Житомирський апеляційний суд
Справа №273/1798/19 Головуючий у 1-й інст. Новицький Є. А.
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Ляшук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2019 року суддя Житомирського апеляційного суду Ляшук В.В., з участю секретаря Кусковської Т.А., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого,

встановив:

Постановою Баранівського районного суду Житомирської області від 25 листопада 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 384,20 грн.

Відповідно до постанови, ОСОБА_1 05.09.2019 року о 21.55 год на автодорозі Баранівка-Зеремля керуючи механічним транспортним засобом мотоблок «Зоря» без номерних знаків з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння водій відмовився в присутності двох свідків.

На постанову суду ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування постанови суду та закриття провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вважає, що вказане судове рішення ухвалене з істотними порушеннями норм матеріального та процесуального права, є незаконним та необґрунтованим.

Із змісту постанови вбачається, що вона не містить опису обставин, встановлених під час розгляду справи, а зокрема в ній не зазначено пункт Правил дорожнього руху, який він, на думку судді, порушив.

Суд, посилаючись на зміст протоколу про адміністративне правопорушення безпідставно зазначив, що апелянт керував мотоблоком «Зоря», хоча в протоколі про адміністративне правопорушення значиться і фактично він керував мотоблоком «Зубр».

Апелянт зазначає, що він не визнавав вину і пояснював, що працівник поліції не пропонував йому пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки в присутності свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , оскільки вони прибули на місце зупинки, коли протокол був вже був складений, але суддя не надав жодної оцінки його показанням і не навів переконливих мотивів його вини у постанові.

Також, посилаючись на пояснення зазначених вище свідків, суддя не звернув увагу, що вони не попереджувалися про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показань ні при відібранні у них письмових пояснень поліцейським, ні перед допитом в якості свідків в суді, а тому відсутні підстави вважати пояснення цих свідків достовірними, і допустимими доказами.

Крім того суддя не дав належної оцінки переглянутому під час розгляду справи відеозапису, яким підтверджується відсутність свідків під час складення протоколу про адміністративне правопорушення, не звернув увагу, що в протоколі не зазначено технічний засіб, яким здійснено відеозапис, що останній складений з фрагментів, а не безперервно, протягом всього періоду спілкування з поліцейськими.

При ухваленні постанови, судом також не враховано, що мотоблок використовується для обробітку землі і згідно з даними державного стандарту України ДСТУ2984-95 «Засоби транспортні дорожні. Типи. Терміни та визначення», затвердженого і введеного в дію наказом Держстандарту України №31 від 25.01.1995 року до переліку транспортних засобів не відноситься; не підлягає обов`язковому технічному контролю; для керування мотоблоком не потрібні посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії і особа яка експлуатує його не є в розумінні пункту 1.10 Правил дорожнього руху водієм.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з диспозицією ч. 1 ст.130 КУпАП відповідальності за даною нормою підлягають особи, які керували транспортним засобом та відмовились від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності до змісту статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння чи під дією лікарських засобів підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться за допомогою спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків або у закладах охорони здоров`я.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується, доказами, які містяться в матеріалах справи та були належним чином досліджені в суді, а зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №395440 від 05.09.2019 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 05.09.2019 о 21.55 год на автодорозі Баранівка-Зеремля керуючи механічним транспортним засобом мотоблок «Зубр» без номерних знаків з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння водій відмовився в присутності двох свідків (а.с.2); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , згідно яких 05.09.2019 у їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі. При цьому визнав, що вживав пиво; відеозаписом, що міститься на СD - диску і долучений до справи; розписки, в якій зазначено, що ОСОБА_1 зобов`язується не керувати транспортним засобом (мотоблоком) та іншими транспортними засобами до повного витверезіння.

Протокол про адміністративне правопорушення, на переконання апеляційного суду є належним доказом, складений компетентною особою та посвідчений підписами двох свідків, що узгоджується з положенням ст. 266 КУпАП.

З письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.3,5), а також з їх пояснень в суді першої інстанції вбачається, що вони підтверджують зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини, а саме відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у їх присутності.

Відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння підтверджується також відеозаписом з нагрудної камери поліцейського (а.с.8), відповідно до якого ОСОБА_1 неодноразово було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння від якого останній відмовився.

Зазначені доказами, які є належними, допустимими та достовірними, на переконання апеляційного суду, в своїй сукупності спростовують доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 .

На думку апеляційного суду, не є підставою для скасування судового рішення та закриття провадження за відсутністю події та складу правопорушення, доводи апелянта про те, що мотоблок «Зубр», керування яким він здійснював, не є транспортним засобом.

Згідно із ч. 8 ст. 121 КУпАП під транспортними засобами, зокрема, у ст. 130 КУпАП, слід розуміти всі види автомобілів, трактори та інші самохідні машини, трамваї і тролейбуси, а також мотоцикли та інші транспортні засоби.

Пунктом 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, із змінами, передбачено, що транспортний засіб - це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів. Механічний транспортний засіб - це транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини й механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

Як вбачається з матеріалів справи, в тому числі з наявних в матеріалах справи відеозаписів та пояснень ОСОБА_1 , слідує, що мотоблок «Зубр» завдяки його переобладнанню, через відповідний адаптер, доукомплектований двома додатковими колесами з водійським сидінням та здатний здійснювати рух за допомогою двигуна внутрішнього згорання та призначений не тільки для виконання сільськогосподарських робіт в піший спосіб, але й для перевезення людей.

Відповідно до роз`яснень Верхового Суду, викладених в постанові №278/3362/15-к від 01.03.2018 року, будь-який транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна, незалежно від його робочого об`єму, належить до механічних транспортних засобів.

Як вбачається з відеозапису, який досліджений в судовому засіданні ОСОБА_1 , в темну пору доби, перебуваючи на водійському сидінні мотоблоку «Зубр» здійснював рух без увімкнених світлових покажчиків і був зупинений працівниками поліції із застосуванням вимоги поданої в гучномовець та проблискових маячків синього та червоного кольору.

Зазначені обставини, на переконання апеляційного суду, переконливо свідчать про те, що в даному випадку мотоблок «Зубр» використовувався як механічний транспортний засіб, а ОСОБА_1 виконував функції водія.

Доводи апеляційної скарги про те, що мотоблок не підлягає державній реєстрації та для керування ним не потрібно посвідчення водія не спростовують висновки суду про те, що у даному випадку цей мотоблок використовувався як транспортний засіб, оскільки приводився в рух за допомогою двигуна внутрішнього згоряння, здійснював рух по автодорозі під керуванням ОСОБА_1 , а не використовувався за призначенням для обробки землі оператором, який у піший спосіб рухається по землі.

Апеляційний суд, аналізуючи наявні в справі докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у співставленні з його апеляційними твердженнями про відсутність в діях складу адміністративного правопорушення, вважає їх суперечливими, такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, а тому визнає їх неправдивими, спрямованими на уникнення останнім від адміністративної відповідальності.

Жодних сумнівів щодо долучених до справи доказів, які суд оцінив безпосередньо у судовому засіданні, апеляційний суд не вбачає, в тому числі пояснень свідків, а не показань, як про це вказує апелянт, що не передбачає у справі про адміністративне правопорушення обов`язку попереджати їх про кримінальну відповідальність згідно до вимог ст. 272 КУпАП.

Відсутність в протоколі інформації про використану відеокамеру та відсутність безперервного відеозапису у даному випадку не свідчить про недопустимість цих доказів, оскільки наявна у цих відеозаписах інформація узгоджується з іншими доказами, що були досліджені судом та в своїй сукупності підтверджує правильність висновків суду, при цьому, при отриманні цих доказів особа, яка склала протокол жодних прав особи не порушила.

Необхідність зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення інформації про використану відеокамеру не є обов`язковою обставиною, що повинна бути відображена у протоколі про адміністративне правопорушення, згідно вимог ст. 256 КУпАП.

Адміністративне правопорушення, яке вчинив ОСОБА_1 за своїм характером має велику суспільну небезпеку, оскільки особа яка керує по автодорозі у темну пору доби, в стані алкогольного сп`яніння, фактично саморобним механічним транспортним засобом, необладнаним світловими пристроями та засобами безпеки руху створює загрозу життю та здоров`ю, як сабі так і наражає на цю небезпеку інших учасників руху.

Разом з тим, при накладенні стягнення ОСОБА_1 суд першої інстанції призначив йому мінімальне стягнення, передбачене санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстав для визнання цього стягнення таким, що не відповідає вимогам ст. 33 КУпАП через його суворість не має.

За таких обставин, суд першої інстанції при розгляді даної справи всебічно та повно дослідив всі наявні у справі докази, дав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, суд першої інстанції припустився помилки та вказав у мотивувальній частині постанови про те, що ОСОБА_1 керував механічним транспортним засобом мотоблоком «Зоря», а фактично він керував механічним транспортним засобом мотоблоком «Зубр», а отже дана помилка може бути виправлена шляхом відповідної зміни постанови.

Також, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити пункт ПДР, який порушив ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Баранівського районного суду Житомирської області від 25 листопада 2019 року щодо ОСОБА_1 змінити.

Зазначити, що ОСОБА_1 керував механічним транспортним засобом мотоблоком «Зубр» та допустив порушення п. 2.5 ПДР України.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили після її винесення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Житомирського

апеляційного суду В.В. Ляшук