Справа № 263/5477/19
Провадження № 3/263/1597/2019
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2019 року суддя Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області Кулик Сергій Вікторович, розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Донецькій області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який тимчасово не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст.ст.173, 185 КУпАП -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 07.04.2019 року о 21 год. 30 хв., знаходячись поблизу будинку 99 по вул. Мала Фонтанна у м. Маріуполі, висловлювався нецензурною лайкою на адресу громадян, на законну вимогу інспектора поліції роти №4 батальйону УПП в Донецькій області ДПП Колеснікова Є.В. припинити адміністративне правопорушення, а саме лаятися, ОСОБА_1 не реагував, при цьому висловлювався у грубій формі на адресу поліцейських, погрожував їм фізичною розправою. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 173, 185 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про місце, день та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі ст. 6 ЄСПЛ, оскільки здійснення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції в праві встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз протии Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаному Рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Отже, обставини неявки у судові засідання ОСОБА_1 , якому було відомо про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення та направлення складених матеріалів до суду, повідомлення про місце та час судового розгляду, дають підстави стверджувати про неналежне здійснення ним своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків.

За зазначених обставин, суд вважає, що ОСОБА_1 був своєчасно та належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, у зв`язку з чим, згідно зі ст.268 КУпАП, справа розглянута на підставі матеріалів, які маються у справі.

Факт адміністративного правопорушення підтверджуються протоколами про адміністративні правопорушення від 07.04.2019 року серії ГП №125131, серії ГП №125132; рапортами поліцейського від 19.02.2019 року; відеозаписом, наданим працівниками поліції.

Згідно з ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Також з ОСОБА_1 , на підставі Закону України Про судовий збір, підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 384,20 гривень.

Враховуючи характер скоєного правопорушення, особу ОСОБА_1 , ступінь його вини, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, керуючись ст.ст. 36, 173, 185, 252, 284 КУпАП України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 173, 185 КУпАП, та накласти стягнення у вигляді штрафу у розмірі 136 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 384,20 грн.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області протягом 10 днів із дня винесення постанови.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців із дня її винесення. При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення.

Суддя С.В.Кулик