Провадження № 33/4808/340/19
Категорія ст.164 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Хоростіль Р. В.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2019 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 яка ОСОБА_2 та його захисника адвоката Кінаш М.А.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Кінаш М.А., яка діє в інтересах ОСОБА_1 яка Д ОСОБА_3 , на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 липня 2019 року, якою

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України,-

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень без конфіскації, а також стягнуто судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.,-

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що 03.07.2019 року о 13 год. 55 хв. по вул. Целевича, 34 в м. Івано-Франківськ ОСОБА_5 на автомобілі Опель номерний знак НОМЕР_1 , обладнаний розпізнавальним знаком Таксі, перевозив пасажира, а саме здійснював провадження господарської діяльності без державної реєстрації та ліцензії на вид діяльності, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1ст. 164 КУпАП.

Не погодившись з вказаним рішенням суду адвокат Кінаш М.А., яка діє в інтересах ОСОБА_1 яка Д ОСОБА_3 , подала апеляційну скаргу, в якій вважає, що постанова винесена з невідповідністю висновків суду обставинам справи, а тому постанова суду є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що ОСОБА_6 не вчиняв факту здійснення господарської діяльності, в салоні автомобіля знаходився один, пасажирів не перевозив, грошових коштів від будь яких осіб не отримував. Доказів перевезення пасажирів матеріали справи не містять.

Щодо наявності знаку таксі на автомобілі, то даний автомобіль, належний ОСОБА_7 перебуває у користуванні ОСОБА_8 , який у відповідності до ліцензії має право на здійснення даного виду господарської діяльності. Сам же факт обладнання автомобіля знаком таксі, та його експлуатація у власних цілях, не свідчить про здійснення незаконної господарської діяльності.

При постановленні рішення, судом не було прийнято до уваги, що матеріали справи не містять жодних доказів отримання прибутку особою, яку притягнуто до відповідальності, не додано пояснення осіб, які були свідками отримання правопорушником грошових доходів саме за здійснення господарської діяльності. Протокол про адміністративне правопорушення не містить посилання та підтвердження наявності кваліфікуючих ознак зазначеної статті, не зазначено які саме неправомірні дії вчинив ОСОБА_6 , не конкретизовано його вину, не зазначено як саме здійснювалась господарська діяльність, відсутні докази систематичності дій останнього.

Суд не перевірив чи відомості викладені в протоколі підтверджуються належними доказами, тим самим взявши на себе функції обвинувача, що є порушенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зазначає, що зміст постанови суду не відповідає вимогам закону, висновок суду не ґрунтується на належних доказах, справа розглянута без участі правопорушника.

Просить постанову суду скасувати, провадження в справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_9 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.164 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.ст. 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя зобов`язаний з`ясувати чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, необхідні для правильного вирішення справи. Постанова судді повинна бути законною і обґрунтованою.

Проте, суддя місцевого суду вказаних вимог закону не дотримався та дійшов помилкового висновку про наявність події та складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_9 , передбаченого ч.1 ст.164 КпАП України.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 Кодексу про адміністративні правопорушення передбачені відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документу дозвільного характеру, якщо його одержання передбачено законом ( крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Апеляційний суд звертає увагу на те, що судове рішення повинно бути ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд першої інстанції в мотивувальній частині постанови повинен обґрунтувати свій висновок в частині доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності конкретними доказами та вказати які саме фактичні дані підтверджують обставини вчиненого правопорушення.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. (Справа "Салов проти України")

Відсутність належної мотивації висновків суду призводить до того, що сторона позбавляється можливості обґрунтувати свою позицію під час оскарження рішення суду.

Відповідно до вимог діючого закону суд першої інстанції в мотивувальній частині постанови про притягнення до адміністративної відповідальності повинен дати аналіз всім зібраним у справі доказам щодо їх допустимості, достовірності і достатності, обґрунтувати свій висновок в частині доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності конкретними доказами, вказати які саме фактичні дані підтверджують обставини вчиненого правопорушення і навести мотиви за якими суд не бере до уваги доводи особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Однак, суд першої інстанції, обґрунтовуючи доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні адміністративного правопорушення, обмежився простим перерахуванням доказів, досліджених в судовому засіданні, не проаналізував їх зміст та не вказав які саме фактичні дані вони підтверджують, як співвідносяться між собою та чи достатні для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно ч. 1 ст. 3 Господарського Кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Одним з видів господарської діяльності є підприємництво.

