Справа № 645/5263/19
Провадження № 3/645/1538/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2019 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі судді Алтухової О.Ю.,

секретарі судового засідання Волкова А.Р., Кононенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и в:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 155459 від 09 серпня 2019 року вбачається, що ОСОБА_1 09 серпня 2019 року 0 10.00 год. у м.Харкові по вул Немишлянська, 275 керував автомобілем ВАЗ 21093 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння очей, тремтіння рук, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатору Драгер алкотест 6820 та в закладі охорони здоров`я відмовився.

В обґрунтування вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення суду надано: протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 155459 від 09 серпня 2019 року, письмові поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 09.08.2019 року, відеозапис з нагрудної камери працівників поліції, на якій зафіксовані події 09.08.2019 року, які передували складенню вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення, а також події під час складення даного протоколу та підписання його ОСОБА_1 , письмові пояснення ОСОБА_1 .

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що у стані алкогольного сп`яніння він не знаходився, автомобілем вранці 09.08.2019 року не керував. Відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки працівники поліції грубо порушили його права. Так, 08 серпня 2019 року автомобіль ВАЗ 21093 д.н.з. НОМЕР_1 , яким керує ОСОБА_1 не завівся. 09 серпня 2019 року останній вирішив автомобіль відремонтувати, для чого транспортний засіб необхідно було виштовхати з двору будинку АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_1 . У цьому йому допоміг сусід ОСОБА_5 . У своїх поясненнях працівникам поліції ОСОБА_1 не назвав ім`я сусіда, оскільки побоювався, що працівники патрульної поліції можуть помститися останньому за його свідчення на користь ОСОБА_1 Коли останній та ОСОБА_5 виштовхали автомобіль з подвір`я вказаного вище будинку, ОСОБА_1 зайшов на подвір`я, а сусід зміг завести автомобіль, захлопнув дверцята та пішов у своїх справах. Коли ОСОБА_1 підійшов до автомобіля, то виявив, що двері заблоковані і він не може їх відкрити. Працівники патрульної поліції, які проїздили повз будинок АДРЕСА_1 , зупинилися і ОСОБА_1 попросив їх про допомогти відчинити дверцята автомобіля. Проте, поліцейські провели огляд особистих речей ОСОБА_1 та запропонували останньому пройти тест на стан алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 відповів відмовою. Після чого поліцейські запросили двох понятих і склали відповідний протокол про адміністративне правопорушення. Свідка ОСОБА_3 на місці пригоди не було.

Суд, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно з вимогами ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п.6 розділу І Інструкції).

Відповідно до п. 7 розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

За змістом зазначених положень особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, коли вона керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що визначається лише у встановленому чинним законодавством порядку, а так само за відмову саме особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Суд вважає, що при складанні 09.08.2019 року протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 155459 працівниками поліції було допущено неповноту та необ`єктивність в оцінюванні дій ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва протиРосії» («Malafeyevaу Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04) та «Карелін протиРосії» («Karelinу.Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа мас захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Суд не вбачає підстав для визнання необґрунтованими пояснень ОСОБА_1 в судовому засіданні, оскільки опитаний 09.08.2019 року працівниками поліції ОСОБА_6 В.М. надав пояснення аналогічні тим, що були надані ним суду.

Окрім того, допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що 09 серпня 2019 року в період часу з 08.30 до 09.00 його сусід ОСОБА_1 попросив допомогти відремонтувати автомобіль ВАЗ білого кольору, який стояв у дворі останнього та не заводився. ОСОБА_5 допоміг сусіду виштовхати автомобіль на вулицю, після чого ОСОБА_1 зайшов у двір, а свідок лишився оглянути автомобіль і зміг його завести. Після чого ОСОБА_5 лишив автомобіль прогріватися та пішов додому.

Після перегляду відео, долученого до матеріалів справи працівниками патрульної поліції, судом встановлено, що на ньому не зафіксовано моменту зупинки автомобілю ВАЗ 21093 д.н.з. НОМЕР_1 , та факту керування вказаним транспортним засобом саме ОСОБА_1 .

Судом викликалися свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , зазначені у матеріалах справи, та інспектор патрульної поліції Шалімов В.Ю., який склав протокол, проте у судове засіданні останні не з`явилися.

Письмові пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , у даному випадку не можуть бути беззаперечним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, оскільки останні у судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих свідчень.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Юридична природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

При вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до відповідальності.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Європейський Суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Враховуючи, що відповідно до положень ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд вважає, що особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, не надала суду достатньої кількості допустимих доказів того, що ОСОБА_1 09 серпня 2019 року о 10.00 год. керував автомобілем ВАЗ 21093 д.н.з. НОМЕР_1 ,в зв`язку із чим відмова останнього від проходження огляду на стан сп`яніння була обґрунтованою, і не може тягнути за собою відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки даною нормою закону передбачена відповідальність за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння саме особою, яка керує транспортним засобом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 247, 248, 252, 268, 283, 284 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях події та складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний тест постанови виготовлено 01.11.2019 року.

Суддя