Справа № 308/2700/19
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

17.05.2019 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в :

постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 квітня 2019 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, студент училища № 5 ,

визнаний винним у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення й на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) гривень без позбавлення права керування транспортними засобами.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у розмірі 384,20 грн..

Згідно постанови, 02 березня 2019 року о 10-ій годині 50 хвилин по вул. Достоєвського, 2, у м. Ужгород, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Audi A6», н. з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується проведеним зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер» у присутності двох свідків оглядом (результат тесту - 0,79 проміле), чим порушив вимоги, передбачені п. 2. 9 «а» Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) і скоїв передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова судді є незаконною. Посилається на те, що 02.03.2019 о 08 год. 50 хв. він фактично не керував автомобілем, а рухався шляхом буксирування, а двигун на автомобілі був вимкнений, і при цьому, цього дня алкогольних напоїв не вживав, а показник приладу «Драгер», на його думку, зумовлений вживанням алкогольних напоїв 01.03.2019, тобто за добу перед указаною подією. Стверджує, що в суді першої інстанції визнав вину, щиро розкаявся та усвідомив свої дії, а також зобов`язується у майбутньому не допускати подібних ситуацій. Разом із тим, зазначає, що судове засідання тривало близько однієї хвилини без надання йому суддею можливостей надати додаткові пояснення та подати відповідні докази. Крім того, посилається на те, що на даний момент навчається в училищі й перебуває на повному утриманні батьків, так як навчання не дозволяє йому знайти роботу, у зв`язку з чим, не зміг скористатися правовою допомогою адвоката, оскільки оплата таких послуг є непосильною для його сім`ї в матеріальному плані. При цьому, вказує на те, що є неповнолітнім, щиро розкаюється у вчиненні адміністративного правопорушення, до адміністративної відповідальності притягується вперше, його батьки перебувають у скрутному матеріальному становищі (батько на даний момент ніде не працює, і зазвичай, отримує нерегулярний дохід на сезонних заробітках, а мама працює продавцем у продуктовому магазині й її заробітна плата становить близько 3000 грн.), від його дій жодних тяжких наслідків не настало, будь-які обставини, які б обтяжували його відповідальність відсутні, що в свою чергу свідчить про можливість застосування щодо нього заходів впливу, передбачених ст. 24-1 КУпАП. Також посилається на те, що твердження суду про дослідження в судовому засіданні відеозапису події, яка мала місце при складанні щодо нього протоколу, не відповідає дійсності, оскільки на жодному із засідань диск із матеріалів справи не виймався, не відтворювався й відповідно не досліджувався. Крім того, вказує на те, що цього року закінчується період його навчання в училищі, і він має намір та велике бажання вступити до вищого навчального закладу та отримати вищу освіту, у зв`язку з чим, його сім`я починає збирати кошти для можливості його подальшого навчання, а тому, накладення на нього такого занадто великого розміру штрафу ставить у скрутне матеріальне становище його сім`ю та, відповідно, під загрозу можливість отримання ним вищої освіти. Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 305430, 02 березня 2019 року о 10-ій годині 50 хвилин по вул. Достоєвського, 2, у м. Ужгород, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Audi A6», н. з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується проведеним зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер» у присутності двох свідків оглядом (результат тесту - 0,79 проміле), чим порушив вимоги, передбачені п. 2. 9 «а» ПДР, що тягне настання адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. З указаного протоколу також убачається, що такий складений у присутності двох свідків - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , і що у даному протоколі ОСОБА_1 своїми підписами підтвердив, що: права та обов`язки йому роз`яснені; зі змістом протоколу ознайомлений; його копію отримав; до протоколу внесені правильні дані щодо його особи (а. с. 1).

З акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, проведеного інспектором Савко А. І. за допомогою приладу «Драгер» у присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , вбачається, що огляд проведений у зв`язку з виявленими у гр. ОСОБА_1 ознаками сп`яніння - запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова та нестійка хода, - результат огляду - 0,79 % (а. с. 3), що також підтверджується наявною в матеріалах справи роздруківкою тестування на алкоголь (а. с. 2).