Частина 1 ст. 1 Закону України «Про підприємництво» зазначає, що підприємництво - це безпосередня самостійна, систематична, на власний ризик діяльність по виробництву продукції, виконанню робіт, наданню послуг з метою отримання прибутку, яка здійснюється фізичними та юридичними особами, зареєстрованими як суб`єкти підприємницької діяльності у порядку, встановленому законодавством.

Під час апеляційного розгляду, ОСОБА_6 заперечив факт зайняття господарською діяльністю та пояснив, що даний автомобіль, належний ОСОБА_7 перебуває у користуванні ОСОБА_8 , який у відповідності до ліцензії має право на здійснення даного виду господарської діяльності, а особисто він не надавав послуги по перевезенню пасажирів

Сам же факт обладнання автомобіля знаком таксі, та його експлуатація у власних цілях, не свідчить про здійснення незаконної господарської діяльності.

Вказав, що хоча він незареєстрований як фізична особа підприємець та немає відповідної ліцензії на внутрішні перевезення пасажирів на таксі, однак цією господарською діяльністю займається ОСОБА_8 , який має ліцензію на надання послуг з перевезення пасажирів і небезпечних вантажів автомобільним транспортом, а в день складення даного протоколу він користувався автомобілем тільки задля проїзду по м. Івано-Франківську для власних цілей та ніяких пасажирів при цьому він не перевозив.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ІІ №0005209 від 03.07.2019 року Глов ОСОБА_10 яка ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, а саме 03.07.2019 року о 13 год. 55 хв. у м. Івано-Франківську по вул. Целевича, 34, водій ОСОБА_9 на автомобілі Опель, д.н.з. НОМЕР_1 , обладнаний розпізнавальним знаком «Таксі», перевозив пасажира, тим самим здійснював провадження господарської діяльності без державної реєстрації та ліцензії на даний вид діяльності, згідно з чим настає адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_6 відмовився підписати, примірник протоколу ним не отримано, свідків та потерпілих в протоколі не зазначено.

Відмова ОСОБА_6 підписати протокол підтверджує його доводи про те, що він не визнавав свою винуватість у вчиненні правопорушення під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

На підтвердження факту, викладеного в протоколі, додано лише фотознімок автомобіля Опель, д.н.з. НОМЕР_1 , обладнаний розпізнавальним знаком «Таксі».

Зокрема, із долученого до матеріалів протоколу фотознімку автомобіля Опель, д.н.з. НОМЕР_1 , вбачається, що вказаний транспортний засіб дійсно обладнаний розпізнавальним знаком «Таксі». Встановлення на транспортному засобі розпізнавального знаку «Таксі» на даху автомобіля дійсно дає підстави вважати, що вказаний транспортний засіб міг використовуватись для здійснення підприємницької діяльності з перевезення пасажирів-таксі, однак не свідчить про те, що вказаний транспортний засіб дійсно використовувався ОСОБА_6 для здійснення відповідної підприємницької діяльності з перевезення пасажирів і не спростовує його доводи щодо невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення.

Будь-яких інших доказів матеріали адміністративної справи не містять.

В судовому засіданні ОСОБА_1 як Д ОСОБА_3 та його захисник Кінаш М.А. посилаються на недоведеність факту здійснення Глов ОСОБА_10 ОСОБА_11 господарської діяльності з перевезення пасажирів на таксі, зазначаючи, що останній ніяких пасажирів не перевозив та забув зняти розпізнавальний знак таксі, який був встановлений ОСОБА_8 в користуванні, якого знаходився транспортний засіб і який дійсно займається відповідною підприємницькою діяльністю з перевозки пасажирів на таксі.

Звертають увагу на відсутність свідків вказаного адміністративного правопорушення та наявність інших доказів, які підтверджують факт перевезення пасажира та надання платних послуг з перевезення пасажирів.

