КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2019 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду - Сілкова І.М., за участю ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 02 травня 2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за п.6 ч.1 ст. 212-2 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого п.6 ч.1 ст. 212-2 КУпАП та нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень.

Згідно постанови, 08 лютого 2019 року за результатами проведення позапланової тематичної перевірки стану охорони державної таємниці в Адміністрації Державної кримінально-виконавчої служби України було виявлено та задокументовано факт порушення полковником внутрішньої служби ОСОБА_1 п.п. 206, 211 Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2013 №939, а саме те, що ОСОБА_1 не здійснив заходи з обстеження приміщення № 416 в якому постійно зберігаються картки агентурного апарату ДКВС України з найвищим грифом секретності «Цілком таємно» за Україну в цілому та журнали обліку агентурного апарату ДКВС України з грифом секретності «Цілком таємно» в період часу з 24 квітня 2018 року по 08 лютого 2019 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене п.6 ч.1 ст. 212-2 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, просить скасувати постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 02.05.2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за п.6 ч.1 ст. 212-2 КУпАП через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права, а провадження в справі стосовно нього закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що розглядаючи дану справу, суддя припустився оцінки наявних в матеріалах справи доказів без всебічного, повного і об`єктивного з`ясування всіх обставин справи в їх сукупності, формально підійшов до розгляду даної справи, не з`ясувавши чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні та прийняв рішення, не обґрунтувавши свій висновок достатніми і беззаперечними доказами.

При цьому апелянт вказує, що при підготовці до розгляду справи суд не звернув своєї уваги на численні порушення норм Кодексу про адміністративне правопорушення таположень Наказу СБ України від 22.03.2017 №173 Про затвердження «Інструкції про порядок оформлення в Службі безпеки України матеріалів про адміністративні правопорушення» (далі - Інструкція).

Також зазначає, що згідно протоколу правопорушення виявлено 08.02.2019 року, однак вказаний протокол складений через 45 діб, а саме 25.03.2019 року, тобто з порушенням положень ч.2 ст. 254 КУпАП п.4 розділу II Інструкції, якими передбачено складання протоколу про адміністративне правопорушення не пізніше 24 годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення. Крім цього, в матеріалах справи містяться письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , однак всупереч вимог ч.1 ст. 256 КУпАП, ці свідки в протоколі не зазначені, а зміст протоколу щодо дати вчинення, виявлення та припинення правопорушення не відповідає фактичним обставинам справи, що було підтверджено під час судового розгляду.

Апелянт звертає увагу, що в період з 20.12.2018 року по 22.12.2018 року (коли фактично було вчинено правопорушення) він перебував у відрядженні, а тому не знав і не міг знати про переміщення матеріальних носіїв секретної інформації з кабінету №250 до кабінету №416, однак суд не прийняв до уваги його пояснення по суті протоколу та пояснення свідка ОСОБА_4 .

Крім того наголошує, що жодним нормативним актом не передбачено покладання на нього обов`язків чи надання прав щодо контролю за роботою режимно-секретного підрозділу (Сектору режимно-секретної роботи) і згідно наявної у справі посадової інструкції, він не відповідає за дотримання вимог режиму секретності працівниками сектору з обліково- реєстраційної роботи.

Вислухавши поясненняОСОБА_1 на підтримку доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та апеляційні доводи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.ст. 245, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом. При розгляді справи слід з`ясувати, чи мало місце правопорушення, за яке особа притягується до відповідальності, чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підставі цих вимог закону, а також ст.ст. 251, 252 КУпАП суддя у постанові повинен навести докази вини особи, притягнутої до адміністративної відповідальності та дати їм належну оцінку в їх сукупності.

Однак, всупереч вказаним вимогам закону, судом першої інстанції не були в повному обсязі з`ясовані всі обставини справи, у зв`язку з чим оскаржувана постанова не може бути визнана законною і обґрунтованою та підлягає скасуванню.

