ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/807/389/19 Головуючий в 1-й інстанції - Богослов А.В.
Єдиний унікальний №329/434/19 Доповідач в 2-й інстанції - Фомін В.А.
Категорія - ст.130 ч.1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Фомін В.А., за участю особи, що притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Чернігівського районного суду Запорізької області від 10 червня 2019 року стосовно нього,

в с т а н о в и в:

постановою судді Чернігівського районного суду Запорізької області від 10 червня 2019 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП притягнуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 384,20 гривень.

Як зазначено в постанові, ОСОБА_1 , 21.05.2019 року, близько 23 год. 20 хв., по вул. Набережна, смт Чернігівка Чернігівського району Запорізької області, керував транспортним засобом автомобілем ВАЗ-217030, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» та в КУ «Чернігівська ЦРЛ» відмовився в присутності свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на незаконність постанови суду у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам, яка підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів зазначає, що 06.06.2019 року він подав до суду письмові пояснення з приводу обставин щодо вчиненого адміністративного правопорушення, однак дані пояснення судом взято до уваги не було, про що прямо зазначено в постанові, не зазначено підстави їх відхилення, що є прямим порушенням вимог ст.283, ст.284 КУпАП та постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті».

Зазначає, що від проходження огляду на стан сп`яніння він не відмовлявся, а лише висловив незгоду з підозрою поліцейських. Відповідальності за керування автомобілем з ознаками сп`яніння законодавством не встановлено.

Поліцейськими було порушено порядок огляду на стан сп`яніння, у зв`язку з чим він вважається недійсним, а протокол недопустимим доказом. До протоколу не додано письмових пояснень свідків, що позбавляє можливості надати оцінку відомостям, які зазначені у протоколі. На його вимогу надати сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку технічного засобу, поліцейські відповіли відмовою, після чого він відмовився від проходження огляду.

Також судом не взято до уваги факт не відсторонення його від керування транспортним засобом, що є доказом відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки після складання протоколу про адміністративне правопорушення місце зупинки він залишив самостійно, поїхавши за кермом свого автомобіля, незважаючи на те, що працівниками поліції нібито був встановлений факт перебування його в стані алкогольного сп`яніння.

В протоколі зазначено «від копії постанови та протоколу відмовився». Однак, від отримання копії протоколу він не відмовлявся, а лише висловив незгоду із зазначеними у ньому відомостями. Натомість, копію протоколу йому вручено не було, листом також не надіслано. З копією протоколу він ознайомився лише в суді.

В судовому засіданні був допитаний лише один свідок, другий не з`явився, а тому його письмові пояснення не можуть братися до уваги, оскільки його не привели до присяги в суді.

Враховуючи викладене, просить скасувати постанову районного суду, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши в судовому засіданні ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив постанову судді скасувати, а провадження по справі закрити, перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, у зв`язку з наступним.

Висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

У судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не визнав та пояснив, що 21.05.2019 близько 23 год. 30 хв. він знаходився в своєму автомобілі ВАЗ-217030, номерний знак НОМЕР_1 по вул. Набережна, смт Чернігівка Чернігівського району Запорізької області. В цей час до нього підійшли працівники поліції, почали вимагати документи та роз`яснювати права. При цьому працівники поліції не пропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. І взагалі він не керував автомобілем, а просто сидів в ньому, при цьому автомобіль не рухався.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 надав аналогічні пояснення, а також додав, що він не керував транспортним засобом, а знаходитись за кермом автомобіля, який не рухається, має право.

Разом з цим, доводи, заявлені ОСОБА_1 на свій захист спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи.

Так, з матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №241143 від 21 травня 2019 року, від підпису якого останній відмовився у присутності двох свідків (а.с.2); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с.4-5); рапортом інспектора поліції Полієнко А.О. (а.с.3); відеозаписом, який міститься на доданому до матеріалів справи оптичному носії DVD-R, на якому зафіксовані обставини події від 21.05.2019 року.

В судовому засіданні суду першої інстанції був допитаний інспектор поліції ОСОБА_4 , який складав протокол про адміністративне правопорушення, та який пояснив, що 21.05.2019 року перебував на добовому чергуванні у складі патруля поліції разом з поліцейським ОСОБА_5 . Приблизно о 23 годині 20 хвилин вони їхали на патрульному автомобілі по вул. Набережній в смт Чернігівка і в цей час попереду їхав автомобіль під керування ОСОБА_1 , в якому не горів задній лівий габарит. Зазначений автомобіль був ними зупинений. Однак водій на вимогу працівника поліції відмовився надати водійське посвідчення. Крім того, у водія були ознаки алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на предмет встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а також у лікарні. Останній відмовився, після чого ним були запрошені двоє свідків, в присутності яких також було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Однак у присутності двох свідків ОСОБА_1 підтвердив свою відмову, відмовився також підписувати протокол.

