Справа №461/3897/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2019 року суддя Галицького районного суду м. Львова Стрельбицький В.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживає: АДРЕСА_1 ,

за статтями 130 ч.1, 126 ч.2, 121 ч.5 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОБ №143073, 24.05.2019 року о 23 годині 14 хвилин, по вул. Паркова, 8, в районі польського посольства у м. Львові, водій ОСОБА_1 , керував скутером СУЗУКІ Верде н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушена координація рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, відповідно до встановленого законом порядку, відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім цього, згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОБ №143063, 24.05.2019 року о 23 годині 14 хвилин, по вул. Паркова, 8, у м. Львові, водій ОСОБА_1 , керував скутером СУЗУКІ Верде н.з. НОМЕР_1 , не зареєстрованим у встановленому порядку та без посвідчення водія, тобто не маючи права керування, чим порушив вимоги п.п. 2.1а, 2.1б Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст.126 ч.2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Також, згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОБ №143062, 24.05.2019 року о 23 годині 14 хвилин, по вул. Паркова, 8, у м. Львові, водій ОСОБА_1 , керував скутером СУЗУКІ Верде н.з. НОМЕР_1 без мотошолома, чим порушив вимоги п. 2.3г Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст.121 ч.5 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 факти вчинення правопорушень заперечив. Просив суд закрити провадження у справі, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вказав, що він дійсно перебував у вказаному у протоколі місці в зазначений час, однак не керував скутером СУЗУКІ Верде н.з. НОМЕР_1 та не здійснював рух на ньому. Даний скутер належить знайомому його брата ОСОБА_2 , який залишив його брату для зберігання.

Частиною 5 ст.121 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Частиною 2 ст.126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.9 (а) Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 6 Розділу ІІ Наказу № 1452/735 від 09 листопада 2015 року «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Відповідно до положень ст.266 КУпАП, у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що про відсутність в діях громадянина ОСОБА_1 складу вищенаведених адміністративних правопорушень передбачених статтями 130 ч.1, 126 ч.2, 121 ч.5 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з огляду на наступне.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОБ №143073 від 24.05.2019 року, ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовивсяв присутності двох свідків.

До протоколу долучені відеоматеріали. Водночас, керування скутером ОСОБА_1 на даних відеоматеріалах не зафіксовано, як і не зафіксовано, що ОСОБА_1 знаходився на даному скутері в момент приїзду поліції.

ОСОБА_1 являється неповнолітньою особою. Таким чином, процедура притягнення ОСОБА_1 до відповідальності, як неповнолітнього, вимагає особливого ставлення з боку держави, зокрема правоохоронних органів, суду та забезпечення прав неповнолітнього, передбачених КУпАП та Конституцією України.

В той же час, з відеоматеріалу долученого до протоколу вбачається, що інспектором поліції ОСОБА_1 було запропоновано пройти медичний огляд в закладах охорони здоров`я без присутності його законного представника чи захисника, що, в свою чергу, ставить під сумнів справедливість провадження в цілому.

У процесі судового розгляду, з метою перевірки та оцінки пояснень ОСОБА_1 неодноразово викликався інспектор який склав протокол, а також свідок ОСОБА_5 , яка викликала працівників поліції на місце подій, однак останні в судове засідання не з`явились.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що він разом з ОСОБА_1 і компанією інших підлітків в цей вечір йшли по вулиці. Жінка зробила їм зауваження та викликала поліцію. Скутер стояв на вулиці. Його ніхто не заводив та на ньому не їздив.

Свідок ОСОБА_7 вказав, що він є старшим братом ОСОБА_1 Скутер належить їхньому знайомому ОСОБА_8 , який залишив його біля польського консульства для того, щоби він ( ОСОБА_9 ) за ним доглянув.

Свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , кожен окремо, в судовому засіданні вказали, що 24.05.2019 року знаходились в одній компанії з ОСОБА_1 . В цей вечір ОСОБА_1 скутером не керував, на ньому не їздив та не заводив.

Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Таким чином, в ході розгляду справи доказів того, що ОСОБА_1 здійснював рух на скутері СУЗУКІ Верде н.з. НОМЕР_1 не встановлено.

При цьому оцінюючи протоколи та письмові пояснення свідка ОСОБА_5 , в сукупності з іншими вищенаведеними доказами, суд надає перевагу доказам, які сприймав безпосередньо, враховує те, що в письмових поясненнях свідок ОСОБА_5 не зазначає прізвище ймовірного порушника, тобто прямо не вказує на ОСОБА_7 . Крім цього, суд приймає до уваги той факт, що відмова ОСОБА_7 від проходження медичного огляду, незважаючи на те, що працівники поліції встановили його вік, а саме те, що він являється неповнолітнім, була оформлена без присутності його законного представника або захисника, що суд визнає порушенням права на захист.

Статтею 245 цього ж Кодексу передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Аналізуючи докази по даній справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, приходжу до висновку, що вина громадянина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП в ході розгляду справи є не доведеною.

Так, відеоматеріал не містить жодних відомостей, що останній здійснював рух на скутері, а допитані в судовому засідання свідки, обставини викладені у протоколі спростували, пояснення ОСОБА_1 щодо недотримання процедури його огляду в процесі розгляду справи не спростовані, оскільки інспектор патрульної поліції на виклики суду не з`явився, письмові докази по справі, в тому числі письмові пояснення свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 теж не доводять факту того, що ОСОБА_1 взагалі здійснював рух на зазначеному у протоколі транспортному засобі. При цьому, встановленим є те, що поліцейськими було порушено право на захист під час проходження процедури огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння.

Таким чином, не доведеним є як факт керування ОСОБА_1 скутером СУЗУКІ Верде н.з. НОМЕР_1 так і того, що ОСОБА_1 керував таким, не маючи права керування і без мотошолому, тобто відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за статтями 126 ч.2, 121 ч.5 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, оцінюючи надані суду докази в цілому, суд приходить до переконання, що в даній справі відсутні будь-які фактичні дані, на підставі яких, поза розумним сумнівом, що є стандартом доведення, необхідним для визнання особи винною, може бути зроблений обґрунтований висновок про те, що в даному випадку ОСОБА_1 порушив п.п. 2.5, 2.1а, 2.1б, 2.3г Правил дорожнього руху, адже в ході розгляду справи не встановлено жодного належного доказу, який вказав би на наявність обставин, які доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих правопорушень та не здобуто жодного прямого доказу причетності до даних правопорушень ОСОБА_1 .

Викладені обставини свідчать про недоведеність наявності в діяннях ОСОБА_1 складу правопорушень, передбачених статтями 130 ч.1, 126 ч.2, 121 ч.5 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що виключає можливість притягнення його до адміністративної відповідальності.

У силу п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно п. 4 ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Даний висновок Конституційного Суду України узгоджується з правовим позиціям Європейського Суду з прав людини, практика якого при розгляді справ судами в обов`язковому порядку використовується як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Європейський Суд зазначає, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкове не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.

Отже, суд враховуючи, положення ст. 251 КУпАП, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази в їх сукупності, приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених статтями 130 ч.1, 126 ч.2, 121 ч.5 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, на підставі п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення .

З урахуванням викладеного, керуючись п. 1 ст. 247 ст. ст. 283, 284 КУпАП, -

постановив:

Провадження по справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 130 ч.1, 126 ч.2, 121 ч.5 Кодексу України про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд міста Львова протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.В. Стрельбицький