Справа № 396/1594/19
Провадження № 3/396/585/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2019 року Суддя Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області Гарбуз Ольга Анатоліївна, розглянувши матеріали, які надійшли від Управління захисту економіки в Кіровоградській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Новоукраїнка Кіровоградської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , працюючої головним державним інспектором сектору фінансування, бухгалтерського обліку та звітності в Новоукраїнської ОДПІ, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 , будучи, у т.ч. станом на 00 год. 00 хв. 01.01.2018 року суб`єктом декларування в розумінні Закону, а саме: особою, зазначеною у підпункті «в» пункту 1 частини першої статті 3 цього Закону - державним службовцем, у період часу з 00 год. 00 хв. 01.01.2018 року до 01.04.2018 року в порушення вимог частини першої статті 45 Закону (особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством), пункту 1 Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції (далі - НАЗК) від 10.06.2016 року № 2 (яким НАЗК визначило, що система подання та оприлюднення відповідно до Закону декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, розпочинає свою роботу в два етапи: перший етап - з 00 годин 00 хвилин 01 вересня 2016 року для у тому числі щорічні декларації за 2015 рік службових осіб, які станом на 01 вересня 2016 року займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище, а зазначені декларації подаються протягом 60 календарних днів з дати, визначеної у цьому абзаці; другий етап - з 00 годин 00 хвилин 01 січня 2017 року для всіх інших суб`єктів декларування та декларацій (повідомлень), передбачених Законом), несвоєчасно подала без поважних причин декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік після звільнення, а саме 22.08.2018 року о 20 год. 37 хв, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за вчинення якого передбачена частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, не визнала. Пояснила, що подала декларацію своєчасно, а саме до 01.04.2018 року, але чому не була подана та подана лише 12.04.2018 року та не зареєстровано в програмі їй не відомо. У серпні їй надійшов лист -повідомлення про неподачу декларації, 22.08.2019 року, при отриманні повідомлення від НАЗК подала декларацію повторно. Будь-якого умислу приховувати свої доходи чи не подавати декларацію не мала, пропуск строку мав місце з технічних проблем.

Прокурор Єрьоменко О.В. обставини, викладені у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення, підтримав, зазначив про наявність в діях ОСОБА_1 ознак діянь, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та просив притягнути його до адміністративної відповідальності, наклавши адміністративне стягнення у вигляді мінімального штрафу.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , думку прокурора, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та письмові докази в сукупності, суд приходить до наступного.

Статтею 172-6 ч.1 КУпАП передбачена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на неподання або несвоєчасне подання декларації, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо припускала настання цих наслідків.

Аналіз вказаних норм приводить до висновку, що склад правопорушення за ч.1 ст. 172-6 КУпАП є формальним, обов`язковим елементом його об`єктивної сторони є умисна дія, тобто умисне неподання або несвоєчасне подання декларації, а тому, орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення та прокурор, що приймає участь в розгляді таких протоколів судом, зобов`язані довести суду наявність в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності за вчинення цього адміністративного правопорушення, умислу на несвоєчасне подання декларації

Окрім того, вказана позиція висвітлена в розясненнях спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» від 22.05.2017 року, Конституційним Судом України в рішенні від 06.10.2010 року (справа №1-27/2010).

У відповідності до вимог ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вирішуючи справи пов`язані з корупцією, суди повинні керуватися Конституцією України, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), Законом України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції», Кодексом України про адміністративні правопорушення, іншими нормативно-правовими актами України, а також практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

У цьому аспекті слід зауважити, що рішенням ЄСПЛ від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Такий підхід до захисту прав особи зафіксований у ст.8, ст.62 Конституції України, згідно яких дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.Для визнання адміністративного правопорушення таким, що містить ознаки правопорушення, діяльність особи має бути такою, що може однозначно без сумнівів і застережень розцінюватись як правопорушення передбачене тією чи іншою статтею.

Відповідно дост. 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ у судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів та у доведеності перед судом їх переконливості.

Як встановлено судом із матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 згідно частиною 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб`єктом декларування та відповідно особою, яку законом зобов`язано подавати декларацію.

01.01.2018 року у ОСОБА_1 виник обов`язок подати декларацію після звільнення за 2017 рік у період з 00 год.11 хв 01.01.2018 до 00 год. 00 хв. 01.04.2018 року

ОСОБА_1 , будучи особою, яка припинила діяльність пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, наступного року після звільнення подала декларацію 12.04.2018 року та повторно 22.08.2018 року при отриманні повідомлення від НАЗК подала декларацію, про що було відомо НАЗК 05.04.2019 року та підтверджується матеріалами справи(а.с.17-18).

В подальшому, в серпні 2018 року ОСОБА_1 отримала повідомлення від НАЗК щодо факту несвоєчасного подання декларації, в звязку з чим повторно, 22.08.2018 року о 20 год. 37 хв. подала декларацію, що підтверджено повідомленям ЄДРД "декларацію успішно подано".

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що з наданих суду пояснень ОСОБА_1 вбачається, що вона не мала умислу на вчинення будь-якого порушення, а прокурором в судовому засіданні не надано до суду доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 діяла умисно та усвідомлював протиправний характер своїх дій, який посягає на встановлений правопорядок. Під час судового розгляду таких доказів також не здобуто.

Суд розглядає справу в межах зазначеного в протоколі правопорушення та ОСОБА_1 не ставиться в провину несвоєчасне подання декларації за 2017 рік яку було подано вперше 12.04.2018 року а за повторну подачу 22.08.2018 року.

Відтак, встановлені судом факти вказують на відсутність в діях ОСОБА_1 умислу на порушення вимог ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», а також не доведення перед судом достатніми та допустимими доказами поза розумним сумнівом ознак суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, та форми вини ОСОБА_1 у його вчиненні в будь-якій формі і відповідно, про відсутність в діянні ОСОБА_1 об`єктивної сторони правопорушення, зокрема, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, що є підставою для закриття провадження відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст.ст.283, 284, 294 КУпАП,-

П О С ТА Н О В И В:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності ч.1 ст. 172-6 КУпАП, закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв"язку з відсутністю в її діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду через Новоукраїнський районний суд протягом десяти днів з дня винесення.

Суддя:О. А. Гарбуз