Справа № 266/4407/19
Провадженя№ 3/266/1575/19
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 жовтня 2019 року м.Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області в складі головуючого судді Федотової В.М., при секретарі - Шишхановій К.Р., прокурора Репешко Є.І., за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суді у м. Маріуполя Донецької області справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Калинковичі, Гомельської

області, Республіка Білорусь,

громадянки України, заміжня, має на утримання та

вихованні двох неповнолітніх дітей- сина ОСОБА_2 2008р.

народження, сина ОСОБА_3 2016року народження,

місце проходження служби відділ прикордонної

служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Донецько- Луганського

регіонального управління Державної прикордонної

служби, заступник начальника відділу з персоналу

проживає за адресою:

АДРЕСА_1

у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 24.05.2015 року за № 186-ос капітана ОСОБА_1 призначено на посаду начальника третього відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » II категорії (тип Б) з 06.04.2015 року.

Відповідно наказу начальника Донецько-Луганського регіонального управління Державної прикордонної служби України від 25.04.2018 за № 106- ОС майора ОСОБА_1 переведено на посаду заступника начальтника відділу з персоналу відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » 1 категорії (тип Б) з 03.05.2018.

Відповідно до підпункту «г» п. 1 ч. 1 ст. З ЗУ «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а саме військові посадові особи Збройних Сил України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та інших утворених відповідно до законів військових формувань, крім військовослужбовців строкової військової служби, курсантів вищих військових навчальних закладів, курсантів вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути , курсантів факультетів, кафедр та відділень військової підготовки.

Згідно вищезазначеного ОСОБА_1 є суб`єктом на якого

поширюється дія ЗУ «Про запобігання корупції».

Відповідно до ч. 1 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 46 ЗУ «Про запобігання корупції» у декларації зазначаються відомості про наявні грошові активи, у тому числі готівкові кошти, кошти, розміщені на банківських рахунках, внески до кредитних спілок та інших небанківських фінансових установ, кошти, позичені третім особам, а також активи у дорогоцінних (банківських) металах. Відомості щодо грошових активів включають дані про вид, розмір та валюту активу, а також найменування та код Єдиного державного реєстру підприємств і організацій України установи, в якій відкриті відповідні рахунки або до якої зроблені відповідні внески. Не підлягають декларуванню наявні грошові активи (у тому числі готівкові кошти, кошти, розміщені на банківських рахунках, внески до кредитних спілок та інших небанківських фінансових установ, кошти, позичені третім особам) та активи у дорогоцінних (банківських) металах, сукупна вартість яких не перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня звітного року.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2017 рік»

прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2017 року складає 1600

гривень.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру декларацій ОСОБА_1 07.02.2018 подала виправлену щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - щорічна декларація) за 2017 рік де в розділі 12 «Грошові активи» зазначила, що у суб`єкта декларування чи членів його сім`ї відсутні об`єкти для декларування в цьому розділі.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру декларацій ОСОБА_4 (чоловік ОСОБА_1 ) 28.01.2018 подав щорічну декларацію за 2017 рік, як начальник першого сектору ОРВ (з м.д. н.п. «Сартана») ОРУ СхРУ в/ч 9937 (Донецький прикордонний загін) де у 12 розділі «Грошові активи» зазначив готівкові кошти у розмірі 348 тисяч гривень (що становить 217 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня 2017 року), які перебувають у нього у власності.

08.02.2019 ОСОБА_1 пояснила, що виправлену щорічну декларацію за 2017 рік вона подала за адресою проживання, а саме: АДРЕСА_1 . А також, остання пояснила, що не знала про наявність готівкових коштів чоловіка у розмірі 348 тисяч гривень.

Відповідно до абзацу 1 питання 6 Роз`яснення затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 11.08.2016 за № 3, якщо член сім`ї суб`єкта декларування відмовив йому у наданні всієї або частини інформації, що повинна бути відображена в декларації, і при цьому самому суб`єкту декларування ця інформація не відома, він обирає у відповідних полях електронної форми декларації помітку "Член сім`ї не надав інформації". Якщо член сім`ї відмовився надати таку інформацію, але ця інформація відома суб`єкту декларування або може бути ним отримана з офіційних джерел (наприклад, правовстановлюючі документи, відповідні державні реєстри), то суб`єкт декларування повинен відобразити у декларації всю відому йому інформацію.
Аналізуючи роз`яснення НАЗК, суб`єкт декларування повинен вжити вичерпних заходів задля встановлення усіх необхідних відомостей для достовірного декларування свого майнового стану та майнового стану членів сім`ї. Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру декларацій ОСОБА_4 подав щорічну декларацію за 2017 рік 28.01.2018 де зазначив відомості щодо наявних готівкових коштів у розмірі 348 тисяч гривень, а ОСОБА_1 вже після свого чоловіка подала виправлену щорічну декларацію за 2017 рік 07.02.2018. Остання не вжила заходів щодо встановлення наявності у свого чоловіка готівкових коштів, та не подивилась подану ним щорічну декларацію за 2017 рік, яка знаходиться у вільному доступі в мережі інтернет на сайті Єдиного державного реєстру декларацій.

