Справа №521/9685/19
Номер провадження 3/521/4248/19
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08.07.2019 року суддя Малиновського районного суду м. Одеси Старіков О.О., розглянувши матеріали, які надійшли з УЗЕ в Одеській області ДЗЕ України НП України, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1

за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КпАП України,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №469 від 06.06.2019 року, вбачається, що ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді начальника відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 , подав електронну декларацію за 2017 рік 22.05.2018 року, чим порушив ч.1 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції».

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину не визнав та пояснив, що він проходить військову службу у військовій частині, яка є режимним об`єктом. В нього не було можливості отримати електронно-цифровий підпис та подати декларацію.

Прокурор у судовому засіданні просив визнати ОСОБА_1 винним та накласти на нього адміністративне стягнення.

Розглянувши матеріали справи, суддя вважає за необхідне визнати ОСОБА_1 винним з наступних підстав.

Диспозиція статті 172-6 КпАП України є бланкетною адміністративно-правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших норм.

Так, відповідно до ч.1 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції» передбачено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 ЗУ «Про запобігання корупції», зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Для кваліфікації діяння, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КпАП України необхідним є встановлення несвоєчасності подання декларації, тобто подання поза строком, визначеним законом.

Таким чином, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 суддею було встановлено, що вона подала електронну декларацію за 2017 рік 01.04.2018 року, тобто поза строком, передбаченим ч.1 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції».

Щодо суб`єктивної сторони скоєння правопорушення, то необхідно зазначити, що конструктивною ознакою правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КпАП України є несвоєчасне подання декларації без поважних причин. Тобто за наявності останніх відповідальність за аналізованою частиною статті виключається. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо.

Суб`єктивна сторона цього правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. Вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Суддя вважає, що вказані ОСОБА_1 обставини, не є поважними причинами несвоєчасного подання декларації.

Таким чином, ОСОБА_1 мав можливість подати декларацію з 01.01.2018 року по 31.03.2018 року, але це не зробив.

Крім того, у рішенні ЄСПЛ «Гавенда проти Польщі» зазначено, що якість закону вимагає, щоб він був доступний для даної особи і вона також могла передбачити наслідки його застосування до неї та щоб закон не суперечив принципові верховенства права. Це означає, що в національному праві закон має містити досить зрозумілі й чіткі формулювання, які давали б громадянам належне уявлення стосовно обставин та умов, за якими державні органи уповноважені вдаватися до втручання в право.

Суддя вважає за необхідне зазначити, що розглядаючи вищевказане рішення ЄСПЛ через призму даної справи про адміністративне правопорушення, можливо зробити висновок, що ч.1 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції» містить досить зрозумілі й чіткі формулювання, які дають громадянам належне уявлення стосовно обставин та умов, за якими вони можуть бути притягнені до адміністративної відповідальності, тож вони можуть передбачити наслідки його застосування, що не суперечить принципові верховенства права.

За таких обставин, суддя вважає, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КпАП України, за кваліфікуючою ознакою несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Приймаючи до уваги характер скоєного правопорушення та особу правопорушника, раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася, відсутність пом`якшуючих обставин, відсутність обтяжуючих обставин, суддя вважає необхідним застосування до неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Керуючись ст.ст. 9-11, 172-6, 221, 252, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КпАП України та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень на користь держави.

На підставі п.5 ч.2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384 гривні 20 копійок на користь держави.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: О.О. Старіков