Показання допитаного в судовому засіданні працівника поліції ОСОБА_4 . апеляційний суд враховує як доказ в справі про адміністративне правопорушення, оскільки такий доказ відповідає критеріям відповідності нормам Закону України про адміністративні правопорушення.

За клопотанням ОСОБА_1 судом першої інстанції був допитаний свідок ОСОБА_2 , який пояснив, що приблизно в 20-х числах травня 2019 року був запрошений працівниками поліції бути свідком під час оформлення адміністративних матеріалів стосовно ОСОБА_1 В його присутності, а також присутності свідка ОСОБА_3 , ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу та в лікарні. Також свідок зазначив, що бачив як автомобіль під керуванням ОСОБА_1 рухався по вул. Набережній. ОСОБА_1 відмовився підписувати протокол та отримувати його копію.

Крім того, суд першої інстанції вживав заходів для виклику іншого свідка ОСОБА_3 , однак останній в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений заздалегідь належним чином, а тому доводи апелянта про те, що його пояснення не можна брати до уваги, є безпідставними, оскільки письмові пояснення зазначеного свідка є самостійним доказом у справі і відповідає критеріям відповідності нормам Закону України про адміністративні правопорушення.

Письмові пояснення свідка ОСОБА_3 узгоджуються з показаннями патрульного поліцейського ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_2 та відеозаписом вказаних подій, відповідно до якого працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у закладі охорони здоров`я, від проходження якого останній відмовився у присутності двох свідків, Ці докази, у купі з іншими доказами наявними у матеріалах справи, не мають суперечностей між собою та доповнюють один одного

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини справи, є безпідставними, оскільки у судовому засіданні суд дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав їм належну оцінку, та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Диспозицією ст.130 КУпАП, окрім іншого, передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тим більше, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, є порушенням пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, та окремим (самостійним) складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Посилання апелянта про те, що він не керував транспортним засобом спростовуються наданими матеріалами, а саме відеозаписом вказаних подій, на якому зафіксовано, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 рухається, після зупинки автомобіля працівниками поліції з нього ніхто не виходив, окрім ОСОБА_1 , який сидів за кермом, жодної іншої особи в автомобілі не перебувало, а тому твердження апелянта, що він не керував автомобілем, є безпідставними та надані з метою уникнути відповідальності. Зазначені обставини відображені і у рапорті поліцейського, який був очевидцем вказаних подій та був допитаний в судовому засіданні (а.с.3).

Доводи апелянта про те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння також спростовуються матеріалами справи, а саме показами свідка ОСОБА_2 та інспектора поліції ОСОБА_4 , які були допитані в судовому засіданні, а тому їх покази суд обґрунтовано врахував при розгляді справи.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом і факт його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння підтверджений наявними і дослідженими в судовому засіданні доказами.

Під час перевірки апеляційним судом матеріалів справи, будь-яких суттєвих порушень допущених при їх складанні не встановлено. Протокол про адміністративне правопорушення серії БД №241143 від 21 травня 2019 року відносно ОСОБА_1 , містить всі необхідні відомості, передбачені ст.256 КУпАП, та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року.

Крім того, слід зауважити, що при складанні протоколу серії БД №241143 від 21 травня 2019 року, від ОСОБА_1 ніяких зауважень не надходило, більш того він відмовився від підпису у самому протоколі та відмовився від отримання копії зазначеного протоколу..

Разом з цим, доводи ОСОБА_1 про порушення поліцейськими порядку огляду на стан сп`яніння, а саме п.5 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена спільним наказом МОЗ/МВС від 09 листопада 2015 року №1452/735, відповідно до якого перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки при перегляді відеозапису було встановлено, що ОСОБА_1 не вимагав надати йому сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, а одразу відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

Що стосується доводів ОСОБА_1 про відсутність в матеріалах справи направлення в заклад охорони здоров`я, то суд першої інстанції достатньо повно відповів на зазначений ним довід та належним чином вмотивував.

Таким чином, порушення, на які звертав увагу ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, є суто формальними, які не можуть слугувати вагомою підставою для скасування правильного по суті рішення, а тому висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та такими, що відповідають фактичним обставинам справи.

Суд апеляційної інстанції вважає, що наявні в матеріалах справи докази є допустимими, достовірними, належними і достатніми для висновку про доведеність вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення.

Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу порушника та наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Чернігівського районного суду Запорізької області від 10 червня 2019 року, якою до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП притягнуто ОСОБА_1 , із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, - без змін.

Постанова Запорізького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.А. Фомін

Дата документу Справа № 329/434/19