З письмових пояснень гр. ОСОБА_4 убачається, що він рухався по вул. Годинки, де зустрів ОСОБА_1 , який звернувся до нього за допомогою щодо буксирування автомобіля, на що він погодився, після чого, гр. ОСОБА_1 керував своїм автомобілем по вул. Достоєвського та здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «ВАЗ 2101», д. н. з. НОМЕР_2 (а. с. 4).

З письмових пояснень ОСОБА_5 убачається, що 02.03.2019 о 08 год. 15 хв. він припаркував свій автомобіль «ВАЗ 2101», д. н. з. НОМЕР_2 , біля будинку № 2 по вул. Достоєвського в м. Ужгород, і пішов у магазин, після чого, повернувшись із магазину близько 09 год. 10 хв., побачив, що автомобіль марки «Audi A6», н. з. НОМЕР_1 , здійснив наїзд на його автомобіль, внаслідок чого, належний йому транспортний засіб отримав механічні пошкодження (а. с. 5).

З письмових пояснень ОСОБА_1 вбачається, що 02.03.2019 о 08 год. 50 хв. він здійснив зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ», так як його засліпило сонце й він не побачив даний транспортний засіб (а. с. 6).

З копії протоколу серії БД № 305429 убачається, що стосовно ОСОБА_1 складено даний протокол за ч. 2 ст. 126 КУпАП, тобто за порушення вимог передбачених п. 2.1 «а» ПДР - керування транспортним засобом марки «Audi A6», н. з. НОМЕР_1 , по вул. Достоєвського, 2 у м . Ужгород, без посвідчення водія, що мало місце 02.03.2019 о 08 год. 50 хв. (а. с. 7).

З копії протоколу серії БД № 305428 убачається, що стосовно ОСОБА_1 складено даний протокол за ст. 124 КУпАП, тобто за порушення вимог передбачених п. 12.1 ПДР - здійснення зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ 2101», д. н. з. НОМЕР_2 , що мало місце 02.03.2019 о 08 год. 50 хв. по вул. Достоєвського, 2 у м. Ужгород (а. с. 7).

З рапорту інспектора Савко А. І. вбачається, що під час складання щодо ОСОБА_1 протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП була допущена помилка щодо часу вчинення правопорушення, і вірним слід вважати час вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення - 08 год. 50 хв. (а. с. 8).

З розписки ОСОБА_1 від 02.03.2019 убачається, що останній підтвердив факт залишення транспортного засобу марки «Audi A6», н. з. НОМЕР_1 , по вул. Достоєвського, 2.

Вищенаведені докази, які є належними й допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні в ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.9 «а» ПДР, та його винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що інспектор Савко А. І. була упереджена при проведенні огляду та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу за ознаками передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, що в неї були підстави для фальсифікації протоколу чи обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, що вона зацікавлена у результатах розгляду справи, - у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги, і на такі не вказував ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду справи.

Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що вищевказаний інспектор при виконанні своїх функціональних обов`язків діяла в межах наданих йому повноважень.

Крім того, у матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які дані, які би давали підстави вважати, що у свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були підстави для обмови ОСОБА_1 у перебуванні в стані алкогольного сп`янінні, а у свідка ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - у керуванні ОСОБА_1 транспортним засобом, та про їх зацікавленість у результатах розгляду справи, - у підтвердження таких даних також відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх не додано до апеляційної скарги, і на такі не вказував ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду справи.

Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій, які призвели до примусового погодження на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер», підписання ним протоколу та інших документів, що містяться у справі, зокрема, акту огляду та роздруківки тестування, а також надання письмових пояснень, які містяться в матеріалах справи, - на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі, і не вказував ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду справи.

В ході апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 у присутності матері ОСОБА_7 , пояснив, що вину визнає, кається у вчиненому, медичний огляд на стан сп`яніння проходив на місці події за допомогою приладу «Драгер», перед подією вживав пиво та вино.

З урахуванням наведеного вище, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що 02.03.2019 о 08 год. 50 хв. він фактично не керував автомобілем, а рухався шляхом буксирування, а двигун на автомобілі був вимкнений, і при цьому, цього дня він алкогольних напоїв не вживав, а показник приладу «Драгер», на його думку, зумовлений вживанням алкогольних напоїв 01.03.2019, тобто за добу перед указаною подією, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не спростовують факту порушення ОСОБА_1 вимог передбачених п. 2.9 ПДР, який ОСОБА_1 визнається, і в свою чергу не свідчать про відсутність у його діях складу передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує і те, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом по вул. Достоєвського в м. Ужгород та здійснення зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ 2101», д. н. з. НОМЕР_2 , достовірно підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими поясненнями як свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , так і самого ОСОБА_1 ..

