Справа № 404/4623/19
Номер провадження 3/404/1474/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2019 року суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда Бурко Руслан Володимирович, розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки - НОМЕР_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 01.07.2019 року о 17 год. 10 хв., рухаючись в м. Кропивницькому по вул. Вокзальна, 105, керував транспортним засобом «Toyota Camry», номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів), від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В судове засідання, що було призначено на 07.10.2019 року ОСОБА_1 та його захисник не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Однак, в попередніх судових засіданнях, ОСОБА_1 та його захисник зазначили, що вину у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не визнають.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисника, проаналізувавши всі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність водія за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Незважаючи на невизнання вини ОСОБА_1 , вважаю, що доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП повністю знайшла своє підтвердження матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №223546 від 01.07.2019 року із долученим відеозаписом (а.с.1,7), які підтверджують обставини встановлені судом, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтверджують обставини відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с. 4), які у своїй сукупності підтверджують обставини встановлені в суді.

Наведені докази узгоджуються між собою, є належними та допустимими, підстави ставити під сумнів їх достовірність відсутні, а тому в своїй сукупності підтверджують обставини, встановлені в суді. При цьому, будь-які об`єктивні дані, які б спростовували чи ставили під сумнів досліджені докази, відсутні і не встановлені.

Таким чином, вважаю, що в діях ОСОБА_1 містяться ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а його доводи та доводи його захисника з приводу відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, вважаю непереконливими через їх необґрунтованість та безпідставність, оскільки вони повністю спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

При накладенні стягнення, суд згідно з вимогами ст. 33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

У той же час, відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП стягнення за справами, підвідомчими суду, може бути накладено не пізніше, як через 3 місяці з дня його вчинення, а при триваючому - не пізніше 3 місяців з дня виявлення.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи характер та ступінь скоєного адміністративного правопорушення, вважаю необхідним притягнути правопорушника до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, але в зв`язку з тривалим повідомленням про час та місце розгляду справи, перебуванням ОСОБА_1 на лікарняному, на момент розгляду справи сплинув строк накладення адміністративного стягнення, у зв`язку з чим справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю.

Оскільки адміністративна справа підлягає закриттю, тому судовий збір не підлягає стягненню.

Керуючись ст.33, 38, ч.1 ст.130, ст.ст. 283, 284, 285 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Кіровський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда Р. В. Бурко