Єдиний унікальний номер судової справи: 225/7121/18
Номер провадження: 3/225/30/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 року м. Торецьк

Суддя Дзержинського міського суду Донецької області Ткач Г.В. розглянув матеріал, що надійшов від начальника Торецького ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 (м.Дзержинська) Донецької області, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якому розяснені права відповідно до ст.ст.10, 63 Конституції України та ст.268 КУпАП -

ВСТАНОВИВ:

22.11.2018 року о 14 год. 50 хв. водій ОСОБА_1 по вул.Маяковського біля будинку №11 в м.Торецьку Донецької області, керував транспортним засобом автомобілем марки ВАЗ 21093, державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода). Від продування технічного приладу газоаналізатора Alcotest 6810 та проходження в установленому законом порядку медичного огляду на стан спяніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судовому засіданні вину в інкримінованому правопорушенні не визнав. Суду пояснив, що алкоголь вживав вже після зупинки транспортного засобу у міськвідділі поліції.

Європейський суд з прав людини, зокрема у рішенні від 6 вересня 2005 року в справі «Гурепка проти України», зазначив, що з огляду на усталену прецедентну практику, в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 6 вказаної Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше права: бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього; мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; допитувати свідків обвинувачення або вимагати, щоб їх допитали.

Відтак, правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов'язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваженнями, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

Із зазначених положень випливає вимога забезпечення реалізації особою, відносно якої розглядається справа про адміністративне правопорушення, права на здійснення захисту.

Особа, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 скористався правом на захист, ним 08.02.2019 укладено договір про надання правової допомоги з адвокатом ОСОБА_2 (свідоцтво №3007 від 10.09.2008 року), у звязку з чим адвокатом ОСОБА_2 08.02.2019 заявлено клопотання про відкладення розгляду справи для підготовки захисту. 12.02.2019 договір про надання правової допомоги з адвокатом ОСОБА_2 розірвано на підставі п.п.4.3.1 Договору, а саме незгоди з Клієнтом щодо вибраного ним способу захисту своїх інтересів. У звязку з чим 12.02.2019 ОСОБА_1 повторно заявлено клопотання про відкладення розгляду справи, у звязку з укладенням договору про надання правової допомоги з іншим адвокатом. Разом з тим, в наступне судове засідання відповідних документів не надав.

Таким чином, суд вважає, що поведінка ОСОБА_1 зумовлена затягуванням розгляду та розцінюється судом як дії, спрямовані на ухилення від передбаченої законом відповідальності.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення доведена належними доказами, дослідженими в судовому засіданні, зокрема, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 22.11.2018 року серії БД № 353834, що є самостійним доказом у справі, зауважень до якого ОСОБА_1 не внесено, відеозаписом, згідно з яким ОСОБА_1 від продування технічного приладу та проходження в установленому законом порядку медичного огляду на стан спяніння відмовився.

Частина перша статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до абз.2 п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп'яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Дослідив матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що ОСОБА_1 не виконав вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, при керуванні транспортним засобом відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння, таким чином, його провина у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП доведена в повному обсязі.

Відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху та ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт» водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно з довідками поліцейського СРПП Торецького ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області за обліками Національної автоматизовано-інформаційних систем «ЦУНАМІ», «НАІС» ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП протягом року не притягався, має посвідчення водія серії ЯНА 549088 від 24.12.2003 року, видане Центром надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування міст Дзержинськ та Костянтинівка, категорії «А», «В», «С».

При визначенні виду та міри стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, ступінь провини ОСОБА_1, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, те, що протягом року до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не притягався, а також те, що він не працює, та, вважає, що слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами в межах, передбачених санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, так як, на думку суду, це буде достатня і необхідна міра стягнення для виправлення правопорушника та запобігання вчинення ним нових правопорушень.

Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті, зокрема, одинокого батька, який має дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю.

Як вбачається з наданих суду документів, дружина ОСОБА_1 померла 14.08.2013, у звязку з чим він самостійно виховує малолітню доньку Аліну, ІНФОРМАЦІЯ_4.

За таких обставин, суд вважає за необхідне звільнити останнього від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33-35, 40?, ч. 1 ст.130, ст.ст. 245, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме в сумі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі ч.2 ст.8 Закону України «Про судовий збір» звільнитиОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 від сплати судового збору.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Дзержинський міський суд Донецької області протягом 10 (десяти) днів з моменту винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути предявлена до примусового виконання протягом трьох місяців після набрання нею законної сили.

Суддя Г.В. Ткач