Провадження № 33/4820/482/19
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Бондар В. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі: головуючої-судді Бондар В.В., з участю секретаря судового засідання Габая А.В., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Твердохліба В.Д., розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Хмельницькому справу за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 липня 2019 року,-

В с т а н о в и в :

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 липня 2019 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено штраф в розмірі 10 200 грн., що становить шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 384 грн. 20 коп. судового збору.

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 03 липня 2019 року о 20 год. 53 хв. по вул. Тернопільській, 12 в м. Хмельницькому, на порушення п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, керував автомобілем "Renault", номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі, як видно з її змісту, ОСОБА_1 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, а постанову суду першої інстанції щодо нього скасувати та передати справу на розгляд трудового колективу фермерського господарства, де ОСОБА_1 працює водієм вантажного автомобіля марки «Вольво». Вважає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, працівники поліції та суд діяли відносно ОСОБА_1 всупереч вимогам ст.7 КУпАП. Розгляд справи відбувся у його відсутність, повістка про розгляд справи судом не направлялась, чим порушено його конституційні права. Судом порушено та не враховано, що справа могла бути розглянута за місцем проживання, з передачею справи на розгляд громадської організації або трудового колективу, де працює ОСОБА_1 Наявний відеозапис наданий працівниками поліції є підробленим та неналежним доказом. Подій , які зазначені у протоколі, апелянт не пам`ятає, працівники поліції транспортний засіб не вилучали. Суд всупереч ч.ч.1,2 ст.21 КУпАП позбавив апелянта права керування, чим позбавив його права працювати та забезпечувати сім`ю.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та захисника Твердохліба В.Д. в підтримання доводів апеляційної скарги, які під час апеляційного розгляду просили поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, постанову суду щодо ОСОБА_1 скасувати, та передати справу на розгляд трудовому колективу, де працює ОСОБА_1 , пояснення представника ПП «Холдер Агро» Слободянюка Д.Д. про передачу справи на розгляд трудовому колективу ПП «Холдер Агро», де працює ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, апеляційна скарга ОСОБА_1 та клопотання ПП «Холдер» задоволенню не підлягють з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 285 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після розгляду справи, а копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 не був присутній в засіданні суду першої інстанції 18 липня 2019 року, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином. Відомості про вручення йому копії постанови в визначений законом строк в провадженні відсутні. За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про поважність причин пропуску апелянтом строку оскарження постанови суду щодо ОСОБА_1 , в зв`язку з чим йому слід поновити строк оскарження постанови суду.

Твердження апелянта, що суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, розглянув справу з істотними порушеннями закону, у відсутність ОСОБА_1 , який не був повідомлений про судовий розгляд, не можуть бути прийнятими до уваги з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за викладених в постанові обставин, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на зібраних в провадженні та досліджених судом першої інстанції доказах, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

Відповідно до положень п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення, який 3 липня 2019 року був складений інспектором роти №1 БУПП в Хмельницькій області ДПП лейтенантом поліції Муляром А.А., того ж дня, о 20 год. 53 хв. по вул.Тернопільській, 12, в м.Хмельницькому, ОСОБА_1 керував транспортним засобом "Renault Megane", номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому порядку з використанням технічного засобу «Drager Akotest 6810», прилад 1-0515, тест-3548 в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с.1). Вказаний протокол був підписаний ОСОБА_1 без будь-яких зауважень та застережень з боку апелянта з приводу змісту протоколу. Згідно даних протоколу лише відмовився від написання пояснень у складеному щодо нього протоколі.

В складеному на місці зупинки акті огляду за участю ОСОБА_1 , свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 6) працівниками поліції зазначено, що огляд проводився в зв`язку з наявністю характерного запаху алкоголю з порожнини рота, почервонінням обличчя, тремтінням пальців рук, нечіткою мовою, нестійкою ходою. ОСОБА_1 в присутності двох свідків погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу, під час якого було встановлено факт перебування у стані алкогольного сп`яніння (покази тесту 2,50 %о). Вказані обставини давали право поліцейському проводити такий огляд, з результатами якого погодився ОСОБА_1 , засвідчивши ці обставини своїм підписом у акті огляду (а.с.6), роздруківці спеціального технічного приладу (а.с.5) та у протоколі. Доводи апелянта про неповне з`ясування судом таких обставин не приймаються до уваги, зважаючи на встановлений факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння.

За змістом п. п. 2, 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року за № 1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають в стані сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, зокрема, в разі наявності запаху алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, тощо.

Під час апеляційного розгляду не встановлено порушень в діях поліцейських вимог «Інструкції про порядок виявлення в водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

Згідно запису відеофіксування вчинення правопорушення видно, що ОСОБА_1 керував вищевказаним транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції, які повідомили причину зупинки транспортного засобу, надали апелянту для ознайомлення запис фіксування цього правопорушення, апелянт не оспорював факту керування ним автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, а, навпаки, визнавав факт вживання спиртного. Під час розмови з поліцейським ОСОБА_1 не заперечував, що сів за кермо у стані алкогольного сп`яніння та запевняв, що більше такого не повториться. Працівник поліції роз`яснив ОСОБА_1 його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. На пропозицію поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 погодився, в присутності двох свідків за допомогою спеціального технічного приладу було встановлено факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, результат якого встановив 2,5 ‰. ОСОБА_1 , як свідчать дані протоколу, акту огляду, відеозапису, не оспорював результату огляду, встановленого на місці зупинки, підписавши, без зауважень щодо його змісту, протокол про адміністративне правопорушення.

