Справа № 487/5328/19
Провадження № 3/487/1357/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2019 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Сухаревич З.М., за участю секретаря Колісниченко В.М., адвоката Заливчого Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи, що надійшли з Управління держпраці у Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїв, директора ПП «Дикий сад», який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 188-1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №14-1554/0007 від 02.07.2019: під час документальної перевірки на ПП «Дикий сад» за 2017 рік, за 2018 рік встановлено порушення вимог ч.1 ст.19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні». Так, відповідно до наданих підприємством документів, зокрема штатного розпису, табелів обліку використання робочого часу, звітів з праці встановлено, що середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу підприємства за 2017 рік складає 49,3 осіб (січень 44 особи, лютий 44 особи, березень 44 особи, квітень 43 особи, травень 43 особи, червень 42 особи, липень 42 особи, серпень 42 особи, вересень 42 особи, жовтень 41 особа, листопад 41 особа, грудень 40 осіб); середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу підприємства за 2018 рік складає 39,41 осіб (січень 40 осіб, лютий 40 осіб, березень 40 осіб, квітень 40 осіб, травень 40 осіб, червень 40 осіб, липень 40 осіб, серпень 40 осіб, вересень 39 осіб, жовтень 38 осіб, листопад 38 осіб, грудень 38 осіб), тому розрахункова кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів складає: в 2017 році 2 робочих місця, в 2018 році 2 робочих місця. Під час перевірки встановлено, що на підприємстві у 2017 році, у 2018 році не була працевлаштована жодна особа з інвалідністю. В ході перевірки головному державному інспектору підтверджуючі документи щодо працевлаштування осіб з інвалідністю за 2017, 2018 роки керівництвом підприємства не надано. Також, в ході перевірки встановлено, що в порушення ч. 9 ст. 19 ЗУ «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» керівництвом підприємства за формою 10-ПІ до відповідного відділення Фонду соціального захисту інвалідів за своїм місцезнаходженням за 2017 та 2018 роки не подавались. Цим порушено ч. 2 ст. 188-1 КУпАП.

Адвокат Заливчий Я.В. в судовому засіданні просив закрити справу про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

При вирішенні питання щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст.188-1 КУпАП, дослідивши матеріали справи, суддя виходить із наступних обставин.

Згідно ч. 2 ст. 188-1 КУпАП передбачено відповідальність за невиконання посадовою особою, яка користується правом приймати на роботу і звільняти з роботи, фізичною особою, яка використовує найману працю, нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, неподання Фонду соціального захисту інвалідів звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів.

Суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 188-1 КУпАП, є посадові особи, які користуються правом прийняття на роботу і звільнення, фізичні особи, які використовують найману працю.

За змістом ст.19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осібу кількості одного робочого місця.

Згідно ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

З аналізу вищевказаної норми закону вбачається, що відповідальності підлягає особа, яка будучи уповноваженою на прийняття на роботу найманих працівників, маючи вакансії робочих місць, не прийняла на роботу особу з інвалідністю, який звернувся із відповідною заявою на працевлаштування або був направлений на роботу Центром зайнятості.

При цьому, слід зазначити, що працевлаштуванню особи з інвалідністю передує її звернення безпосередньо до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості, на яку саме і покладено обов`язок реєстрації бажаючих працювати осіб з інвалідністю та здійснювати пошук підходящої роботи для них. При цьому, обов`язок створити робочі місця для осіб з інвалідністю не супроводжується його обов`язком їх працевлаштувати, так як пошук підходящої роботи для осіб з інвалідністю здійснює як сама особа так і державна служба зайнятості.

Суду не надано доказів, які б вказували на дії, бездіяльність чи умисел ОСОБА_1 , які призвели до невиконання нормативів про працевлаштування осіб з інвалідністю.

При цьому слід зазначити, що в матеріалах справи, відсутні докази про кількість направлених відповідними органами осіб з інвалідністю, і що таким особам було відмовлено у працевлаштуванні.

Натомість, з матеріалів справи встановлено, що в ПП «Дикий сад» створено робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, про що у встановленому законом порядку повідомлено відповідні органи державної служби зайнятості (копії звітів за формою №3-ПН).

Отже, з наданих матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 вживались відповідні заходи щодо працевлаштування осіб з інвалідністю.

Окрім цього, пункт 2 Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого постановою КМУ №70 від 31.07.07 р., передбачає звітування перед відділенням Фонду соціального захисту інвалідів роботодавцями лише про зайнятість і працевлаштування інвалідів. Відтак, враховуючи відсутність працевлаштованих осіб з інвалідністю у ПП «Дикикй сад», були відсутні підстави подавати зазначену звітність, а відповідно і відсутнє порушення ч. 9 ст. 19 ЗУ «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні».

Застосовуючи закріплений в ст. 62 Конституції України принцип презумпції невинуватості, який, передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь, суд приходить до висновку про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.188-1 КУпАП не доведена.

Оскільки вина є основною ознакою суб`єктивної сторони правопорушення, то відсутність вини свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

За таких обставин суд приходить до висновку про те, що провадження підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, який передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бут розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 9-11, 188-1, 221, 252, 283, 284 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.188-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 , закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Суддя: З.М. Сухаревич