В судовому засіданні апеляційної інстанції, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_6 стверджував, що обладнання транспортного засобу Опель номерний знак НОМЕР_1 розпізнавальним знаком Таксі було здійснено його знайомим ОСОБА_8 , якому він передав вказаний автомобіль в тимчасове користування та який здійснює відповідну підприємницьку діяльність з перевезення пасажирів на таксі. Однак, взявши вищевказаний автомобіль для своїх власних потреб у ОСОБА_8 , він забув зняти розпізнавальний знак Таксі та був зупинений поліцейськими. Вказує, що послуг таксі він не надавав, їхав без пасажирів, підприємницькою діяльністю з перевезення пасажирів на таксі не займається.

Допитаний у судовому засіданні суду апеляційної інстанції свідок ОСОБА_8 , пояснив, що протягом тривалого часу приблизно з 90-х років він займається підприємницькою діяльністю у вигляді перевезень пасажирів на таксі, зареєстрований у встановленому законом порядку та сплачує податки. Приблизно в червні 2019 року у зв`язку з тим, що транспортний засіб на якому він здійснював перевезення перебував у ремонті, він взяв автомобіль Опель номерний знак НОМЕР_1 , який належав на праві власності ОСОБА_6 в користування та встановив на ньому розпізнавальний знак таксі. Вказує, що перебуває у дружніх стосунках з ОСОБА_6 і йому відомо, що останній притягується до адміністративної відповідальності у зв`язку з тим, що був зупинений поліцейськими за керування вищевказаним автомобілем з обладнаним на ньому розпізнавальним знаком таксі. Вказує, що раніше ОСОБА_6 теж займався перевозом пасажирів, однак протягом тривалого часу такою підприємницькою діяльністю не займається.

Допитаний у судовому засіданні апеляційної інстанції старший державний інспектор відділу державного контролю ОСОБА_12 В ОСОБА_13 Б. пояснив, що 03.07.2019 року він під час рейду, який проводився разом із поліцією, зупинили транспортний засіб марки Опель номерний знак НОМЕР_1 , обладнаний розпізнавальним знаком Таксі під керуванням ОСОБА_1 як ОСОБА_2 , стосовно якого було складено відповідний протокол про притягнення його до адміністративної відповідальності. Вказує, що ОСОБА_14 ОСОБА_2 перевозив в салоні транспортного засобу пасажира, особу якого не вдалось встановити та який відмовився від дачі пояснень. Вказує, що ОСОБА_6 не заперечував здійснення перевезення пасажира у зв`язку з чим, йому було роз`яснено про необхідність отримання відповідних дозвільних документів на здійснення підприємницької діяльності.

Таким чином, під час розгляду справи в апеляційній інстанції судом не встановлено достатніх належних та допустимих доказів, які спростовують вищевказані доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та вказують на те, що він дійсно займався підприємницькою діяльністю з перевезення пасажирів без отримання відповідних дозвільних документів та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП.

В матеріалах справи відсутні будь-які дані, які дозволяють встановити конкретні факти здійснення ОСОБА_6 перевезення пасажирів та надання відповідних послуг щодо пасажирських перевезень, встановити оплатний та систематичний характер таких послуг.

Зокрема, перевезення пасажирів на автомобілі за плату, можуть кваліфікуватись як заняття господарською діяльністю, тільки у тому разі, коли вони носять систематичний характер, оскільки підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку (ст. 42 ГК України). Перевіркою матеріалів даної справи не встановлено як одноразового, так і систематичного надання ОСОБА_6 послуг з перевезення пасажирів.

Таким чином, суд першої інстанції при розгляді даної справи, на вказані вище обставини уваги не звернув, не конкретизував обставини вчинення ОСОБА_1 ОСОБА_15 правопорушення, не навів відповідної мотивованої оцінки доведеності його вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що в матеріалах справи відсутні достатні належні та допустимі докази на підтвердження вини ОСОБА_6 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП, а саме в частині порушення порядку провадження господарської діяльності, а тому матеріалами справи вона не доведена.

За таких обставин, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу адвоката Кінаш М.А., яка діє в інтересах ОСОБА_1 яка ОСОБА_2 , задовольнити та скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі щодо ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 164 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КпАП України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу адвоката Кінаш М.А., яка діє в інтересах ОСОБА_1 яка ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 липня 2019 року про притягнення ОСОБА_16 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП скасувати, а провадження в справі закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Постанова є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв