Справа № 461/3505/19 Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький В.В.
Провадження № 33/811/688/19 Доповідач: Белена А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді - Белени А.В.,

за участю особи, що притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

представника Львівської митниці - Дунаса М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 472 МК України про порушення митних правил за апеляційною скаргою представника Львівської митниці ДФС Максимюка Т.Р. на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 11 червня 2019 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Галицького районного суду м. Львова від 11.06.2019,

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України та на нього накладено адміністративне стягнення в розмірі 100% вартості товару, що був предметом порушення митних правил на суму 3 816,70 гривень.

Конфісковано в дохід держави джинси різних розмірів з маркуванням RM -8250 на упаковці у кількості - 53 шт., вилучені згідно протоколу №1374/20900/19 від 22.03.2019 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 витрати за зберігання на складі митниці товарів, що є предметом порушення митних правил в сумі 386,29 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави в особі Державної судової адміністрації України 384,20 гривень судового збору.

На постанову судді представник Львівської митниці ДФС Максимюк Т.Р. подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити постанову судді в частині накладення на ОСОБА_1 суми штрафу та стягнути з нього 30957,30 грн. Вважає постанову судді помилковою та необґрунтованою, а саму постанову упередженою.

В обґрунтування апеляційної скарги представник митниці покликається на те, що ОСОБА_1 спочатку в суді першої інстанції не визнавав товар своєю власністю зазначаючи, що такий належить свідкам, тобто особам, які з ним їхали в автомобілі. Вподальшому він визнав свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення та надав суду документ невідомого походження на підтвердження вартості вилученого товару, а саме на суму 530 польських злотих, що згідно курсу НБУ становить 3816,70 гривень. Оскільки такий документ ОСОБА_1 був поданий лише в суді першої інстанції, а представникам митниці не було надано підтвердження вартості товару, відповідно була призначена експертиза, яка встановила вартість вилученого товару в сумі 30957,30 гривень. Суддя об`єктивно прийшов до висновку щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України вчиненого 22.03.2019. При цьому суддя не взяв до відома висновок експерта щодо суми витрат, а врахував дані вартості товару з сумнівного документу, який датований 29.05.2019, хоча суддя в постанові зазначив дату документу 21.03.2019. Судом першої інстанції не було з`ясовано чи у встановлений законом порядок був отриманий документ, який долучений до матеріалів справи.

У суді апеляційної інстанції представник Львівської митниці Дунас М.О. підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити в повному обсязі. Крім того пояснив, що оскільки ОСОБА_1 при перетині кордону України на в`їзд обрав «червоний коридор», то повинен був обов`язково заповнювати декларації. Вимоги щодо норм провезення товару на суму не більше 500 євро і вагою до 50 кг і при цьому не заповнювати декларацію діють при перетині особою кордону по «зеленому коридору», при наявності підтверджуючих документів на придбання цього товару. ОСОБА_1 надав суду першої інстанції вже на третьому судовому засіданні документ, датований 29.05.2019, рахунок-фактуру товар, який він придбав та перевозив через кордон, але в цьому документі немає підтвердження, що товар був придбаний до 22.03.2019, тобто до моменту провезення його через кордон.

ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції пояснив, що товар (джинси) був його, але оскільки у нього в машині їхали пасажири, то кількість та вартість товарів, на кожну особу, відповідала нормам дозволеним до перевезення без оформлення декларації. У зв`язку з оформленням протоколу, конфіскацією товару та вимогами працівників митниці по сплаті вартості товару визначеного висновком експерту, яка не відповідає дійсності, вимушений був їхати в Польщу на склад за рахунком-фактурою на товар. Дану довідку виписали тим днем коли він до них звернувся. На товар, у день придбання 21.03.2019, документів не видавала, оскільки це склад для стокового товару, який в магазинах вже не продається і підлягає утилізації, але при цьому він не був у вжитку. Після прийнятого судом першої інстанції рішення по справі йому працівниками суду був наданий рахунок для сплати штрафу та судових витрат, що і він і зробив. Квитанції про оплату у нього є на руках, оскільки в суді не прийняли їх, бо справа була скерована в суд апеляційної інстанції.

Заслухавши пояснення представника митниці Дунаса М.О. на підтримку апеляційної скарги, думку ОСОБА_1 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний приходить до наступного висновку.

Згідно постанови судді ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 22.03.2019, близько 00 годин 25 хвилин, повертався з приватної поїздки в якості водія транспортного засобу марки «MERSEDES-BENZ.» модель «208 D» реєстраційний номер НОМЕР_1 , разом із трьома пасажирами через п/п Шегині м/п Мостиська Львівської митниці ДФС в напрямку в`їзд в Україну. До митного контролю, було подано митні декларації для письмового декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних з провадженням підприємницької діяльності та завірені печаткою ПМК №269. Під час митного оформлення виникла підозра щодо наявності в даному транспортному засобі предметів та товарів, які підлягають обов`язковому декларуванню, або є обмеженими для переміщення через митний кордон України. У зв`язку з цим транспортний засіб було скеровано в місце поглибленого огляду транспортних засобів, де під час огляду окрім задекларованих товарів було виявлені товари, а саме: джинси різних розмірів з маркуванням RM -8250 на упаковці у кількості - 53 шт., вартістю 30 957,00 гривень. Після виявлення вказаного товару, ОСОБА_1 визнав його власністю та повідомив, що даний товар належить йому.

Відповідно до вимог ст. 472 МК України обов`язок по декларуванню такого товару, тобто заявлення точних та достовірних відомостей про цей товар, покладається на особу незалежно від того, чи являється вона власником або перевізником товару при переміщенні через митний кордон України.

Відповідно до ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ст. 65 МК України, митною вартістю товарів, що ввозяться в Україну відповідно до митних режимів, відмінних від режиму імпорту, є ціна товару, зазначена у рахунку-фактурі чи рахунку-проформі.

Згідно з ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою противоправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений законодавством України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, через митний кордон України.

У відповідності до вимог ст. 489 МК України суд при розгляді справи про правопорушення митних правил зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як видно з постанови судді першої інстанції, ці вимоги закону були виконані в неповному обсязі.

Винуватість ОСОБА_1 у порушенні встановленого порядку проходження митного контролю, що виразилось у переміщенні через митний кордон України товару шляхом недекларування, тобто незаявленням за встановленою формою точних достовірних відомостей про товари, що підлягають обов`язковому декларуванню, а саме виявленю не задекларованого товару: джинсів різних розмірів з маркуванням RM - 8250 на упаковці у кількості - 53 шт. на суму 30957,30 гривень, підтверджується матеріалами справи, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення № 1374/20900/19 від 22.03.2019 (а.с.1-4);

- актом про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 22.03.2019 (а.с.8);

- митною декларацією від 22.03.2019(а.с.10);

- описом предметів вилучених у ОСОБА_1 від 22.03.2019 (а.с.20);

- доповідною запискою державного інспектора УПМП та МВ Львівської митниці ДФС Васецького Є.І. від 22.03.2019 (а.с.21);

- висновком експерта № 153 від 23.04.2019 (а.с.31-33).

Суддею першої інстанції надана належна оцінка і правова кваліфікація дій правопорушника за ст. 472 МК України, але суддя прийшов до передчасного висновку щодо вартості товару.

У постанові суду першої інстанції було відхилено дані щодо ціни товару, вказаної митними органами у експертному висновку, оскільки експерт при дачі висновку не був попереджений про кримінальну відповідальність за відмову від дачі висновку або дачі завідомо неправдивого висновку, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції, разом з цим було враховано, зазначені у наданій суду ОСОБА_1 квитанції, дані про вартість товару. При цьому суддя зазначив, що достовірність даного документу учасниками процесу в судовому засіданні під сумнів не ставилося.

Судом апеляційної інстанції було оглянуто документ, наявний в матеріалах справи, про найменування та вартість товару на суму 530 польських злотих, але при цьому суддею першої інстанції не було звернено увагу на те, що документ датований 26.05.2019 і в ньому не зазначено, що товар ОСОБА_1 придбав до моменту перетину кордону, тобто до 22.03.2019.

Таким чином суд першої інстанції при розгляді справи про порушення митних правил, у відповідності до вимог ст. 489 МК України, не з`ясував чи є обставини, що пом`якшують відповідальність особи, а також не з`ясував інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для її задоволення в частині стягнення з ОСОБА_1 30957, 30 грн., однак на думку суду апеляційної інстанції матеріали справи не відповідають в повній мірі вимогам чинного законодавства щодо їх оформлення при визначені вартості товару.

Згідно з ст. 527 МК України, у разі виявлення в матеріалах справи про порушення митних правил недоліків, які унеможливлюють здійснення об`єктивного розгляду справи, суд (суддя) виносить постанову про проведення додаткової перевірки.

Приймаючи до уваги наведені обставини справи, усунення яких неможливе під час судового розгляду справи, тобто відсутністю достатніх та допустимих доказів для прийняття законного, обґрунтованого рішення, апеляційний суд вважає за необхідне скерувати матеріали у Львівську митницю ДФС для проведення додаткової перевірки.

Керуючись ст. 294 КУпАП, ст.ст. 472, 528, 530 МК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника Львівської митниці Максимюка Т.Р. - задовольнити частково.

Постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 11 червня 2019 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 472 МК України - скасувати.

Матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 472 МК України повернути Львівській митниці ДФС через Галицький районний суд м. Львова для проведення додаткової перевірки.

Постанова апеляційного суду є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя

Львівського апеляційного суду А.В. Белена