Доводи апеляційної скарги про те, що судове засідання в суді першої інстанції тривало близько однієї хвилини без надання ОСОБА_1 суддею можливостей надати додаткові пояснення та подати відповідні докази, а також про те, що твердження суду про дослідження в судовому засіданні відеозапису події, яка мала місце при складанні щодо нього протоколу, не відповідає дійсності, оскільки на жодному із засідань диск із матеріалів справи не виймався, не відтворювався й відповідно не досліджувався, - апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки такі, по-перше, не підтверджені будь-якими доказами, а по-друге, не спростовують висновку суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що суддею місцевого суду Банін Д. О. обґрунтовано визнаний винним у порушенні вимог, передбачених пунктом 2.9 «а» ПДР та скоєнні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Разом із тим, апеляційний суд вважає, що при вирішенні питання про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, суд першої інстанції обґрунтовано врахував фактичні обставини та характер вчиненого правопорушення, безальтернативність адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, дані про особу правопорушника, у тому числі й неповнолітній вік та відсутність у нього посвідчення водія, а також те, що застосування щодо неповнолітніх передбачених ст. 24-1 КУпАП заходів впливу є правом суду, а не обов`язком.

Тому, апеляційний суд погоджується з видом та розміром накладеного на ОСОБА_1 судом першої інстанції адміністративного стягнення ( 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян без позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки таке останнім не отримувалось з огляду на його неповнолітній вік), яке, на думку апеляційного суду, відповідає характеру та ступеню адміністративного правопорушення, особі правопорушника, який, будучи неповнолітнім, не маючи посвідчення водія, напідпитку дозволив собі сісти за кермо автомобіля, внаслідок чого спричинив ДТП, а також - передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

Із вищенаведених підстав, доводи апеляційної скарги про те, що: в суді першої інстанції ОСОБА_1 визнав вину, щиро розкаявся та усвідомив свої дії, а також зобов`язується у майбутньому не допускати подібних ситуацій; на даний момент навчається в училищі й перебуває на повному утриманні батьків, так як навчання не дозволяє йому знайти роботу, у зв`язку з чим, не зміг скористатися правовою допомогою адвоката, оскільки оплата таких послуг є непосильною для його сім`ї в матеріальному плані; ОСОБА_1 є неповнолітнім, щиро розкаюється у вчиненні адміністративного правопорушення, до адміністративної відповідальності притягується вперше, його батьки перебувають у скрутному матеріальному становищі (батько на даний момент ніде не працює, і зазвичай, отримує нерегулярний дохід на сезонних заробітках, а мама працює продавцем у продуктовому магазині й її заробітна плата становить близько 3000 грн.), від його дій жодних тяжких наслідків не настало, будь-які обставини, які б обтяжували його відповідальність відсутні, що в свою чергу свідчить про можливість застосування щодо нього заходів впливу, передбачених ст. 24-1 КУпАП; цього року закінчується період його навчання в училищі, і він має намір та велике бажання вступити до вищого навчального закладу та отримати вищу освіту, у зв`язку з чим, його сім`я починає збирати кошти для можливості його подальшого навчання, а тому, накладення на нього такого занадто великого розміру штрафу ставить у скрутне матеріальне становище його сім`ю та, відповідно, під загрозу можливість отримання ним вищої освіти, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не спростовують висновків суду першої інстанції про те, що накладення на ОСОБА_1 саме такого адміністративного стягнення є необхідним і достатнім для запобігання вчиненню ним нових, у тому числі й аналогічних, правопорушень, і в свою чергу, не впливають на вид та розмір накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення.

На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подана ОСОБА_1 апеляційна скарга - без задоволення.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що стороною захисту не надано жодних доказів, які б могли вплинути на висновки суду першої інстанції та свідчили б про незаконність оскаржуваної постанови.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 квітня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан