Дата документу Справа № 310/9567/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 310/9567/18 Головуючий в 1 інстанції Черткова Н.І.
Провадження №33/807/168/19 Доповідач в 2 інстанції Тютюник М.С.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2019 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Запорізької області Тютюник М.С., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19 грудня 2018 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ВСТАНОВИВ:

19 грудня 2018 року постановою судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вперше із апеляційною скаргою та клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження ОСОБА_1 звернувся до суду 2 січня 2019 року.
Постановою Запорізького апеляційного суду від 17 січня 2019 року в задоволенні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження було відмовлено, у зв`язку із ненаданням доказів причин пропуску строку, які, на думку апелянта, є поважними (а.с.22-26).
14 лютого 2019 року ОСОБА_1 повторно звернувся із апеляційною скаргою та клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження (а.с.42-47).
В обґрунтування необхідності поновлення строку на оскарження постанови суду першої інстанції, апелянт посилається на те, що копію постанови він отримав 26 грудня 2018 року, апеляційну скаргу вперше було подано 2 січня 2019 року, тобто впродовж десяти днів з моменту отримання постанови. Враховуючи несвоєчасне отримання рішення суду, брак часу для звернення за правовою допомогою через зайнятість на службі (проходить службу на посаді заступника начальника штабу військової частини НОМЕР_1 ), ознайомлення з матеріалами справи в останній день подання скарги, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду.

Ознайомившись з матеріалами справи, перевіривши доводи клопотання ОСОБА_1 та подані ним докази, приходжу до висновку щодо відсутності підстав для задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Отже, за вище наведеною нормою строк на подачу апеляційної скарги обчислюється не з моменту ознайомлення з постановою судді чи з моменту її отримання, а з моменту її винесення.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 був присутнім під час розгляду справи та надавав пояснення по суті правопорушення, йому були роз`ясненні його права, передбачені ст. 268 КУпАП, та згідно протоколу судового засідання суд оголосив постанову, порядок і строк на апеляційне оскарження.

Крім того, ОСОБА_1 вже звертався до суду апеляційної інстанції з клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19 грудня 2018 рокуі обставини, викладені в його клопотанні про несвоєчасність отримання судового рішення вже були предметом розгляду в суді апеляційної інстанції.
За фактом розгляду клопотання ОСОБА_1 . Запорізьким апеляційним судом 17 січня 2019 року було ухвалено постанову про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_1 , з дослідженням всіх доводів, які, на думку, апелянта, свідчать про причини поважності пропуску строку апеляційного оскарження.
Відповідно до ч.10 ст.294 КУпАП, постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Звертаючись до суду апеляційної інстанції вдруге ОСОБА_1 посилається на аналогічні обставини, які вже були предметом перевірки і не засвідчують поважності і істотності причин пропуску строку на апеляційне оскарження.
Нових обставин щодо поважності причин пропуску строку на оскарження, які б не досліджувались апеляційним судом при прийнятті рішення від 17 січня 2019 року про відмову в поновленні строку апеляційного оскарження не надано.
За таких обставин, з урахуванням чітко визначеного статтею 294 КУпАП порядку оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, за відсутності нових документально обґрунтованих доказів, які б свідчили про необхідність поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції, вважаю за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження.
Чинні норми КУпАП стосовно права на оскарження постанови місцевого суду у справі про адміністративні правопорушення забезпечують за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., законну мету і не порушують саму сутність цього права.

Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі "Мельник проти України", норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження і перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. (Рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року).
Отже, наявність суттєвих перешкод у своєчасній реалізації прав ОСОБА_1 на апеляційне оскарження судового рішення, строк якого згідно ст.294 КУпАП обчислюється саме з дня винесення постанови, апеляційним судом не встановлено, що у своїй сукупності засвідчує відсутність поважних причин пропуску строку на оскарження.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19 грудня 2018 року відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького
апеляційного суду М.С. Тютюник