Так, під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 пояснив, що дійсно входив до складу комісії утвореної наказом Адміністрації ДКВС України від 28.02.2018 року №33/ОД-18 про проведення обстеження режимних приміщень до 28.02.2018 року і за результатами перевірки сектором режимно-секретної роботи було складено Перелік режимних приміщень (зон, територій) Адміністрації Державної кримінально-виконавчої служби України. При цьому, приміщення № 416 на час проведення обстеження (28.02.2018) було закріплено за Головним слідчим управлінням Міністерства юстиції України, в якому розташовувався службовий кабінет старшого слідчого в ОВС відділу процесуального контролю Управління організації досудового розслідування ГСУ ОСОБА_5, тобто зазначене приміщення станом на 28.02.2018 року не використовувалось Адміністрацією ДКВС України. Після ліквідації зазначеного слідчого органу та звільнення його працівників, приміщення № 416 було передано у розпорядження Адміністрації ДКВС України. Обстеження зазначеного приміщення проводилось на підставі наказу Адміністрації ДКВС України від 17.01.2019 року №21/ОД-19 про створення комісії для обстеження режимних приміщень, до якої його включено не було, і за результатами проведення обстеження кабінету №416 зазначеною комісією складено відповідний акт №14-5дск від 21.01.2019 року, а тому він не міг вчинити порушення вимог режиму таємності з 24.04.2018 по 08.02.2019 року, як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення.

Вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за п.6 ч.1 ст. 212-2 КУпАП, суд першої інстанції зазначив, що вина останнього підтверджується матеріалами адміністративної справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення №25 від 25.03.2019 року, витягом з акту №26/1/3-138дск від 08.02.019 року, поясненнями ОСОБА_3 від 19.04.2019 року в яких він зазначав, що про переміщення документів з кабінету №250 до кабінету №416 повідомляли заступника начальника управління - начальника відділу організації оперативно - розшукової роботи Адміністрації Державної кримінально-виконавчої служби України ОСОБА_1

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів поданої апеляційної скарги вважаю, що при розгляді даної справи, суддею не були дотримані вимоги закону щодо повного, всебічного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи, оскільки приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого п.6 ч.1 ст. 212-2 КУпАП, суддя належним чином не дослідив і не перевірив наявні в матеріалах справи дані та обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення №25 від 25.03.2019 року, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу даного адміністративного правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с. 39-41), наказом Адміністрації ДКВС України від 28.02.2019 року №33/ОД-19 створена комісія для обстеження режимних приміщень (а.с. 39), до якої входив ОСОБА_1 . Згідно цього наказу, комісія була зобов`язана провести обстеження режимних приміщень до 28.02.2018 року. Проведення будь яких перевірок режимних приміщень в подальшому після 28.02.2018 року зазначеним наказом не передбачалось.

Комісією було проведено обстеження режимних приміщень, а саме 13 службових кабінетів, у тому числі проведено обстеження режимного приміщення № 250 , закріпленого за сектором обліково-реєстраційної роботи, де зберігались картки агентурного апарату ДКВС України та журнали обліку з грифом секретності «Цілком таємно».

Згідно пояснень начальника сектору режимно-секретної роботи Адміністрації ДКВС України ОСОБА_4 , наданих під час розгляду даної справи в суді першої інстанції, приміщення №416 на час проведення обстеження 28.02.2018 року було закріплено за іншою юридичною особою і передано у розпорядження Адміністрації ДКВС України в листопаді 2018 року. Обстеження даного приміщення здійснювалось відповідною комісією на підставі наказу Адміністрації ДКВС України від 17.01.2019 року №21/ОД-19 про створення комісії для обстеження режимних приміщень (а.с. 50, 96).

Проте розглядаючи дану справу, суддя місцевого суду не звернув своєї уваги, що згідно вказаного наказу ОСОБА_1 не залучався до участі у зазначеному обстеженні режимних приміщень.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що обстеження зазначеного приміщення №416 проводилось на підставі наказу Адміністрації ДКВС України від 17.01.2019 року №21/ОД-19 про створення комісії для обстеження режимних приміщень, до якої ОСОБА_1 включено не було, і за результатами проведення обстеження кабінету №416 зазначеною комісією складено відповідний акт №14-5дск від 21.01.2019 року.

Отже, аналіз даних, що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, які були досліджені під час апеляційного розгляду, свідчить, що ОСОБА_1 не вчиняв порушення вимог п.п. 206, 211 Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2013 №939 у період часу 24.04.2018 по 08.02.2019 року, як зазначено у складеному стосовно нього протоколі та оскаржуваній постанові, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого п.6 ч.1 ст. 212-2 КУпАП.

За наведеним, постанова судді Шевченківського районного суду м. Києва від 02.05.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого п.6 ч.1 ст. 212-2 КУпАП підлягає скасуванню, з прийняттям апеляційним судом нової постанови, якою провадження в справі стосовно ОСОБА_1 слід закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КпАП України, суддя апеляційного суду -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 02 травня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого п.6 ч.1 ст. 212-2 КУпАП та нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою провадження в справі стосовно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за п.6 ч.1 ст. 212-2 КУпАП закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: І.М. Сілкова