Положеннями ст. 268 КУпАП передбачено можливість розгляду справ (в яких участь особи, що притягується до відповідальності не є обов`язковою) у відсутність цієї особи в разі, якщо в суду є відомості про повідомлення особи про судовий розгляд справи та якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги, що суд розглянув справу у відсутність апелянта, без належного повідомлення щодо дати його розгляду, що йому не було відомо про судовий розгляд, як підстави для скасування судового рішення, не можуть бути враховані апеляційним судом.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про місце, день та час розгляду справи (18 липня 2019 року) про притягнення його до адміністративної відповідальності, що підтверджується його особистим підписом у відповідній графі протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.1).

Відтак, за таких обставин, в випадку нез`явлення особи, що притягується до відповідальності, що була повідомлена про слухання справи, однак не побажала взяти участь в цьому судовому засіданні, в суду першої інстанції відповідно до ст.268 КУпАП були всі підстави для розгляду справи у відсутність ОСОБА_1 на підставі наявних в справі доказів. За таких обставин підстави для скасування постанови суду першої інстанції щодо ОСОБА_1 відсутні.

Суд критично оцінює доводи ОСОБА_1 , що йому не було відомо про судовий розгляд справи, а судом його позбавлено права взяти участь в судовому засіданні та надати пояснення, позаяк такі твердження суперечать вищевказаним обставинам, матеріалам справи.

При розгляді справи щодо ОСОБА_1 порушень процесуального закону, що могли б стати підставою для скасування постанови суду з наведених апелянтом в апеляційній скарзі та в апеляційному суді мотивів, допущено не було.

Також, під час апеляційного розгляду повністю відновлені його права, в тому числі, брати участь в судовому засіданні, давати пояснення, користуватись правовою допомогою, тощо.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції позбавив його права на захист, на увагу не заслуговують. Апелянт відповідно до вимог чинного законодавства отримав копію протоколу про адміністративне правопорушення (про наявність якої підтверджував в апеляційній скарзі), своїм підписом у протоколі підтвердив факт роз`яснення йому поліцейським прав, передбачених ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП при оформленні матеріалів про адміністративне правопорушення.

Згідно положень ч.ч.1, 2 ст. 276 КУпАП справи про адміністративне правопорушення, передбачені, зокрема, частинами першої - четвертої статті 130 цього Кодексу, можуть розглядатись як за місцем вчинення, так і за місцем обліку транспортних засобів, чи за місцем проживання порушників.

Протокол був надісланий органом поліції до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, тобто до суду першої інстанції за місцем вчинення правопорушення, з дотриманням вимог ч.1 ст. 276 КУпАП, та розглянутий судом з дотриманням вимог підсудності.

В суду першої інстанції відсутній обов`язок для направлення справи до іншого суду, в тому числі, за місцем проживання апелянта, відтак твердження апелянта, що судом першої інстанції безпідставно протокол ненаправлено до іншого місцевого суду, не можуть слугувати безумовною підставою для скасування постанови суду першої інстанції, відтак такі доводи апелянта не можуть бути враховані.

Ті обставини, що транспортний засіб не був тимчасово затриманим згідно ст. 265-2 КУпАП, на що звертає увагу апелянт, свідчать лише про те, що транспортний засіб не був затриманий, та аж ніяк не спростовують висновків суду першої інстанції з приводу факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння. Тому відсутність в справі протоколу про тимчасове затримання та відсутність з приводу цього відповідних записів у протоколі про адміністративне правопорушення, а також щодо відсторонення водія, на переконання апеляційного суду, не вказують про наявність підстав для закриття провадження в справі в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За змістом ч. 1 ст. 21 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, крім посадової особи, звільняється від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадській організації або трудовому колективу, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу. Вчинене ОСОБА_1 є грубим порушенням Правил дорожнього руху, обставини його вчинення, на переконання апеляційного суду, не дають підстав для висновку про можливість застосування щодо ОСОБА_1 заходів громадського впливу та передачі матеріалів справи на розгляд трудового колективу, відтак подане апеляційному суду клопотання ПП «Холдер Агро» про передачу матеріалів на розгляд трудовому колективу зі звільненням від відповідальності, не підлягає задоволенню.

Також апеляційний суд зауважує, що збори трьох засновників (власників) підприємства не є зборами трудового колективу в цілому, який, як встановлено в апеляційному суді, складається з близько 60 осіб, тому наданий протокол зборів трьох осіб не може вважатись волевиявленням трудового колективу підприємства в розумінні чинного законодавства.

Суд приходить до висновку, що місцевий суд дійшов правомірного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Погоджуючись з обраним видом та розміром стягнення, апеляційний суд враховує всі обставини справи та вважає, що судом обґрунтовано призначене стягнення в виді штрафу в розмірі 10200грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Призначене місцевим судом стягнення є достатнім для виховання ОСОБА_1 та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції, позбавивши ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, позбавив можливості апелянта надалі продовжувати працювати водієм, що негативно вплине на дохід сім`ї, не вказує на наявність підстав для скасування постанови та закриття провадження, чи пом`якшення стягнення, зважаючи на безальтернативність стягнення, передбаченого санкцією ч.1 ст.130 КУпАП. Перешкоди для застосування такого стягнення відповідно до ч.3 ст. 30 КУпАП, відсутні.

Підстави для скасування чи зміни постанови місцевого суду відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 липня 2019 року.

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 липня 2019 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя