Справа № 304/1243/18
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

19.06.2019 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Гошовського Г.М., за участі захисника - адвоката Штефаняка І.І., розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 33/4806/215/19, в якій ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець і мешканець АДРЕСА_1 , непрацюючий, притягнутий до адміністративної відповідальності як такий, що вчинив правопорушення, передбачені ч.1 ст. 130 та ст.185 КУпАП.

Постановою судді Перечинського районного суду від 28.11.2018 ОСОБА_2 визнаний винним у тому, що 29.08.2018 о 02:00 на вул. Центральній в с. Дубриничі керував автомобілем марки «Шкода Октавія» 8Т92756, з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, а також відмовився виконати законні вимоги поліцейських пред`явити реєстраційні документи на автомобіль, посвідчення водія та ображав їх нецензурними словами, тобто вчинив злісну непокору працівникам поліції при виконанні ними службових обов`язків.

Такі дії суд кваліфікував за ч.1 ст. 130 та за ст. 185 КУпАП і наклав на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на строк 15 діб.

В апеляційній скарзі захисник Штефаняк І.І. просить скасувати постанову і закрити провадження в справі в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу правопорушення. Вказує, що суд розглянув справу за його відсутності, без належного дослідження доказів, допиту свідків та поліцейських, що наявні докази, в тому числі відеозапис, вини ОСОБА_2 не доводять, а навпаки, свідчать про те, що, коли працівники поліції підійшли до автомобіля, який стояв біля кафе-бару, ОСОБА_2 сидів у ньому та слухав музику. З цього ж відеозапису видно, що ОСОБА_2 неодноразово вимагав доказу керування ним цим автомобілем, того, що автомобіль рухався взагалі, а також повідомлення йому підстав для вимоги пройти огляд на предмет встановлення стану сп`яніння. Стверджує, що відеозапис не містить доказів образ з боку ОСОБА_2 на адресу поліцейських, а з його змісту видно, що нецензурні висловлювання ОСОБА_2 стосуються третіх осіб. Вказує, що, у всякому разі, накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення найбільш суворого виду не знаходить у справі свого пояснення.

Апеляційний суд заслухав пояснення захисника на підтримання апеляційної скарги, дослідив наявні в матеріалах справи докази, перевірив доводи апеляційної скарги і вважає, що вона підлягає до задоволення з наступних підстав.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП). Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст.10 КУпАП). Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (ст.11 КУпАП).

Згідно зі ст. ст. 245, 252 КУпАП завданнями провадження в справі про адміністративне правопорушення і обов`язком органу, який її розглядає, є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, окрім іншого, зазначається суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості, необхідні для вирішення справи.

В оскарженій постанові зазначено, що суддя прийняв до уваги протоколи про адміністративне правопорушення серії БД № 278166 та серії ГР № 027011 від 29.08.2018, відеозапис, письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , протокол ЗА №000682 про адміністративне затримання та рапорти поліцейських, як належні докази вини ОСОБА_2 .

Між тим, протоколи про адміністративні правопорушення серії БД № 278166 та серії ГР № 027011 від 29.08.2018, протокол ЗА №000682 про адміністративне затримання, рапорти поліцейських, як докази, походять з одного джерела - пояснень цих поліцейських, неупередженість яких поставлена під сумнів як у поясненні ОСОБА_2 так і тим фактом, що саме за непокору їм останнього притягнуто до адміністративної відповідальності.

Переглядом відеозапису встановлено, що ним не зафіксовано ні керування ОСОБА_2 автомобілем, зазначеним у протоколі про адміністративне правопорушення, ні руху цього автомобіля взагалі. Пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 2, 3) підтверджують лише факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, який ним і не заперечується.

Не містить відеозапис і доказів злісної непокори ОСОБА_2 працівникам поліції. З нього видно, що ОСОБА_2 дійсно відмовився надати поліцейським реєстраційні документи на автомобіль та посвідчення водія, але пояснив це тим, що він не є ні власником автомобіля ні його водієм. Це твердження ОСОБА_2 жодним об`єктивним доказом не спростовано, отже не може бути відкинуто, а його врахування ставить під сумнів законність пред`явленої йому вимоги про надання документів. За таких обставин і відмова ОСОБА_2 надати документи не може бути розцінене саме як злісна непокора працівнику поліції.

Не є переконливим і висновок судді про те, що нецензурні висловлювання ОСОБА_2 були адресовані ним поліцейським, спілкування з якими зафіксовано наявним у справі відеозаписом.

Інших доказів керування ОСОБА_2 транспортним засобом та його злісної непокори працівникам поліції 29.08.2018 у справі також немає. Отже, пояснення ОСОБА_2 про те, що він не керував автомобілем, а лише сидів на місці водія, який відійшов, матеріали справи не спростовують.

Згідно зі ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Ця ж правова норма забороняє покладання на особу обов`язку доводити свою невинуватість в учиненні адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що доводи захисника Штефаняка І.І. належними і допустимими доказами не спростовані, апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, про які йдеться в оскарженій постанові, не доведена.

Керуючись п.1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу задовольнити, постанову судді Перечинського районного суду від 28.11.2018 про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення за правопорушення, передбачені ч.1 ст. 130, ст. 185 КУпАП, скасувати, провадження в справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.М. Гошовський