Провадження № 33/4823/90/19
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2019 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - Оседача М.М.,

за участі захисника-адвоката - Хайтова П.В.,

особи, яка притягується

до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу захисника-адвоката Кушнеренка Є.Ю. в інтересах ОСОБА_2 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 січня 2019 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, фізична особа-підприємець, одружений, має на утриманні трьох дітей, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) з накладенням стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням його права керування транспортними засобами на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у сумі 384 грн. 20 коп.

Як встановив суд, ОСОБА_2 18 грудня 2018 року о 09 год. 26 хв. в м. Чернігові по вул. Бєлова, 30, керував автомобілем «BMW x5», д.н.з. НОМЕР_1, з явними ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: почервоніння шкіри обличчя, порушення мови, звужені зіниці, які не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у встановленому законом порядку у лікарні, відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Не погоджуючись з даною постановою суду стороною захисту було подано апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження по справі. При цьому просить звільнити ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд трудового колективу для застосування відносно нього заходів громадського впливу.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності не оспорює факту відмови від проходження огляду з метою виявлення стану наркотичного сп'яніння у встановленому порядку, та з цього приводу щиро розкаюється, проте вважає, що призначаючи йому вид адміністративного стягнення суд першої інстанції належним чином не врахував ряд пом'якшуючих обставин, а саме: його щире каяття у вчиненому, те, що він вчинив дане адміністративне правопорушення у стані сильного душевного хвилювання, та того, що він має на утриманні трьох дітей, за місцем роботи характеризується позитивно, як відповідальний працівник. Звертає увагу на те, що позбавлення його права керування транспортним засобом призведе його родину у скрутне становище, оскільки автомобіль йому потрібен для забезпечення сімейних потреб. Крім того, не погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні клопотання щодо передачі матеріалів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 на розгляд трудового колективу, оскільки трудовий договір між ним та ТОВ «ТБК Вікторія» з 02 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року, який хоча і є строковим, однак даного терміну вистачило б для передання його на поруки трудовому колективу.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 та його захисника-адвоката Хайтова П.В., які висловились на підтримання апеляційних вимог, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що суд першої інстанції під час розгляду справи забезпечив у відповідності до вимог ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП всебічне, повне та об'єктивне дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення та навів докази, на основі яких у визначеному законом порядку встановив наявність вини ОСОБА_2М, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, яка в даному випадку ніким з учасників справи про адміністративне правопорушення не оскаржується.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, що передбачено п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 не заперечував факту порушення ним п. 2.5 ПДР України, за яке передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що в даному випадку полягає у відмові від проходження у встановленому порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння.

Крім визнання ОСОБА_2 своєї вини, вона підтверджується наявним в матеріалах справи доказами, зокрема:

- даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД. №238190 від 18 грудня 2018 року(а.с. 3);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 18 грудня 2018 року (а.с. 4);

- письмовими пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, в присутності яких було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 (а.с. 5,6);

- рапортом інспектора взводу №2 роти №1 БУПП в Чернігівській області Котлобая К.В, який склав протокол про адміністративне правопорушення (а.с. 8);

- відеоматеріалом до протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 7).

Даним доказам суд надав правильну оцінку та вірно встановив фактичні обставини справи щодо відмови ОСОБА_2 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння за наявності підозри знаходження особи в такому стані, з чим в повному обсязі погоджується і суд апеляційної інстанції, та приходить до висновку, що в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності міститься склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП.

Висловлюючи прохання про скасування постанову суду, ОСОБА_2 виходив з того, що при призначенні йому виду адміністративного стягнення не було враховано обставин, передбачених ст. 34 КУпАП, однак таке твердження не знайшло свого обґрунтування, оскільки, як вбачається з мотивувальної частини постанови місцевого суду, вирішуючи питання накладення адміністративного стягнення, було враховано характер вчиненого ОСОБА_2 адміністративного стягнення, особу правопорушника, його сімейний та матеріальний стан, ступінь його вини, в зв'язку з чим прийшов до цілком обґрунтованого висновку про накладення на нього адміністративного стягнення передбаченого санкцією інкримінуємої йому частини статті.

При цьому, стороною захисту не було надано апеляційному суду жодних доказів того, що ОСОБА_2 вчинив дане адміністративне правопорушення у стані сильного душевного хвилювання, та вважає дану версію такою, що направлена на уникнення особою правопорушником від адміністративної відповідальності.

Крім того, в апеляційній скарзі захисник-адвокат Хайтов П.В. виклав свої доводи з приводу незгоди з відмовою в задоволенні клопотання про передачу ОСОБА_2 на поруки трудовому колективу ТОВ «ТБК Вікторія», однак, на думку апеляційного суду вони є безпідставними, та такими, що не підтверджуються матеріалами справи про адміністративне правопорушення, оскільки, як до суду першої інстанції, так і апеляційному суду стороною захисту не було надано копії трудового договору між ОСОБА_2 та ТОВ «ТБК Вікторія», однак, було задоволено клопотання захисника про долучення до матеріалів справи письмові пояснення ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які підтверджують лише позитивну характеристику особи правопорушника, проте жодним чином не спростовують його вини у вчиненому адміністративному правопорушенні, та не можуть бути підставою для передачею даної особи на поруки трудового колективу.

Також, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого суду з приводу сумнівності існування між сторонами трудових відносин, а також з висновками, з приводу того, що особа правопорушник є сумлінним працівником, в зв'язку з чим трудовий колектив і виявив бажання поручитися за нього, так як трудовий договір було укладено за три тижні до судового засідання, в зв'язку з чим, викликає сумнів, що за такий короткий проміжок часу ОСОБА_2 встиг показати та зарекомендувати себе як сумлінного та відповідального працівника.

Щодо доводів апеляційної скарги про проведення судом розгляду за відсутності ОСОБА_2, то вони не спростовують висновків суду про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, відповідно ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 в судові засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, крім того, від його імені в установленому законом порядку діяв захисник - адвокат Кушнеренко Є.Ю., який до початку судового засідання в суді першої інстанції надав клопотання від 28 січня 2019 року про розгляд справи без його участі, оскільки він задіяний в іншому процесі, та без участі ОСОБА_2, оскільки той перебував у відрядженні.

У зв'язку з чим враховуючи скорочені строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 277 КУпАП, суд першої інстанції розглянув справу у його відсутність.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Права, які на думку ОСОБА_2 та його захисника-адвоката Хайтова П.В. були порушені під час розгляду справи в суді першої інстанції, зокрема надання показів, долучення до матеріалів справи інших доказів, та інше, були повністю поновлені та реалізовані під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Порушень закону, що тягнуть скасування постанови суду, як про це просив апелянт у своїй апеляційній скарзі, при апеляційному розгляді справи не було встановлено.

Керуючись ст.ст. 245, 293, 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Кушнеренка Є.Ю. в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 січня 2019 року, про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяМ. М. Оседач