ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/807/307/19
Єдиний унікальний № 314/854/19 Головуючий в 1-й інстанції Кіяшко В.О.
Категорія ст. 130 ч.1 КУпАП Доповідач в 2-й інстанції Білоконев В.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Білоконев В.М., розглянувши клопотання захисника Сашкова М.В., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , яке викладено в апеляційній скарзі, про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 27 березня 2019 року,

в с т а н о в и в:

постановою судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 27 березня 2019 року визнано винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працює помічником оператора АЗС "WOG", який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, та застосовано до нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 384 гр. 20 коп. в дохід держави.

Як зазначено в постанові, 09.02.2019 року о 16 год. 10 хв., гр. ОСОБА_1 , в місті Вільнянськ по вулиці Приміській, 39, керував автомобілем ЗАЗ TF 696 P державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного засобу «Драгер» у присутності двох свідків. Обставини правопорушення викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 240849 від 09.02.2019 року. Даними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

Захисник Сашков М.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу та клопотання, в якому просить поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження наведеної вище постанови посилаючись на те, що в судовому засіданні він не був присутнім, про існування постанови дізнався лише 04.05.2019 року, отримавши листа з суду. Вказує, що суддя, ігноруючи вимоги Закону розглянув справу незважаючи на ту обставину, що захисник Сашков М.В. подавав заяву про відкладення справи.

По суті скарги просить постанову судді суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи та доводи наведені у скарзі, суд апеляційної інстанції доходить висновку про відсутність підстав для поновлення захиснику Сашкову М.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови судді від 27 березня 2019 року з огляду на наступне.

Відповідно до норм, викладених у статті 289, частині 2 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Захисник Сашков М.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 апеляційну скаргу на постанову судді від 27.03.2019 року подав лише 11.05.2019 року (згідно вхідного штампу суду), тобто із пропуском строку на апеляційне оскарження (кінцевий строк подачі скарги припадав на 06.04.2019 року).

В матеріалах справи міститься повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 16) на ім`я ОСОБА_1 про виклик в судове засідання на 27.03.2019 року, отриманий ним особисто, міститься підпис та дата 06.03.2019 року, з цього вбачається, що він був обізнаний про перебіг справи щодо нього, а суд прийняв всі міри та заходи для того, щоб належним чином повідомити його про дату, час і місце апеляційного розгляду справи, а також зберегти його право на своєчасне оскарження постанови суду.

Матеріали справи також свідчать про те, що захисник Сашков М. ОСОБА_2 . був також належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , оскільки в матеріалах справи міститься його заява, датована 26.03.2019 року, в якій він просить відкласти розгляд справи щодо ОСОБА_1 у зв`язку з його хворобою.

Вищевказану постанову судом винесено саме в цей день, 27.03.2019 року, суд прийшов до переконання про можливість розгляду даної справи у їх відсутність, оскільки, розцінив такі дії як умисне зловживання своїми процесуальними правами, що виражаються в затягуванні судового розгляду з метою уникнення відповідальності, оскільки строки розгляду справи про адміністративне правопорушення є обмеженими.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що такі обставини не можуть свідчить про недотримання прав особи та норм чинного законодавства, а тому доводи апелянта щодо порушення норм процесуального права не є слушними.

Вищевказане свідчить про їх обізнаність щодо дати та часу розгляду справи, але, незважаючи на це, апеляційну скаргу захисник Сашков М.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав лише 11.05.2019 року, що загалом складає більше місяця пропущеного строку на оскарження цієї постанови.

Враховуючи вищевказане, суддя апеляційного суду приходить до висновку, що апелянт ОСОБА_1 та його захисник Сашков М.В., зважаючи на обізнаність про дату та час слухання справи, мали об`єктивну можливість як особисто приймати участь при розгляді справи, так і оскаржити постанову у передбачений законом строк, однак не скористалися своїми правами, і навіть зважаючи на те, що розгляд справи міг би бути відкладеним, мали реальну нагоду поцікавитись після 27.03.2019 року в Вільнянському районному суді Запорізької області про стан та перебіг вищевказаної справи або стежити за ходом справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду, щоб зберегти право на своєчасне оскарження постанови суду.

В клопотанні щодо поновлення йому строків на апеляційне оскарження інших доводів, які заслуговують на увагу, щодо того, з яких підстав він не міг оскаржити постанову суду у визначений законом строк, він не наводить.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Як встановила судова палата у кримінальних справах Верховного Суду України в постанові від 01 жовтня 2015 року №5-103кс15, для особи, яка оспорює рішення, ухвалене за викликом цієї особи, але без її участі, початком (початковим моментом) перебігу строку для подання апеляційної скарги є момент проголошення такого рішення.

Право на суд, одним із аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним. Право на суд, особливо щодо умов прийнятності скарги, може бути обмеженим настільки, щоб не було порушено саму сутність цього права, тобто, обмеження повинні мати законну мету і зберігати пропорційність між використаними засобами та досягнутими цілями.

Виходячи із системного аналізу норм права, посилання апелянта на той факт, що про оскаржувану постанову їм стало відомо лише 04.05.2019 року, на строки апеляційного оскарження не впливає і саме по собі не свідчить про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Процесуальний строк може бути поновлений лише за умови його пропуску з поважних причин. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.

Під поважними підставами пропущення процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати скаргу у визначений законом строк у зв`язку з обставинами, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язаними з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Інші докази, які могли бути підставою для поновлення пропущеного з поважних причин строку, пов`язані з істотним перешкодами, в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає підстав для поновлення захиснику Сашкову М.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови судді від 27.03.2019 року стосовно нього.

Керуючись ст. ст. 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

відмовити захиснику Сашкову М.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 27 березня 2019 року стосовно ОСОБА_1 , у зв`язку з чим повернути йому апеляційну скаргу.

Постанова Запорізького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.М. Білоконев

Дата документу Справа № 314/854/19