Справа № 431/5919/18
Провадження № 33/810/20/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«25» лютого 2019 року м.Сєвєродонецьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Луганського апеляційного суду Руденко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 на постанову судді Старобільського районного суду Луганської області від 04 січня 2019 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП ,-

В с т а н о в и в :

Постановою судді Старобільського районного суду Луганської області від 04 січня 2019 року громадянина ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строк на один рік. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 384 грн. 20 коп.

Згідно постанови суду ОСОБА_2 26.10.2018. о 23.40 год. керував автомобілем НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції особа, що притягається до відповідальності, ОСОБА_2, подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, а також на підставі п.7 ст.247 КУпАП у зв'язку зі спливом строків, передбачених ст.38 КУпАП.

В обґрунтування своїх доводів апелянт вказує, що поліцейський, який складав протокол про адміністративне правопорушення, не направляв його на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння, чим порушив встановлений законом порядок, направлення водія у заклад охорони здоров'я для проходження огляду на стан сп'яніння. Також ОСОБА_2 вказує на те, що суд першої інстанції в якості доказів послався на протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначені свідками подій - дві невідомі йому особи, які по версії працівника поліції були присутні при його відмові пройти медичний огляд на стан сп'яніння, але окрім нього та двох поліцейських біля магазину де складали адміністративний протокол нікого не було.

Апелянт вважає, що окрім протоколу про адміністративне правопорушення, в порушення вимог ст.251 КУпАП, не долучено жодного доказу вчинення ним дій зазначених у протоколі. Також зазначає, що у судовому засіданні не було допитано свідків які були присутні при його відмові від проходження огляду на стан сп'яніння.

Також у своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на те, що він перебував у тверезому стані та не відмовлявся від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки або в найближчому закладі охорони здоров'я. Спеціальні технічні засоби для виявлення стану алкогольного сп'яніння інспектор поліції не надавав, також не надав направлення для огляду на стан алкогольного сп'яніння в закладі охорони здоров'я.

Окрім того апелянт вказує на те, що суд першої інстанції в своїй постанові вказав, що він, ОСОБА_2, був належним чином повідомлений про місце, час та дату розгляду справи, але стверджує, що жодної повістки про виклик до суду він не отримував.

Разом з тим, ОСОБА_2 звертає увагу на те, що строк визначений ст.38 КУпАП про притягнення до адміністративної відповідальності закінчився, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.7 ст.247 КУпАП.

З урахуванням наведеного апелянт вважає, що його було безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності, а тому просить скасувати постанову Старобільського районного суду Луганської області від 04 січня 2019 року та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на підставі п.7 ст.247 КУпАП за спливом строків, передбачених ст.38 КУпАП.

В судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_2 не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату та час судового розгляду, про причини своєї неявки суд не повідомив, що відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП не перешкоджає апеляційному розгляду.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як убачається з оскаржуваної постанови суд першої інстанції в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, а саме: на протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 009845 від 26.10.2018 року (а.с.2); на письмові поясненнями ОСОБА_2.(а.с.3), а також письмові пояснення свідків ОСОБА_3 (а.с.4) та ОСОБА_4.(а.с.6).

Зокрема, як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 009845 від 26.10.2018 року, складеного відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.2), він 26 жовтня 2018 року, о 23.40 год., в м.Старобільськ по вул.В.Садова буд.101 керував транспортним засобом - легковим автомобілем марки «Opel-Astra», реєстраційний номер НОМЕР_2, з ознаками алкогольного сп'яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

При цьому, як зазначено у протоколі та у власноручних письмових поясненнях сам водій ОСОБА_2 (а.с.3) не заперечував, що керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, після того, як вжив 100 гр. горілки Від медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння відмовився та вину визнав повністю.

З пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 убачається, що у їх присутності водій ОСОБА_2 відмовився пройти у встановленому законом порядку огляд на предмет вживання алкогольних напоїв на місці або у медичному закладі. При цьому від водія ОСОБА_2 було чути запах алкоголю та він визнав свою провину у керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

Відповідно до п.2.5 «а» ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про відсутність доказів його вини у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, а тому не вбачає підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, для закриття провадження у справі.

