Провадження № 33/801/603/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Михайленко А. В.
Доповідач: Оніщук В. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2019 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Оніщук В.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 27 червня 2019 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 27 червня 2019 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 384,20 грн. на користь держави.

У постанові суду зазначено, що згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 207108, 30 квітня 2019 року о 03:00 год. по вул. Магістрацькій, 94, в м. Вінниці, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Мерседес Бенс», державний номерний знак НОМЕР_1 , не був уважним, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на перешкоду, а саме острівець безпеки, що призвело до пошкодження транспортного засобу з матеріальними збитками.

Крім того, згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 311131, 30 квітня 2019 року о 03:00 год. по вул. Магістрацькій, 94, в м. Вінниці, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Мерседес Бенс» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння шкіри обличчя, нечітка вимова. Від освідування на стан алкогольного сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку у закладі КП ВОНД «Соціотерапія» у лікаря нарколога (Висновок № 1177).

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповноту з`ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 27 червня 2019 року скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі зазначено, що працівниками поліції, всупереч закону не було залучено двох свідків для підтвердження належної відмови ОСОБА_1 від проведення огляду в закладі охорони здоров`я. Крім того зазначив, що за кермом автомобіля на момент дорожньо-траспортної пригоди перебувала інша особа, пояснення якого не були враховані.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції захисником ОСОБА_1 завлено клопотання про виклик свідків, а саме: поліцейського роти №2 БУПП у Вінницькій області ДПП капрала поліції Ткачука Б.О., Грабчака В.М. та Полтарака М.М.

Вказане клопотання відхиллено судом апеляційної інстанції в частині допиту в якості свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , оскільки таке клопотання не заявлялось при поданні апеляційної скарги, а відкладення розгляду справи з цих підстав матиме наслідком порушення, визначеного ст. 294 КУпАП, 20-ти денного стоку розгляду апеляційної скарги.

В судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_4 , покази якого суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки вони суперечать поясненням скаржника ОСОБА_1 та встановленим обставинам справи.

Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, який просить задовольнити апеляційну скаргу з викладених у ній підстав та закрити провадження у справі, доводи його захисника, а також покази свідка, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Згідно ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

В результаті дослідження матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено такі обставини.

30 квітня 2019 року о 03:00 год. по вул. Магістрацькій, 94, в м. Вінниці, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Мерседес Бенс», державний номерний знак НОМЕР_1 , не був уважним, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на перешкоду, а саме острівець безпеки, що призвело до пошкодження транспортного засобу з матеріальними збитками, чим порушив п.2.3б, 12.1 Правил дорожнього руху України.

Вказані обставини зафіксовані протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №207108 від 30 квітня 2019 року, а також підтверджуються протоколом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 30 квітня 2019 року, схемою наслідків ДТП з описом завданих автомобілю механічних пошкоджень. В матеріалах справи відсутні відомості, які б спростовували наведені обставини, котрі в свою чергу узгоджуються між собою та з протоколом про адміністративне правопорушення.

Ці та інші наявні у матеріалах справи докази, які проаналізовані в оскарженій постанові, повністю підтверджують правильність висновків суду першої інстанції про доведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а саме порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 311131, 30 квітня 2019 року о 03.00 год., по вул. Магістрацькій, 94, в м. Вінниці, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Мерседес Бенс» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння шкіри обличчя, нечітка вимова. Від освідування на стан алкогольного сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку у закладі КП ВОНД «Соціотерапія» у лікаря нарколога, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з вимогами п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом - Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками сп`яніння, згідно з п. 4 розділу І Інструкції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Відповідно до розділу І п. 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відповідно до вимог пункту 12 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 17.12.2008р. № 1103, передбачено, що у разі коли в результаті дорожньо-транспортної пригоди водія доставлено у лікувальний заклад, в обов`язковому порядку проводиться дослідження з метою виявлення в його організмі алкоголю, наркотичних чи інших речовин, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно із протоколами про адміністративне правопорушення серії БД №207108 та БД №311131 від 03 квітня 2019 року ОСОБА_1 підписав вказані протоколи, був ознайомлений з правами та обов`язками, передбаченими ст. 63 Конституції, ст. 268 КУпАП. У протоколах про адміністративне правопорушення зазначено час вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до висновку КП ВОНД «Соціотерапія» № 1177 від 30 квітня 2019 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ОСОБА_1 , був направлений інспектором роти № 2 БУПП у Вінницькій області ДПП капралом поліції Трачуком Б.О. на медичний огляд, однак від проходження медичного огляду скаржник відмовився безпосередньо в КП ВОНД «Соціотерапія».

Вказані обставини зафіксовані у Висновку КП «Вінницький обласний наркологічний диспансер «Соціотерапія» №1177 від 30.04.2019 та не спростовуються доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено, що відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, є окремою підставою для притягнення до адміністративної відповідальності незалежно від того тверезий водій чи ні, тому апеляційний суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи ОСОБА_1 про порушення пункту 9 Інструкції, відповідно до якого з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення, то вказані доводи на увагу не заслуговують, оскільки вказана норма стосується лише факту проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, а у даному випадку скаржник відмовився від проходження медичного огляду.

Апеляційним судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан сп`яніння, визначеного «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Також, слід врахувати, що ОСОБА_1 та його захисник ні в апеляційній скарзі, ні в наданих суду поясненнях, фактично вину у вчиненні інкримінованих адміністративних правопорушень, не спростували.

Не заслуговують на увагу і доводи ОСОБА_1 про те, що за кремом автомобіля був ОСОБА_5 , а не він, оскільки вказані доводи спростовуються матеріалами справи, а саме протоколами про адміністративне правопорушення та схемою ДТП, підписаними особисто ОСОБА_1 , показанням свідка ОСОБА_3 , який вказав, що водій ОСОБА_1 після скоєння ДТП пересів на пасажирське сидіння з водійського, при цьому допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 надав суперечливі пояснення, зокрема щодо часу та маршруту руху автомобіля, і інших обставин події, відповідно надані ним пояснення суд до уваги не приймає.

Відповідно ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Суд першої інстанції з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП, врахувавши характер вчиненого правопорушення та відомості про особу порушника прийшов до висновку, що достатнім для виправлення ОСОБА_1 та запобігання вчинення нових правопорушень буде призначення адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки відповідно до положень статті 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, а саме за ч. 1 ст. 130 КУпАП., а тому такий вид адміністративного стягнення досягне мети, визначеної ст. 23 КУпАП.

З огляду на викладене, суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, вина ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані правильно, тому твердження скаржника про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є надуманими та безпідставними.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 27 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду /підпис/ В.В. Оніщук

Згідно із оригіналом

Суддя Вінницького

апеляційного суду В.В. Оніщук