Справа №587/1826/19 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Черних О. М.
Номер провадження 33/816/393/19 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія ч. 1 ст. 204-1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2019 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю. ,розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Суми справу про адміністративне правопорушення № 587/1826/19 за апеляційною скаргою захисника ТАРАНКОВОЇ О. О. на постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 30.08.2019, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат ТАРАНКОВА О. О. просить скасувати постанову судді, закрити провадження у справі та стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 сплачений штраф в сумі 3400 грн та 384,20 грн судового збору, оскільки судом не враховано той факт, що ОСОБА_1 є громадянином РФ, його закордонний паспорт громадянина РФ є дійсним і він як іноземець за цим паспортом в`їхав в Україну, а в протоколі про адміністративне правопорушення не вказано норму закону, яку порушив ОСОБА_1

Постановою судді Сумського районного суду Сумської області від 30.08.2019 ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 3400 грн та стягнуто на користь держави 384,20 грн судового збору.

Відповідно до постанови судді, громадянин України ОСОБА_1 29.08.2019 о 22:15 в пункті пропуску «Юнаківка» намагався перетнути державний кордон України по недійсному документу - закордонному паспорту громадянина РФ, чим порушив вимоги ст. 9 ЗУ «Про державний кордон України».

Будучи відповідно ст. 268, 277-2 і 294 КУпАП своєчасно сповіщеними у встановленому законом порядку про дату і місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 та Таранкова О. О. в судове засідання 03.10.2019 не з`явилися, а захисник Таранкова О. О. подала клопотання про розгляд справи у їх відсутність, тому апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд справи у відсутності сторін.

Відповідно ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, а згідно положень ст.9 Конституції України, ст.19 ЗУ «Про міжнародні договори України» та ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика ЄСПЛ є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (ч. 2 ст. 7 КУпАП), а завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245 КУпАП).

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії СхРУ № 461623 від 29.08.2019, суддя суду першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 намагався перетнути державний кордон по недійсному документу, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Зазначені висновки судді суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи, належним чином вмотивовані і ґрунтуються на досліджених та перевірених в судовому засіданні доказах.

Зокрема, факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення за обставин, викладених у постанові судді, об`єктивно підтверджується, крім зазначеного вище протоколу про адміністративне правопорушення, іншими доказами у справі, а саме:

? копією закордонного паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , виданим 08.09.2011, дійсний до 08.09.2021 року (а. с. 3);

? копією паспорта громадянина ОСОБА_1 РФ НОМЕР_2 (а. с. 4);

? копію паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_1 НОМЕР_3 , виданого Кременчуцьким РВ УМВС України в Полтавській області 24.09.1999 (а. с. 5-8);

? копією закордонного паспорта громадянина РФ ОСОБА_1 № НОМЕР_4 (а. с. 9);

? рапортами інспектора ПС «Юнаківка» ОСОБА_8 від 29.08.2019 та начальника 3 групи ІПК ВІПС «Юнаківка» ОСОБА_7 про те, що 29.08.2019 о 22:15 на пункті пропуску «Юнаківка» громадянин України ОСОБА_1 здійснив спробу незаконного перетину державного кордону України, пред`явивши закордонний паспорт громадянина РФ. (а. с. 10, 11).

? письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 29.08.2019, згідно яких він 29.08.2019 виїжджав з України після прибуття 14.08.2019 та після відмови від громадянства у 2014 році вважав паспорт громадянина України недійсним (а. с. 2).

Досліджуючи під час розгляду справи письмові пояснення свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на предмет їх достовірності і допустимості, апеляційний суд вважає за можливе використати їх як докази вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, оскільки ці пояснення містять фактичну інформацію, на основі якої встановлюється певний юридичний факт і їх зміст об`єктивно узгоджуються та співпадає з іншими безпосередньо дослідженими в судах першої та апеляційної інстанціях доказами в справі, враховуючи, що жоден із цих свідків, не спростував перед судом у будь-який спосіб викладені ними у їх рапортах обставини, а в апеляційній скарзі фактичні обставини вчинення правопорушення не оспорюються.

Вказана правова позиція не протирічить принципам, які застосовуються у випадках, коли свідки обвинувачення не з`являються у судове засідання і надані ними раніше показання визнаються допустимими як докази, що узагальнені та уточнені рішенням ЄСПЛ у справі «Аль- Хавайя й Тахері проти Сполученого Королівства» (Al-Khawaja and Tahery v. the United Kingdom), заяви № 26766/05 і № 22228/06, ECHR 2011), згідно яких необхідно проводити триетапний аналіз відповідності положенням п. 1 і п.п. «d» п. 3 ст. 6 Конвенції того провадження, у якому показання свідка, який не був присутнім та допитаним у судовому засіданні, були визнані допустимими як доказ, оскільки у даному конкретному випадку, на переконання апеляційного суду, мали місце достатні урівноважуючи фактори, які забезпечили належну і чітку оцінку достовірності таких доказів, та надійні процесуальні гарантії, що компенсували недоліки, з якими зіткнулася сторона захисту через допустимість неперевірених доказів, а також забезпечена загальна справедливість судового розгляду.

Зокрема, вказані письмові пояснення свідків не є єдиними або ж вирішальними доказами для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, ці пояснення не є більш значущими, ніж інші безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, які є достатньо вагомими для визнання особи винуватою, і лише об`єктивно та органічно доповнюють останні у їх сукупності.

Відповідно ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків тощо, а згідно ч. 2 цієї норми обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Аналізуючи зазначені положення процесуального закону та оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти вказаним доказам. При цьому наведені докази жодним чином не спростовуються іншими доказами чи матеріалами справи.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що ч. 1 ст. 204-11 КУпАП не передбачає відповідальності за пред`явлення недійсного документа, а тому в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, то вони є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Згідно п. 1. ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про громадянство України» від 18.01.2001 № 2235-III, якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України, а відповідно до ч. 15 ст. 18 цього Закону датою припинення громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата видання відповідного Указу Президента України.

Тобто, зважаючи на відсутність інформації про припинення громадянства України (відповідного Указу Президента України), ОСОБА_1 у правових відносинах з Україною визнається лише громадянином України, тому його спроба 29.08.2019 перетнути державний кордон України з використанням закордонного паспорту громадянина РФ, що містить недостовірні відомості про особу, а саме про громадянство іншої країни, утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Є необґрунтованими також і доводи апеляційної скарги про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення не вказано норму закону, яку порушив ОСОБА_1 , оскільки ч. 1 ст. 204-1 КУпАП передбачає відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України в пунктах пропуску через державний кордон України з використанням документа, що містить недостовірні відомості про особу, що не є бланкетною нормою (не відсилає до будь-яких інших нормативно-правових актів).

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення розглянутий суддею суду першої інстанції на підставі наявних у матеріалах справи та досліджених у судовому засіданні доказів, які у своїй сукупності і взаємозв`язку, є достатніми для прийняття рішення про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, а при розгляді справи у повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279 і 280 КУпАП, тому постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, внаслідок чого судове рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 30.08.2019 відносно ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ТАРАНКОВОЇ О. О. на цю постанову - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуРунов В. Ю.