ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 594/775/19Головуючий у 1-й інстанції Зушман Г.І.
Провадження № 33/817/355/19 Доповідач - Коструба Г.І.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2019 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Коструба Г.І. за участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 . АДРЕСА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Борщівського районного суду Тернопільської обл. від 13 вересня 2019 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову місцевого суду скасувати, закривши провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у звязку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Зокрема зазначає, що автомобілем керував не він, а ОСОБА_3 .. При цьому останній це підтвердив в суді першої інстанції, пояснивши, що саме під його керуванням автомобіль зіткнувся з мотоциклом Мінськ, а тому він, як водій учасник ДТП, звернувся на лінію 102 та повідомив про даний факт поліцію, однак суд безпідставно та необґрунтовано не взяв до уваги його пояснення, а послався лише на пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які вказували, що автомобілем керував саме він ( ОСОБА_2 ).

Також вказує, що в порушення п.4 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також п.6 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у протокол про адміністративне правопорушення вписані зазначені вище свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які є учасниками ДТП та, відповідно, упередженими особами.

Зазначає, що працівники поліції по приїзду не встановлювали обставин ДТП, хоча саме з таким повідомленням звернувся до них ОСОБА_3 , та не встановлювали, хто саме керував транспортним засобом, при цьому інших протоколів та постанов поліцейськими щодо нього складено не було.

Також вказує, що фабула суті правопорушення в протоколі та постанові не відповідає диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки як у протоколі про адміністративне правопорушення, так і в постанові місцевого суду зазначено, що він керував автомобілем з ознаками алкогольного спяніння, в той час як така ознака була лише одна запах алкоголю з порожнини рота, інших ознак не зазначено. При цьому вказує, що запах алкоголю поліцейський чути не міг, оскільки знаходився на значній відстані від нього.

Окрім того, зазначає, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення та постановою місцевого суду він керував автомобілем о 17 год. 30 хв., хоча о 17 год. 30 хв ні він, ні ОСОБА_3 автомобілем не керували, а знаходились у будинку, і тільки о 17 год. 50 хв. виїхали з дому, а через 5 хв. трапилася ДТП, в той час як на відеофіксації відображені інші часові проміжки.

Перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні у ній докази, заслухавши пояснення ОСОБА_2 , приходжу до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Суд першої інстанції під час розгляду справи забезпечив у відповідності до вимог Конституції України та ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП всебічне, повне та об`єктивне дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення та навів докази, на основі яких у визначеному законом порядку встановив наявність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Доведеність вини та кваліфікація дій ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена належним чином розглянутими, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення від 15 червня 2019 р. №046381 поліцейським Борщівського ВП Чортківського ВП ГУНП ст. лейтенантом Святим С.М. зафіксовано факт керування 15 червня 2019 р. о 17 год 30 хв. по вул. Пеньки в с.Глибочок Борщівського району Тернопільської області водієм ОСОБА_2 транспортним засобом марки Форд Ескорт НОМЕР_1 ТІ з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота та факт його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння на місці за допомогою технічного приладу - газоаналізатора Drager Alcotest 6820, та у медичному закладі у присутності двох свідків.

Протокол сумніву не викликає, оскільки складений відповідно до вимог ст.ст.254,256 КУпАП, тому є належним доказом у справі.

Та обставина, що саме ОСОБА_2 керував транспортним засобом, на відміну від його тверджень про недоведеність даного факту, свідчать показання допитаних в судовому засіданні місцевого суду свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які пояснили, що 15 червня 2019 року вони їхали мотоциклом марки «Мінськ» по вул.Пеньки в с.Глибочок в напрямку поля, за кермом якого був ОСОБА_4 .. На виїзді з села перед ними по всій дорозі з малою швидкістю рухався автомобіль «Форд», за кермом якого був ОСОБА_2 Проїжджаючи повз нього, ОСОБА_2 , не вмикаючи покажчика повороту, різко повернув ліворуч та зіткнувся з ним. Після чого ОСОБА_2 підійшов до них, вимагав відшкодування збитків за пошкодження автомобіля, поводив себе агресивно, перенбував у стані алкогольного спяніння. Працівники поліції пропонували ОСОБА_2 пройти огляд на стан сп`яніння, однак він відмовився.

