Справа № 163/999/19 Провадження №33/802/497/19 Головуючий у 1 інстанції:Чишій С. С.
Категорія:ст.ст.471, 472 МК України Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2019 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Гапончук В.В., за участю представника Волинської митниці ДФС Пікалюка М.С., захисника особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , розглянувши апеляційну скаргу т.в.о заступника начальника Волинської митниці ДФС Джиги Д.В. на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 24 травня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонера, закордонний паспорт НОМЕР_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) грн. Провадження у справі за ст.472 МК України закрито на підставі п.1 ст.247 КпАП України, - у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вилучений відповідно до протоколу про порушення митних правил товар - два колеса до автомобіля (комплекти з шини і легкосплавного диска) повернуто ОСОБА_1 для проведення митного оформлення згідно з чинним законодавством.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 384 грн. 20 коп. судового збору.

Так, ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він 09 квітня 2019 року слідуючи з Республіки Польща в Україну через пункт пропуску "Устилуг" МП "Володимир-Волинський" Волинської митниці ДФС в якості пасажира автомобіля марки "Мерседес-Бенц", номерний знак НОМЕР_2 , порушив порядок проходження митного контролю в зоні спрощеного митного контролю, переміщуючи понад неоподатковувану норму товар, а саме - два колеса до автомобіля (комплекти з шини і легкосплавного диска) вагою 73 кг та вартістю 41123,38 грн., чим вчинив правопорушення, передбачене ст.471 МК України.

Крім того, ОСОБА_1 ставилось у провину те, що він за вищевказаних обставин, не задекларував за встановленою формою вказаний товар, який згідно із ст.374 МК України підлягав обов`язковому декларуванню, використавши всупереч вимог ст.ст.366, 374 МК України, смугу руху «зелений коридор» як форму декларування, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.472 МК України.

Не погодившись із такою постановою т.в.о. заступника начальника Волинської митниці ДФС ОСОБА_3 Д.В. подав апеляційну скаргу в якій просить її скасувати на прийняти нову постанову, якою визнати винним ОСОБА_1 у порушенні митних правил за ст.ст.471, 472 МК України та накласти на нього стягнення в межах санкцій даних норм Закону. Вважає, що висновок суду першої інстанції про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, є безпідставним, оскільки останній обравши спрощену форму митного контролю «зелений коридор», порушив вимоги ст.366 МК України. Вказує, що в матеріалах справи наявні достатні докази того, що ОСОБА_1 вчинив також адміністративне правопорушення, передбачене ст.472 МК України.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріали справи, заслухавши думку представника митниці, який скаргу підтримав із наведених у ній підстав, захисника особи, яка притягується до відповідальності, який скаргу заперечив, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Частиною 1 статті 458 МК України передбачено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до вимог ст.489 МК України при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції при прийнятті судового рішення були дотримані в повній мірі.

Висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, за обставин вказаних в оскаржуваній постанові, ґрунтується на досліджених судом доказах та в апеляційній скарзі не оспорюється.

Кваліфікація дій ОСОБА_1 за ст.471 МК України є вірною.

Водночас, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку і про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст.472 МК України.

Так, відповідно до ст.472 МК України адміністративним правопорушенням є недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Об`єктивна сторона зазначеного правопорушення характеризується дією (недостовірне декларування), або ж бездіяльністю (недекларування). Тобто, це незаявлення за встановленою письмовою, усною, або будь-якою іншою формою відомостей або заявлення недостовірних відомостей про товари, їх митного режиму і інших відомостей для митної мети.

У протоколі про порушення митних правил №1721/20500/19 від 19.04.2019 року, складеному відносно ОСОБА_1 не розкрито об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, яка передбачає відповідальність за незаявлення за встановленою формою точних і достовірних відомостей про товари, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

З цього протоколу не зрозуміло, в чому полягає дане правопорушення, якими діями правопорушника воно вчинено і чим це підтверджується.

Суддя, розглядаючи справу, звернув на це увагу, як і на вимоги ч.6 ст.366 МК країни, згідно якої, обравши проходження через «зелений коридор», особа звільняється від подання письмової митної декларації, і в своїй постанові при викладенні суті вчиненого правопорушення обґрунтовано про це зазначив.

Судом встановлено, у відповідності до досліджених матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 працівниками митниці не надавалась можливість заповнення декларації.

А тому, враховуючи те, що ОСОБА_1 був позбавлений можливості заповнити митну декларацію, то апеляційний суд вважає, що суддя першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що в діях останнього відсутній склад правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, тобто незаявлення за встановленою формою точних і достовірних відомостей про товари, які підлягають обов`язковому декларуванню.

Доказів, які б підтверджували винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, митними органами надано не було.

Зі змісту статей 257, 366 МК України та диспозиції статті 472 МК України вбачається, що за ст.472 МК України кваліфікуються діяння осіб, які переміщуються через митний кордон України смугою митного контролю «червоний коридор» і допустили зазначене у диспозиції цієї статті Митного кодексу порушення митних правил.

ОСОБА_1 допустив порушення порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, що повністю охоплюється диспозицією ст.471 МК України, і такі його дії додаткової кваліфікації за ст.472 МК України не потребують.

З огляду на вищенаведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст.472 МК України у зв`язку з чим вірно закрив провадження у справі в цій частині на підставі п.1 ст.247 КпАП України.

Постанова судді є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування чи зміни з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.294 КпАП України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу т.в.о. заступника начальника Волинської митниці ДФС Джиги Д.В. залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 24 травня 2019 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.В. Гапончук