Враховуючи вищезазначене, ОСОБА_1 , порушуючи вимоги п. 8 ч. 1 ст. 46 ЗУ «Про запобігання корупції», займаючи посаду начальника 3 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Донецько-Луганського регіонального управління Державної прикордонної служби, відповідно до пп. «г» п. 1 ч. 1 ст. З ЗУ «Про запобігання корупції» будучи суб`єктом на якого поширюється обмеження вказаного Закону, 07.02.2018 подала виправлену щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік та у 12 розділі «Грошові активи» не зазначила готівкові кошти чоловіка ОСОБА_4 у розмірі 348 тисяч гривень. Дії ОСОБА_1 кваліфікуються, як адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 172-6 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 не визнала своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, суду повідомила наступне. ОСОБА_1 зазначила, що знала про наявність грошових коштів вдома, але не знала яка їх сума , її чоловік не надав їй відомості про наявність у нього саме суми 348 000 гривень. Умислу на приховування відомостей в неї не було, оскільки вона не знала суми власних коштів чоловіка. До того ж , на той час електронне декларування тільки розпочалось, і при заповненні декларації вона поставила позначку про відсутність коштів, сума яких підлягала декларуванню, оскільки вважала, що саме так необхідно заповнити декларацію, а ні з позначкою, що член сім`ї відмовився надати інформацію. Просила закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю вїї діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст.172-6 КУпАП.

Прокурор Репешко Є.І. під час слухання справи, підтримав складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.4 ст.172-6 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , вважає, що протокол складено без порушень вимог КУпАП,.

Суд, вислухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, прокурора приходить до наступного.

Частиною 2 ст. 7 та ст. 245 КУпАП передбачено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, всебічного і об`єктивного з`ясування всіх обставин кожної справи, правильного і справедливого її вирішення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення визнається джерелом доказів в справі за умови його відповідності вимогам ст. ст. 254-256 цього Кодексу. Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Як зазначено в статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При вирішенні таких справ суди мають також з`ясовувати крім іншого, мотив і характер вчиненого діяння, повноваження особи, яка його вчинила, наявність причинного зв`язку між діянням і виконанням особою повноважень, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам суд повинен дати належну оцінку.
При розгляді справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, суди зобов`язані забезпечувати своєчасний та якісний їх розгляд, точне й неухильне застосування чинного законодавства. Вирішуючи справи цієї категорії, суди повинні керуватися Конституцією, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), законом «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 №1700-VІІ, КпАП, іншими нормативно-правовими актами, а також практикою Європейського суду з прав людини.
Рішення ЄСПЛ від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України», визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи. Наведена правова позиція повністю кореспондується зі змістом ст. 62 Констинуції України, за якою усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Водночас ч.4 ст. 172-6 КУпАП передбачена відповідальність за адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, а саме - подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Частиною 1 статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність. Під ознаками корупції згідно розділу 1 загальних положень ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» визнається використання суб`єктом, на якого поширюється дія закону наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб.
Аналогічне трактування змісту та суті корупційних правопорушень міститься і в рішенні Конституційного Суду України від 06.10.10 року (справа № 1-27/2010 про корупційне правопорушення та введення в силу антикорупційних законів). Суд звернув увагу, що у ратіфікованих Україною конвенціях, які є частиною національного законодавства, корупційна діяльність безпосередньо пов`язується з корисливими діями (бездіяльністю) посадової особи при виконанні покладених на неї службових обов`язків.
З матеріалів адміністративної справи щодо ОСОБА_1 вбачається, що вона подала декларацію особи , уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017рік де в 12 розділі зазначила, що у суб`єкта декларування чи членів сім`ї відсутні об`єкти для декларування в цьому розділі . Даний розділ передбачає, що підлягають декларуванню наявні грошові активи сукупна вартість, яких не перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня звітного періоду.
В своїх первинних поясненнях, які узгоджуються з поясненнями в судовому засіданні ОСОБА_1 зазначила, що про наявність грошових коштів саме в сумі 348 000гривень у власності чоловіка вона не знала.
В той же період, що і ОСОБА_1 , декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017рік, подає чоловік ОСОБА_1 ОСОБА_4 , який в розділі 12 зазначеної декларації вказує як власні кошти суму 348000гривень.
Відповідно до положень ст.9 КупАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Відповідно до положень ст.ст.10, 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Обов`язковим елементом об`єктивної сторони ст.172-6 є умисна дія . Тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, повинен довести в діях особи умисел на подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Суб`єктивна сторона даного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 не внесла відомостей про наявність грошових коштів чоловіка, які є його власністю без прямого чи непрямого умислу, оскільки не знала про наявність у чоловіка у власності саме суми 348 000гривень. Відсутність умислу в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності, чи ознаків корупційних складових передбачених Законом України «Про запобігання корупції» - є подана електронна декларація чоловіка ОСОБА_1 , який зазначив кошти в декларації, вказав їх розмір, а також зазначив , що дані кошти є його власністю, а не сумісною власністю подружжя.
На думку суду, наведені обставини свідчать про відсутність у ОСОБА_1 прямого чи непрямого умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП.
Вважаю, що ні в протоколі про адміністративне правопорушення, ні прокурором у судовому засіданні не наведено обґрунтувань та доказів на підтвердження суб`єктивної сторони даного правопорушення в діях ОСОБА_1 , тобто не встановлені і не доведені вина у формі умислу, мотив (корисливий, особиста зацікавленість, неправильно зрозумілі інтереси служби, тощо) та мета інкримінованого їй правопорушення.
Вказане, на думку суду, свідчить, що не повідомлення НАЗК в порядку ст.45 ЗУ «Про запобігання корупції» про наявність власних грошових коштів у подружжя, який не надав ці відомості суб`єкту декларування , при відсутності у особи умислу у вчиненні зазначених дій - вказує на відсутність суб`єктивної сторони даного правопорушення.
Таким чином, приходжу до висновку, що будь-які докази того, що ОСОБА_1 діяла умисно, усвідомлювала протиправний характер своїх дій, який посягає на встановлений порядок антикорупційних заходів щодо держсужбовців, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні.
Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 172-6ч.4, 266, 256, 252 247 ч.1, 284 ч.3 КпАП України,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-6 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів після винесення до Донецького апеляційного суду через Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області.

Суддя: Федотова В. М.