервним. Також, на переконання апелянта, в справі відсутні докази, які б підтверджували наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши доповідача, пояснення водія ОСОБА_1 і захисника ОСОБА_7, які підтримали вказані в апеляційній скарзі доводи в повному обсязі, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, переглянувши відеозапис зупинки водія ОСОБА_1 , суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган /посадова особа/ при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що його зупинили працівники поліції за непрацюючі габарити, в процесі розмови вони світили йому в очі, оскільки на думку працівників поліції, він перебував в стані наркотичного сп`яніння. В автомобілі йому сказали, що він може відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки, якщо у нього знайдуть якісь заборонені речовини, його поставлять на облік. Він працює, а тому не міг допустити такого. У зв`язку з цим, він відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, і його відвезли до його автомобіля. Вважає, що працівники поліції його спровокували на відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, однак з приводу неправомірних, на його думку, дій працівників поліції він нікуди не скаржився та не заперечує проти факту відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, при цьому вказав, що він не вживає наркотичні засоби.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 було заявлено клопотання про виклик співробітників поліції для дачі пояснень.

Київським апеляційним судом було вжито всіх заходів для забезпечення явки вказаних осіб до суду, однак, на неодноразові виклики вони не з`явилися, ОСОБА_1 та його захисник не заперечували проти закінчення розгляду справи у їх відсутність, у зв`язку з чим, суд продовжив апеляційний розгляд без їх участі.

Згідно п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, відмова від проходження огляду на стан сп`яніння утворює собою закінчений склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, незалежно від того, чи перебувала особа, яка відмовилася від такого огляду, в стані сп`яніння.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №191527 від 11.01.2019 року, водій ОСОБА_1 11.01.2019 року о 00 годин 40 хвилин в м. Києві по проспекту Ю. Гагаріна, 3 керував автомобілем AUDI 100 д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками наркотичного сп`яніння (розширені зіниці очей, що слабо реагують на світло; тремтіння пальців рук; почервоніння обличчя). Від проходження огляду у встановленому порядку, водій відмовився /а. с. 1/.

Так, на диску з фіксацією зупинки ОСОБА_1 відображено, що поліцейським була пояснена причина його зупинки та водієві запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння. На запитання правопорушника про альтернативу його дій було зазначено, що він може відмовитися від такого, однак, ОСОБА_1 вказав, що у випадку відмови він все одно буде нести відповідальність, тобто, йому було відомо про наслідки його дій.

Згідно з рапортом інспектора роти №3 батальйону №4 полку №2 (з ОЛБ) УПП у м. Києві ДПП лейтенанта поліції Воротила Л.О., 11.01.2019 року під час патрулювання Дніпровського району, екіпаж «Рубін 409» у складі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , помітив ТЗ AUDI 100 д.н.з. НОМЕР_2 , в якого не працював задній лівий габарит. Вказаний транспортний засіб було зупинено згідно ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» і встановлено водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час спілкування і перевірки документів у водія було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння. Водієві було запропоновано пройти освідування на стан наркотичного сп`яніння у лікаря-нарколога у встановленому законом порядку, по прибуттю на місце водій ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків /а. с. 3/.

Що стосується не відсторонення водія від керування транспортним засобом, то, хоча дане порушення і мало місце, однак воно не вплинуло на наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. При цьому у водія було тимчасово вилучено посвідчення та надано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом.

Щодо аргументу правопорушника про відсутність направлення на огляд в медичному закладі, то слід зазначити, що згідно п. 12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція), у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Так, відповідно до п. 4 Розділу І Інструкції, ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Тобто, водій направляється до закладу охорони здоров`я у випадку його згоди з проходження огляду на стан сп`яніння. Оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду, вказане направлення йому не видавалося.

Оскільки ОСОБА_1 суду апеляційної інстанції не було надано доказів того, що дії поліцейських, які він вважає неправомірними, ним оскаржувалися, або доказів підбурювання його до відмови в проходженні огляду на стан наркотичного сп`яніння, то суд апеляційної інстанції не бере його показань в цій частині до уваги.

З приводу посилання апелянта на те, що відеозапис його зупинки не був безперервним слід зазначити, що між окремими епізодами відеозйомки дійсно існує перерва, однак вона є незначною та обчислюється секундами.

Що стосується посилання апелянта на порушення його прав у зв`язку з відсутністю при розгляді справи судом першої інстанції, то вони були усунуті під час апеляційного провадження, зокрема, шляхом можливості надати пояснення та участі в судовому засіданні захисника.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що постанова Дніпровського районного суду м. Києва від 01.04.2019 року ухвалена щодо ОСОБА_6 , однак, в судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив, що зазначена постанова стосується його, а тому суду першої інстанції рекомендується виправити описку у прізвищі правопорушника.

Таким чином, враховуючи ту обставину, що факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння підтверджується належними та допустимими доказами, які суд апеляційної інстанції проаналізував у їх сукупності, приходжу до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 01.04.2019 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Капічон