ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«04» червня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд

у складі: головуючої судді Фаріонової О.М.

за участю секретаря Тимошенка О.С.

особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Грабленка Д.В.

іншого учасника дорожнього руху Ярмоловича О.Є.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою учасника дорожнього руху - ОСОБА_2 , на постанову судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 2 травня 2019 року, якою у відношенні

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працює начальником відділу ГУ ПФУ в Миколаївській області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- провадження по справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, серії БД №281816 від 06.11.2018 року, водій ОСОБА_1 , 12.10.2018 р. о 21 год. 43 хв., в м. Миколаєві по пр. Центральному, в районі зупинки громадського транспорту «Водопровідна», керував транспортним засобом BMW X5, державний номер НОМЕР_1 , в порушення вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху України, не обрав безпечну дистанцію та допустив зіткнення з транспортним засобом Hyundai ix35, державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , що рухався попереду нього. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Дії ОСОБА_1 працівниками патрульної поліції кваліфіковано за ст. 124 КУпАП.

Судом встановлено, що з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, а саме: із схеми ДТП, фотознімків з місця ДТП, а також з показань учасників ДТП та свідків вбачається, що саме інший учасник дорожнього руху ОСОБА_2 , порушив Правила дорожнього руху України, виїжджаючи з другорядної вулиці Водопровідної на проспект Центральний, не впевнився в безпеці свого маневру та виїхав на середню смугу руху, по якій рухався ОСОБА_1 , внаслідок чого відбулося зіткнення. Як зазначив суддя, своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 10.1 ПДР України.

За такого, суддя закрив провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі інший учасник дорожнього руху - ОСОБА_2 , просить постанову скасувати та визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення.

Апелянт зазначає, що, розглядаючи дану справу, суддя мав вирішити питання про порушення Правил дорожнього руху України особою, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, і позбавлений такої можливості відносно іншого учасника дорожнього руху, на якого протокол не складався. Вважає, що суддя не вправі на свій розсуд визначати, які пункти Правил дорожнього руху України були чи могли бути порушені водієм ОСОБА_2 , а суддя зазначивши, що ОСОБА_2 порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху України, вийшов за межі розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, який складено відносно ОСОБА_1

Зазначив, що суддя також не вказав, в чому саме (в тому числі з технічної точки зору) зі схеми ДТП та фотознімків, вбачається відсутність порушення Правил дорожнього руху України ОСОБА_1 Зазначає, що показання учасників ДТП та свідків є суперечливі, а суддя не зазначив, з чиїх саме пояснень та показань вбачається відсутність порушення Правил дорожнього руху України ОСОБА_1

Вказує, що в матеріалах справи наявний висновок експертного дослідження №39 від 06.12.2018 р., відповідно до якого експертом встановлено, що саме дії водія ОСОБА_1 не відповідали вимогам п. 10.1 та п. 13.1 Правил дорожнього руху України, та з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою. Проте, суддя належної оцінки вказаному висновку не надавав, підстави його відхилення в постанові взагалі не зазначив.

Апелянт зазначає, що не відповідають дійсності відображені судом в постанові пояснення, які ОСОБА_2 начебто надав в судовому засіданні як потерпілий, оскільки в судовому засіданні він брав участь як представник потерпілої власника автомобіля HYUNDAI 1X35 ОСОБА_3 , та пояснення як потерпілий в судових засіданнях взагалі не надавав. Вказує на те, що в постанові суду пояснення учасника ДТП - ОСОБА_2 , відображені по-іншому, та суперечать поясненням, які наявні в матеріалах справи.

Також зазначає, що не відповідають дійсності пояснення, які начебто надала свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні, а в постанові суду пояснення зазначеного свідка відображені по-іншому, та суперечать тим поясненням, які відображені у протоколі судового засідання.

Апелянт вказує на те, що суддя не звернув уваги, що свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які викликані за клопотанням захисника ОСОБА_1 , не були зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, не надали пояснень безпосередньо після ДТП, та їх пояснення не співпадають з поясненнями водія ОСОБА_2 , свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , які давали пояснення співробітникам патрульної поліції безпосередньо на місці ДТП.

На думку апелянта, пояснення водія ОСОБА_1 , свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , що водій ОСОБА_2 виїхав з вул. Водопровідна на пр. Центральний одразу в середній ряд, об`їжджаючи маршрутне таксі, а також твердження водія ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_7 , що внаслідок дій водія ОСОБА_2 відбулося зіткнення автомобілів, суперечать схемі ДТП та характеру пошкоджень транспортних засобів.

