Номер провадження: 33/813/439/19
Номер справи місцевого суду: 501/25/19
Головуючий у першій інстанції Семенов О. А.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі судді судової колегії судової палати у цивільних справах Драгомерецького М.М.,

при секретарі Півнєві Д.С.,

за участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

представника прокуратури Одеської області Войтова Р.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Іллічівського міського суду Одеської області від 31 січня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Іллічівського міського суду Одеської області від 31 січня 2019 року ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень. Стягнуто судовий збір у сумі 384,20 гривень на користь держави (а. с. 51-52).

Згідно вищезазначеної постанови суду першої інстанції, ОСОБА_1 перебуваючи на службі в Національній поліції України на посаді музикант оркестру ГУНП в Одеській області, відповідно до наказу ГУНП в Одеській області №1357 о/с від 10.09.2018р., маючи спеціальне звання, сержант поліції, несвоєчасно подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період не охоплений раніше поданими деклараціями, чим порушила вимоги ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції». З вищевикладених підстав, оперуповноваженим Одеського управління ДВБ Національної поліції України капітаном поліції Ботнар М.А. складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією №01/2019, відносно ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП (а. с. 1-7, 51-52).

Не погоджуючись із постановою Іллічівського міського суду Одеської області від 31 січня 2019 року, ОСОБА_1 подала до суду апеляційну скаргу, в якій зазначає, що постанова є незаконною, просить її скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що 29 березня 2018 року, в зв`язку із закінченням електронно-цифрового підпису, вона в онлайн-режимі на веб-сайті Приватбанку здійснила замовлення нового електронно-цифрового підпису та отримала його 29 березня 2018 року, про що було повідомлено офіційним листом. Після цього вона тричі намагалась авторизуватись в Єдиному державному реєстрі декларацій, про що свідчить направлені із персональної електронної скриньки листи від 30.03.2018р. та від 31.03.2018р., які були залишені без розгляду. Лише третій лист від 02.04.2018р. був розглянутий та 02.04.2018р. о 16.08 год. отримано на електронну пошту лист-підтвердження від служби підтримки НАЗК про успішне прийняття заявки про зміну ЕЦП. Одразу після цього з`явилась можливість розпочати заповнення декларації, а саме 02.04.2018р. о 16.13 год..

Також апелянт зазначає, що реєстрація її електронної декларації була неможлива з причин від неї не залежних, та після отримання листа від НАЗК про успішне прийняття заявки про зміну ЕЦП, вона відразу подала декларацію. Вищезазначене свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 умислу щодо несвоєчасного подання декларації (а. с. 63-69).

Крім того, ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Іллічівського міського суду Одеської області від 31 січня 2019 року, мотивуючи тим, що копію постанови вона отримала поштою 19 лютого 2019 року, тому вона не мала можливості оскаржити постанову суду протягом десяти днів з дня її винесення (а. с. 70-71).

Частиною 2 ст. 294 КУпАП, встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Згідно вимог ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відмітка у справі.

З матеріалів справи вбачається, що 19 лютого 2019 року ОСОБА_1 отримала копію постанови Іллічівського міського суду Одеської області від 31 січня 2019 року, про що свідчить її підпис в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а. с. 61).

Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

Згідно вимог ст. 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.

Враховуючи те, що матеріали справи не містять даних, які б спростовували викладенні у клопотанні доводи, вважаю за необхідне визнати причини пропуску строку поважними та поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Іллічівського міського суду Одеської області від 31 січня 2019 року.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, та заперечення на апеляційну скаргу представника прокуратури Одеської області Войтова Р.Г., дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: 1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення; 2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку; 3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність; 4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони; 5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; 6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; 7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу; 8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту; 9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Визнаючи винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накладаючи на неї відповідне стягнення суд першої інстанції, всупереч вимогам ст. ст. 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП належним чином не встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, тобто однобічно розглянув справу, без з`ясування фактичних обставин, що мають істотне значення для її розгляду, та не звернувши уваги на те, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, що призвело до ухвалення незаконного рішення.