Суд апеляційної інстанції вважає неспроможним посилання апелянта на порушення працівниками поліції Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015р. №1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 за №1413/27858, зокрема, щодо відсутності відповідного направлення на медичний огляд на стан алкогольного сп'яніння, оскільки згідно пунктів 8 та 12 цієї Інструкції поліцейський направляє водія на медичний огляд до найближчого закладу охорони здоров'я лише у випадку згоди водія пройти такий огляд або якщо водій не погоджується з результатами огляду на стан алкогольного сп'яніння, проведеного на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального пристрою.

Враховуючи, що за обставинами та матеріалами справи водій ОСОБА_2 відмовився від проходження будь-якого огляду на стан алкогольного сп'яніння, що є самостійним елементом об'єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП, тому у працівників патрульної поліції не було жодних підстав для оформлення направлення на медичний огляд водія ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння у закладі охорони здоров'я.

Також безпідставними є доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про порушення судом першої інстанції вимог ст.268 КУпАП щодо розгляду справи за його відсутності з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів справи, місцевим судом вживалися заходи щодо належного повідомлення ОСОБА_2 про час та місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток за адресою, зазначеною ним особисто під час складання протоколу про адміністративне правопорушення - м.Старобільськ, вул.В.Садова,101, але їх було повернуто до суду «Укрпоштою», як невручені (а.с.9-12).

Окрім того, постановою судді Старобільського районного суду Луганської області від 26 листопада 2018 року на підставі ст.268 КУпАП, з метою дотримання прав особи, що притягується до адміністративної відповідальності, було вирішено піддати ОСОБА_2 приводу у судове засідання через органи поліції на 04 січня 2019 року (а.с.13), але рішення суду залишилося не виконаним, про що свідчить рапорт інспектора СРПП Старобільського ВП ГУНП в Луганській області ОСОБА_5 (а.с.15), але ним ОСОБА_2 було запропоновано отримати повістку про виклик до суду на 04 січня 2019 року, про що ОСОБА_2 зробив особистий підпис (а.с.16).

Отже суд першої інстанції, дотримуючись визначених ч.1 ст.277 КУпАП строків розгляд справ про адміністративні правопорушення, та враховуючи практику Європейського Суду з прав людини з аналогічних питань, зокрема рішень у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008, «Олександр Шевченко проти України» від 26.04.2007, «Трух проти України» від 14.10.2003, в яких зазначено, що особа у розумінні інтервалу часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження, обґрунтовано прийняв рішення у справі за відсутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності, на підставі наявних та досліджених судом доказів.

Окрім того, права ОСОБА_2, передбачені ст.268 КУпАП, могли бути відновлені шляхомнадання йому можливості відстоювати свою позицію в апеляційному суді, але останній не скористався своїми процесуальними правами та не з'явився своєчасно до суду апеляційної інстанції без повідомлення про причини своєї неявки.

Таким чином аналіз досліджених під час судового розгляду та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, яке виразилося у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, чим було порушено вимоги п.2.5 ПДР України.

Інших доказів на спростування зазначених висновків ОСОБА_2 апеляційному суду не надано, свідки за судовим викликом не з'явилися та їх примусовий привід діючими нормами КУпАП не передбачений.

Отже апеляційний суд дійшов висновку, що суддею місцевого суду при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строк на один рік, у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст.23 та ст.ст.33-35 КУпАП, а також враховано підвищений рівень суспільної небезпеки скоєного винною особою адміністративного правопорушення.

При цьому посилання апелянта на те, що відповідно до п.7 ст.247 КУпАП на даний час існують підстави для закриття провадження у справі у зв'язку із закінченням передбачених ст.38 КУпАП строків накладення адміністративного стягнення, є безпідставним, з огляду на таке.

За матеріалами справи та обставинами правопорушення, визнаними судом доведеними, ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП 26 жовтня 2018 року.

Згідно приписів ч.2 ст.38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті.

Оскаржувана постанова судді місцевого суду щодо ОСОБА_2 була винесена 04 січня 2019 року, тобто у межах визначеного законом тримісячного строку накладення адміністративного стягнення, а тому підстав для закриття провадження у справі, передбачених п.7 ст.247 КУпАП, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд дійшов висновків, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а постанова судді Старобільського районного суду Луганської області від 04 січня 2019 року є цілком законною та обґрунтованою, підстав для її зміни або скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП ,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову судді Старобільського районного суду Луганської області від 04 січня 2019 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДЯ ЛУГАНСЬКОГО

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ В.В. РУДЕНКО