Зазначає, що якщо б водій ОСОБА_2 виїжджав з вул. Водопровідна на пр. Центральний одразу в середню смугу руху та не надав переваги у русі водію ОСОБА_1 , зіткнення автомобілів відбулося б в зоні повороту, а не через приблизно 25 м від повороту.

Стверджує, що зіткнення з автомобілем BMW Х5 відбулось не в момент перестроювання в середню смугу, а після того, як автомобіль HYUNDAI 1X35 завершив маневр, зайнявши середню смугу, та проїхав в ній близько 20 метрів. Вважає, що в такому випадку, перестроювання в середню смугу не створило раптову перешкоду або небезпеку для автомобіля BMW Х5.

На думку апелянта, оскільки з матеріалів справи вбачається, що кожен з учасників події відтворює обставини ДТП по-своєму, а пояснення свідків є суперечливими, то для встановлення об`єктивної істини по справі потрібні спеціальні знання в галузі автотехніки.

Вважає, що в такому випадку необхідно було провести судову автотехнічну експертизу, яка б надала відповідь на питання щодо технічної спроможності показань кожного водія і свідків та усунула суперечності між ними. Зазначає, що він подав до суду відповідне клопотання, проте суддя відмовив у його задоволенні.

Крім того, апелянт звертає увагу, що в момент вчинення ДТП, водій ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, тому, на думку апелянта, швидкість реакції ОСОБА_1 на дорожню обстановку була сповільненою (зниженою), як і здатність оцінювати та застосовувати адекватні до дорожньої обстановки прийоми керування автомобілем. Тому вважає, що саме водій ОСОБА_1 є винним у вчиненні ДТП.

Заслухавши доводи учасника дорожнього руху ОСОБА_2 , на підтримку поданої апеляційної скарги, заперечення іншого учасника дорожнього руху ОСОБА_1 та його захисника Грабленка Д.В., які вважали прийняте рішення законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд встановив наступне.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що учасниками дорожнього руху були водій Hyundai під керуванням ОСОБА_2 та водій BMW Х5 ОСОБА_1 .

Посилання ОСОБА_2 на те, що він є представником потерпілої ОСОБА_3 (власниці автомобіля) не є слушними, оскільки саме він був водієм автомобіля Hyundai під час дорожньо-транспортної пригоди. ОСОБА_2 надавав пояснення як на місці пригоди, так і в суді першої інстанції, що спростовує доводи апелянта про те, що він взагалі як учасник дорожнього руху пояснень не надавав.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, водій ОСОБА_1 не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну дистанцію та допустив зіткнення з транспортним засобом Hyundai, під керуванням ОСОБА_2 , чим порушив вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху України.

В суді ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та вважав винним іншого учасника дорожнього руху - ОСОБА_2 , який, на його думку, порушив Правила дорожнього руху України, виїжджаючи з другорядної дороги з вул. Водопровідна, на головну- на пр. Центральний. ОСОБА_1 пояснив, що водій ОСОБА_2 об`їжджав маршрутне таксі, що зупинилося на зупинці громадського транспорту, не впевнився в безпеці свого маневру та виїхав не на крайню праву смугу, а на середню смугу руху, по якій він рухався, внаслідок чого відбулося ДТП. Також додав, що рухався в середній смузі, зі швидкістю приблизно 60 км/год, не змінюючи напрямку руху.

Апеляційний суд вважає, що пояснення ОСОБА_1 про те, що не з його вини сталася ДТП, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, з огляду на наступне.

Як слідує з письмових пояснень іншого учасника дорожнього руху - ОСОБА_2 від 30.10.2019 р., він 12.10.2018 р. близько 21 год. 43 хв. керував транспортним засобом Hyundai по вул. Водопровідній. Зазначив, що коли він під`їхав до перехрестя з пр. Центральним, то зупинився, впевнився, що по пр. Центральному відсутні транспортні засоби, почав повертати направо, при цьому швидкість його руху становила приблизно 20 км/год. Після того, як він виїхав на пр. Центральний, він проїхав приблизно 25-30 м, рухався у середній смузі, як раптом відчув сильний удар в задню частину свого автомобіля, внаслідок чого, його транспортний засіб юзом відкинуло та розвернуло. Зазначив, що транспортний засіб BMW X5 після удару відкинуло за межі проїзної частини, де він здійснив наїзд на дерево, після чого зазначений транспортний засіб відкинуло назад на проїзну частину.