Причин вважати пояснення зазначених свідків неправдивими у суду апеляційної інстанції немає, і відомості, які могли б свідчити про намагання цих свідків обмовити ОСОБА_2 , а також про упередженість їх показань з метою несправедливого звинувачення у вчиненні ОСОБА_2 зазначеного адміністративного правопорушення, в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, суддя суду апеляційної інстанції приходить до висновку, що саме водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом Форд Ескорт НОМЕР_1 ТІ, а не ОСОБА_3 , як вони про це зазначали в суді першої інстанції, та на що вказує у своїй скарзі апелянт. При цьому в матеріалах справи відсутні будь-які відомості та/або пояснення, які б підтверджували зазначені доводи ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , а тому, на думку судді апеляційного суду, місцевий суд вірно визнав їхні показання в цій частині як такі, що надані з метою уникнення ОСОБА_2 адміністративної відповідальності.

Що стосується суті адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, то суд першої інстанції належним чином дослідив докази, наявні в матеріалах справи та прийняв обґрунтоване рішення щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу вказаного адміністративного правопорушення.

Так, відповідальність за вказаною вище статтею КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2.9.а Правил дорожнього руху України водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебування під впливом наркотичних чи токсичних речовин, а згідно з п.2.5. вказаних Правил водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Суть даної норми закону полягає в тому, що якщо водій ухиляється від огляду на стан сп`яніння, його дії та ознаки сп`яніння фіксують в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності.

Даних вимог Правил дорожнього руху ОСОБА_2 не виконав.

Факт відмови ОСОБА_2 від огляду на стан сп`яніння підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також долученим до матеріалів справи відеозаписом, з якого вбачається, що ОСОБА_2 у їх присутності відмовився проходити огляд на стан алкогольного спяніння на місці зупинки та проїхати для такого огляду в медичний заклад.

Доводи апелянта про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду вказано, що він керував автомобілем з ознаками алкогольного спяніння, хоча по факту вказана лише одна ознака запах алкоголю з порожнини рота, яку поліцейський не зміг би виявити, оскільки знаходився на значній відстані від нього, є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до п.2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з п.3 розділу І вказаної Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно з п.1 розділу ІІ Інструкції за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Тобто, необхідно розуміти, що ознаками алкогольного спяніння можуть бути як одна, так і декілька. При цьому, слід зазначити, що ознаки алкогольного спяніння поліцейський виявляє, виходячи з обєктивної оцінки зовнішнього вигляду водія, і, відповідно до п.2.5 ПДР України, як це зазначалось вище, останній зобовязаний на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, відмова від чого тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.

Що стосується доводів апелянта з приводу розбіжностей у часі вчинення правопорушення, то вони є надуманими, оскільки матеріалами справи чітко встановлено час вчинення правопорушення, а саме 17 год. 30 хв. і дані обставини підтверджені поясненнями свідків, а на відеозаписі, всупереч твердженням ОСОБА_2 , взагалі відсутній показник часу, і будь-яких зауважень з цього приводу ним в судовому засіданні місцевого суду не зазначалось і в матеріалах справи вони також відсутні.

На думку судді апеляційного суду, висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні ним вказаного адміністративного правопорушення є обґрунтованими та узгоджуються як з поясненнями свідків, так із матеріалами справи.

Доводи, які зазначені в апеляційній скарзі ОСОБА_2 , були належним чином досліджені судом першої інстанції та спростовані під час судового розгляду.

Таким чином, в ході апеляційного розгляду обставин, які би підтверджували доводи апеляційної скарги і спростовували висновки суду першої інстанції, не встановлено, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Борщівського районного суду Тернопільської обл. від 13 вересня 2019 р. щодо нього без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис