Провадження № 3/243/1859/2019
Справа № 243/5782/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2019 року суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області М.О. Гусинський, розглянувши матеріали, які надійшли з Управління укртрансбезпеки у Донецькій області Державної служби України з безпеки на транспорті про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 164 ч.1 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

03.06.2019р. до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшов протокол про адміністративне правопорушення № 0011605 від 24.05.2019 року відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.164 ч. 1 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 0011605 від 24.05.2019 року, ОСОБА_1 надавав послуги з перевезення пасажирів на транспортному засобі «OPEL Vivaro» д. н.з. НОМЕР_1 без державної ліцензії як суб`єкта господарювання та без державної ліцензії на провадження даного виду діяльності, чим порушив вимоги ст. 164 ч.1 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 , якому були роз`яснені права та обов`язки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності передбачені ст.268 КУпАП та ст.ст. 10,63 Конституції України, свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.164 КУпАП не визнав, пояснивши, що 24.05.2019 року він віз своїх родичів та знайомих у м. Святогірськ, для спільного відпочинку, але був зупинений працівниками поліції, які йому заявили, що він нібито порушив ст.164 ч.1 КУпАП, так, як здійснював перевозку пасажирів за гроші без відповідної ліцензії.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суддя приходить до наступного:

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі ст. 6 ЄСПЛ, оскільки здійснення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і спів ставити їх з матеріалами судової справи.

Згідно з ч.4 ст.129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як було встановлено, 24.05.2019р. ОСОБА_1 на автомобілі «OPEL Vivaro», н.з. НОМЕР_1 перевозив пасажирів. Доказів з приводу того, що вказаний автомобіль використовувався ОСОБА_2 у якості таксі та здійснював перевезення пасажирів за винагороду суду надано не було, пояснення від пасажирів водія ОСОБА_1 відсутні, будь-які докази здійснення ОСОБА_1 перевезення громадян за винагороду також відсутні.

Відповідно частини першої статті 164 Кодексу про адміністративні правопорушення передбачені відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документі дозвільного характеру, якщо його одержання передбачено законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності. При цьому, господарська діяльність це будь-яка діяльність особи, спрямована на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання є : господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України (435-15), державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Але, суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП (в частині здійснення господарської діяльності без ліцензії та дозвільних документів) може бути лише суб`єкт господарювання.

Частиною 2 статті 3 Господарського кодексу України визначено, що господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва підприємцями.

Згідно зі статтею 42 Господарського кодексу України підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про підприємницьку діяльність», підприємництво це безпосередня самостійна, систематична, на власний ризик діяльність по виробництву продукції, виконанню робіт, наданню послуг з метою отримання прибутку, яка здійснюється фізичними та юридичними особами, зареєстрованими як суб`єкти підприємницької діяльності у порядку, встановленому законодавством.

Таким чином, поняття «підприємницька діяльність» («підприємництво») є складовою ширшого за обсягом поняття «господарська діяльність».

З метою визначення складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУПАП, необхідно встановити всі характеризуючи ознаки підприємницької діяльності, основними з яких є: самостійність, ініціативність та систематичність. При цьому, чітких кількісних критеріїв систематичності (тобто, скільки разів потрібно зайнятися діяльністю для того, щоб вона вважалася підприємницькою) законодавством не встановлено. Разом з тим, пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 25 квітня 2003 року «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» передбачено, що під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Таким чином, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення № 0011605 від 24.05.2019 року відносно ОСОБА_1 особою, що склала відповідний протокол не було встановлено фактів: реєстрації особи суб`єктом господарювання; здійснення ним перевезення пасажирів, в тому числі і систематично; отримання ОСОБА_1 прибутку від здійснення відповідної діяльності.

Враховуючи викладене, факт перевезення ОСОБА_1 24.05.2019р. транспортним засобом не підпадає під ознаки здійснення ним господарської діяльності, оскільки надання ним послуг з перевезення громадян не доведено, відсутня ознака систематичності, внаслідок чого суд приходить до висновку, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, а тому у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП по справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 34, 35, 164, 247, 283, 284 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ст.164 ч.1 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Донецького Апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд, який виніс постанову.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці.

Суддя Слов`янського міськрайонного суду Гусинський М.О.