Стверджував, що швидкість транспортного засобу BMW X5 була дуже великою, оскільки, коли він виїжджав на пр. Центральний з вул. Водопровідної, зазначеного транспортного засобу не було на проїзній частині. Саме перевищення швидкості водієм ОСОБА_1 , на думку апелянта, створило аварійну ситуацію.

В суді ОСОБА_2 надав аналогічні пояснення та стверджував, що він виїхав з вул. Водопровідна на пр. Центральний. Впевнившись в безпеці свого руху, виїхав на середню смугу для руху, яка була вільна. Натомість, водій ОСОБА_1 рухався по тій же смузі руху (середній) та значно перевищив допустиму швидкість, чим порушив Правила дорожнього руху України, внаслідок чого відбулося ДТП.

З пояснень свідка ОСОБА_4 безпосередньо після ДТП (а.с.13), слідує, що вона знаходилась на передньому пасажирському сидінні транспортного засобу Hyundai під керуванням ОСОБА_2 , який здійснив поворот з вул. Водопровідної АДРЕСА_2 Центральний, та через декілька секунд вони відчули сильний удар в задню частину свого автомобіля. Надалі транспортний засіб BMW X5 відкинуло на обочину, де він здійснив наїзд на дерево.

Як вбачається з протоколу судового засідання, в суді свідок ОСОБА_4 також пояснила, що її чоловік ОСОБА_9 , виїжджаючи з вул. Водопровідної на пр. Центральний, впевнився в безпеці свого руху, виїхав на середню смугу для руху, яка була вільна. Автомобіль BMW під керуванням ОСОБА_1 вона побачила лише після зіткнення.

Також в матеріалах справи містяться письмові пояснення свідка ОСОБА_8 , які він надав безпосередньо після вчинення ДТП, та зазначив, що 12.10.2018 р. став свідком ДТП між транспортним засобом Hyundai та BMW X5. Зазначив, що транспортний засіб Hyundai виїжджав з вул. Водопровідної на пр. Центральний в бік вул. Рюміна з приблизною швидкістю 35 км/год. В той час, як транспортний засіб BMW X5 рухався від вул. Бузника в бік вул. Рюміна з приблизною швидкістю 100 км/год. Вказав, що за зупинкою громадського транспорту вул. Водопровідної, транспортний засіб BMW X5 допустив зіткнення з транспортним засобом Hyundai, вдаривши його в задню частину автомобіля, після чого транспортний засіб BMW X5 відкинуло ліворуч в дерево. Також додав, що транспортний засіб Hyundai виїжджав на пр. Центральний в праву крайню смугу руху (а.с.12 зв).

Таким чином, з наведених пояснень водія ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_8 вбачається, що водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом BMW X5, рухався по головній дорозі по пр. Центральному у середній смузі руху, а водій ОСОБА_9 виїжджав з другорядної дороги вул. Водопровідної на головну дорогу пр. Центрального.

Пояснення ОСОБА_9 та свідків про те, що водій ОСОБА_1 рухався з перевищенням допустимої швидкості руху, є лише припущеннями, та матеріалами справи не підтверджуються, дана обставина при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не встановлена та перевищення швидкості працівниками поліції не ставиться у провину ОСОБА_1 Тому, в цій частині пояснення водія ОСОБА_9 та вказаних свідків суд не бере до уваги.

Згідно поясненням свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в суді першої інстанції, водій ОСОБА_2 виїхав одразу на середню смугу руху пр. Центрального через те, що на правій крайній смузі на зупинці громадського транспорту «Водопровідна» об`їжджав маршрутне таксі.

Пояснення ОСОБА_1 узгоджуються з даними схеми ДТП, з якої вбачається, що проїзна частина пр. Центрального поділена на три смуги руху в попутному напрямку, шириною по 3 м кожна. При цьому, транспортний засіб Hyundai, під керуванням ОСОБА_2 , виїжджав з другорядної вул. Водопровідної на головну дорогу по пр. Центральному.

Як видно зі схеми ДТП, зіткнення сталося саме на середній смузі руху пр. Центрального, по якій рухався водій ОСОБА_1 , і на яку з другорядної вулиці виїхав водій ОСОБА_2 Встановлено, що автомобіль Hyundai виконував правий поворот на пр. Центральний, і в напрямку від вул.Морехідної.

Крім того, як вбачається зі схеми ДТП та з висновку експертного дослідження №39 від 06.12.2018 р. (а.с. 23-35), після зіткнення транспортних засобів в межах проїзної частини визначено розташування автомобіля Hyundai, який передньою частиною був спрямований в напрямку від вул. Мореходної до вул. Водопровідна, та до лівого краю дороги, і розташований на відстані 2,3 м та 3,3 м відповідно від заднього та переднього правих коліс до правого краю проїзної частини, і на відстані 7,8 м від закінчення лівого сліду юзу до заднього правого колеса даного автомобіля.

Також на схемі ДТП відображені сліди юзу транспортного засобу Hyundai, які мають дугоподібну форму, довжиною у повздовжньому напрямку по 4,5 м кожний. При цьому, правий слід починається на відстані 25,1 м від повороту на вул. Водопровідній та на відстані 5,0 м від правого краю проїзної частини і закінчується на відстані 4,2 м від правого краю дороги.

Як зазначено в даному експертному дослідженні, з урахуванням виявленої слідової інформації, зіткнення даних транспортних засобів відбулося в межах середньої смуги руху.

Зі схеми ДТМ також слідує, що транспортний засіб BMW X5 від удару відкинуло вліво, де він здійснив наїзд на дерево та зупинився паралельно на проїзній частині пр. Центрального на крайній лівій та частково задньою частиною автомобіля на середній смузі руху на відстані 0,8 та 3,5 м від лівого краю проїзної частини до переднього і заднього правих коліс, та на відстані 2,6 м від переднього правого колеса автомобіля Hyundai, до свого заднього лівого колеса. Напрямок руху автомобіля BMW X5 був в напрямку від вул. Морехідна до вул. Водопроводна.

Також на схемі ДТП відображено в межах середньої та лівої смуг руху, де визначено розташування лівої частини автомобіля Hyundai, та автомобіля BMW X5, визначено розташування овалоподібного осипу скла та пластику від автомобілів. Зі схеми ДТП також видно, що осип скла розпочато на відстані 19,3 м від повороту з другорядної вулиці, що вказує на вірогідне місце зіткнення саме на цій відстані, а не на відстані приблизно 25 м, як вказує апелянт.

Згідно схеми ДТП, транспортні засоби отримали наступні механічні пошкодження:

BMW X5 відсутній передній бампер, деформовано передню частину кузова та капот, а також переднє ліве крило;

Hyundai деформовано заднє ліве крило, вирвано заднє ліве колесо.

Також в матеріалах справи містяться фотознімки з місця ДТП, де відображені транспортні засоби, їх розміщення відносно один одного та на проїзній частині, а також відображені механічні пошкодження автомобілів і осип скла та пластику від автомобілів.

Отже, характер отриманих пошкоджень транспортних засобів свідчить про те, що зіткнення сталося саме під час перестроювання автомобіля під керуванням ОСОБА_2 у середню смугу руху.

Таким чином, дані, що відображені на схемі ДТП та дані щодо характеру пошкоджень транспортних засобів, спростовують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки він рухався по головній дорозі пр. Центрального та мав перевагу у русі, а водій ОСОБА_2 виїжджав з другорядної дороги з вул. Водопровідної, на середню смугу руху пр. Центрального, по якій рухався на своєму автомобілі водій ОСОБА_1 , внаслідок чого і відбулося зіткнення.

З пояснень ОСОБА_2 слідує, що, виїжджаючи з другорядної дороги, він виїхав на середню смугу руху. Однак, згідно вимог п. 10.5 ПДР у разі повороту праворуч слід рухатися ближче до правого краю проїзної частини.

Окрім того, згідно п. 10.3 ПДР, у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.

Тобто, виїхавши на середню смугу руху, водій ОСОБА_2 не переконався, що це не створить аварійної ситуації. Як встановлено судом, водій ОСОБА_1 рухався по головній вулиці, у середній смузі руху, на яку також виїхав водій ОСОБА_2

Хоча водій ОСОБА_1 в момент вчинення ДТП знаходився у стані алкогольного сп`яніння, на що посилається апелянт, але зазначена обставина не є підставою для визнання ОСОБА_1 винним в порушення ним вимог п. 13.1 ПДР України.

Відповідно до вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху України, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Отже, доводи апелянта про те, що у виниклій дорожній ситуацій водій ОСОБА_1 не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з транспортним засобом Hyundai, під керуванням ОСОБА_2 , який рухався по автодорозі у попутному напрямку, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.

З досліджених під час апеляційного розгляду доказів встановлено, що вина водія ОСОБА_1 в порушенні ним вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не доведена.