Приймаючи рішення по справі суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП доведена доказами, які міститься в матеріалах справи та підтверджується протоколом про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією №01/2019 від 03.01.2019р., її поясненнями, витягом з офіційного сайту НАЗК щодо подання декларації 02.04.2018р., матеріалами проведеної перевірки. Однак апеляційний суд не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно ч. 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Частина 1 ст. 172-6 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, визначається лише умисною формою вини, тобто коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

При цьому діяння, передбачені ст. 172-6 КУпАП, є діяннями з формальним складом, які можуть бути вчинені тільки умисно.

Вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного правопорушення, крім іншого, необхідно враховувати наявність суб`єктивної сторони даного правопорушення.

З врахуванням положень ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», сутність порушення фінансового контролю полягає в тому, що особа, яка за законом зобов`язана задекларувати свої доходи, своєчасно подати декларацію та повідомити про суттєві зміни у майновому стані, прагне уникнути цього і таким чином досягти певної мети. А тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, повинен довести наявність в діях особи умислу на несвоєчасне подання декларації.

Як вбачається з матеріалів справи, музикант оркестру ГУНП в Одеській області ОСОБА_1 подала щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік 02 квітня 2018 року (а. с. 25).

03 січня 2019 року оперуповноваженим Одеського управління ДВБ Національної поліції України капітаном поліції Ботнар М.А. складений протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією №01/2019, відносно ОСОБА_1 , яка порушила вимоги ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», за що передбачено відповідальність згідно вимог ч. 1 ст. 172-6 КУпАП (а. с. 1-7).

Однак, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Згідно пояснень ОСОБА_1 , вона не вчасно подала щорічну декларацію з причин, які не залежали від неї, та зазначила, що починаючи із 30.03.2018р. вона тричі намагалась авторизуватись в Єдиному державному реєстрі декларацій, про що свідчить направлені із персональної електронної скриньки листи, які були залишені без розгляду. Однак лише третій лист був розглянутий та 02.04.2018р. о 16.08 год. та отримала на електронну пошту лист-підтвердження від служби підтримки НАЗК про успішне прийняття заявки про зміну ЕЦП, після чого вона відразу подала щорічну декларацію за 2017 рік (а. с. 43-44, 63-69).

На підтвердження свої пояснень ОСОБА_1 додала фото електронного листа з ПриватБанка від 29.03.2018р., фото переписки з НАЗК, з яких дійсно вбачається, що її заявку на зміну ЕЦП Національним агентством з питань запобігання корупції успішно було прийнято лише 02 квітня 2018 року (а. с. 83-88).

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративне правопорушення визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що вищевикладене свідчить про відсутність у ОСОБА_1 умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 176-2 КУпАП. Оскільки ні матеріалами справи, ні прокурором у судовому засіданні не наведено обґрунтувань та доказів на підтвердження суб`єктивної сторони даного правопорушення в діях ОСОБА_1 .. Не встановлені вина у формі умислу, мотив (корисливий, особиста зацікавленість, неправильно зрозумілі інтереси служби, тощо) та мета інкримінованого їй правопорушення.

Таким чином, оскільки в діях ОСОБА_1 вбачається несвоєчасне подання декларації, але з причин, що не залежали від її волі, суд приходить до висновку про відсутність в діях останньої суб`єктивної сторони, а відповідно і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Отже, апеляційний суд визнає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 несвоєчасно подала щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, саме з поважних причин.

Крім того, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги, щодо спливу строків для накладання адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчиненні правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Згідно глави 13-А КУпАП, порушення вимог фінансового контролю (ст. 172-6), відноситься до адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією.

Рапортом оперуповноваженого Одеського управління ДВБ Національної поліції України від 19 листопада 2018 року встановлено факт несвоєчасного подання ОСОБА_1 декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік. Отже, в даному випадку датою виявлення адміністративного правопорушення є 19 листопада 2018 року (а. с. 8). Постанова Іллічівського міського суду Одеської області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП винесена 31 січня 2018 року.

Отже, строки, передбачені ч. 3 ст. 38 КУпАП судом першої інстанції порушені не були.

За таких обставин, провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, який передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

У відповідності до п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, Одеський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Іллічівського міського суду Одеської області від 31 січня 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Іллічівського міського суду Одеської області від 31 січня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП скасувати.

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.М.Драгомерецький