За таких обставин, судом першої інстанції зроблений вірний висновок про невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та про закриття провадження за відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення.

При подачі апеляційної скарги ОСОБА_2 заявив клопотання про призначення по справі автотехнічної експертизи, на предмет встановлення наступних питань:

-як повинен був діяти в даній дорожній ситуації водій автомобіля Hyundai іх35 державний номер НОМЕР_2 ;

-як повинен був діяти в даній дорожній ситуації автомобіль BMW X5 державний номер НОМЕР_1 ;

-чиї дії з водіїв знаходяться у причинному зв`язку з ДТП;

-чи технічно спроможні пояснення водія автомобіля Hyundai іх35 державний номер НОМЕР_2 обставинам ДТП;

-чи технічно спроможні пояснення водія автомобіля BMW X5 державний номер НОМЕР_1 обставинам ДТП;

-чи технічно спроможні пояснення свідків обставинам ДТП.

Аналогічне клопотання заявлено ним під час розгляду справи про адміністративне правопорушення в суді першої інстанції, яке суддею місцевого суду розглянуто. Мотивуючи відмову в задоволенні зазначеного клопотання, вірно зазначено, що надавати оцінку показанням учасників дорожнього руху, показанням свідків не входить до компетенції експерта. Крім того, як слідує з пояснень ОСОБА_2 під час апеляційного розгляду, основною метою для призначення експертизи є встановлення швидкості руху автомобіля під керуванням водія ОСОБА_1 , оскільки, на думку апелянта, водій ОСОБА_1 значно перевищив швидкість руху, що стало причиною ДТП.

Проте, згідно протоколу про адміністративне правопорушення, в провину ОСОБА_1 не ставиться порушення вимог ПДР щодо перевищення швидкості руху, а суд розглядає справу лише в межах тих обставин, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення.

За такого, підстави для призначення автотехнічної експертизи, в тому числі під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, не вбачається.

Також відсутні підстави для повторного допиту свідків ОСОБА_4 , оскільки вона допитана судом, і її показанням надана відповідна оцінка.

одо пояснень свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , які надані безпосередньо після ДТП (а.с. 12, 13), то ці пояснення досліджені під час апеляційного розгляду. Встановлено, що пояснення свідка ОСОБА_8 про перевищення швидкості водієм ОСОБА_1 є припущеннями. А пояснення свідка ОСОБА_10 свідчать про те, що вона бачила лише сам момент зіткнення транспортних засобів. Щодо свідка ОСОБА_11 , то в суді першої інстанції ОСОБА_2 не заявляв клопотання про його виклик. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, цей свідок не зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення, працівники поліції не відбирали у нього пояснення, а тому відсутні процесуальні підстави для допиту вказаного свідка під час апеляційного розгляду.

З огляду на наведене, доводи учасника дорожнього руху ОСОБА_2 , про безпідставність висновків судді місцевого суду про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не знайшли свого підтвердження.

Між тим, є частково обґрунтованими доводи апелянта про висновки судді про наявність в діях ОСОБА_2 порушень вимог п. 10.1 ПДР.

Так, закриваючи провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 суддя зазначив, що відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення як документ, що засвідчує факт неправомірних дій, є одним з основних джерел доказів, складається за встановленою формою і має містити дані, необхідні для вирішення справи. Предмет судового розгляду обмежений обставинами, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення, та які визначають його суть.

Однак, всупереч вимогам закону, суддя вийшов за межі протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №281816 від 06.11.2018 р., складеного у відношенні ОСОБА_1 за порушення ним вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху України, та вказав, що з матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що саме інший учасник дорожнього руху ОСОБА_2 , порушив Правила дорожнього руху, виїжджаючи з другорядної вул. Водопровідної на пр. Центральний, не впевнився в безпеці свого маневру та виїхав на середню смугу руху, де рухався водій ОСОБА_1 , внаслідок чого відбулося зіткнення. Своїми діями ОСОБА_2 порушив, за висновками місцевого суду, п. 10.1 ПДР України. Проте, у даній справі про адміністративне правопорушення суд може вирішувати питання винуватості саме водія ОСОБА_1 у порушенні ним Правил дорожнього руху України за обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, та не може встановлювати вину іншого учасника дорожнього руху ОСОБА_2 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.

Крім того, як слідує з пояснень ОСОБА_2 , у відношенні нього протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП не складався.

Тому постанова судді в цій частині не відповідає вимогам закону та підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови.

За такого, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 02 травня 2019 року, - скасувати.

Винести нову постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Фаріонова