Справа № 510/1122/19

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15.07.2019 р. м. Рені
Суддя Ренійського районного суду Одеської області Дудник В.І., розглядаючи матеріали, що надійшли від Ренійського ВП Ізмаїльського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродж. с.Новосільське Ренійського району Одеської області, меш. за адресою: АДРЕСА_1 , працює у ГСК «Орлівка» - прибористом, протягом року не піддавався адміністративному стягненню за вчинення адміністративного правопорушення, зміст ст. 268 КУпАП роз`яснено, клопотань не надходило,-
за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
В С Т А Н О В И В
Як виходить з наданих суду матеріалів, громадянин ОСОБА_1 ухиляється від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , забезпечення його нормальними умовами для життя, який 13.04.2019р. о 09.40 год., знаходячись за місцем мешкання ( АДРЕСА_1 ) без належного догляду батьків, дотягнувся до чашки із гарячим чаєм, прокинув її та обпікся.
За даним фактом працівником поліції відносно ОСОБА_1 було складено протокол про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП.
ОСОБА_1 в судове засідання явився, факт вчинення ним адміністративного правопорушення не визнав, пояснив, що того дня він взагалі знаходився на роботі, разом із дитиною залишилася дружина, коли дитина обпеклася вона подзвонила йому на роботу, він приїхав і відвіз їх до лікарні. У притягненні себе до адміністративної відповідальності просив відмовити.
До матеріалів справи були додані наступні докази: протокол про амінправопорушення від 01.06.2019р.; рапорт працівника поліції від 13.04.2019р.; письмові пояснення свідка ОСОБА_3 (медичного працівника), ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ; довідка інспектора з ювенальної превенції ВП про результати повідомлення Ренійської ЦРЛ.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який заперечував вчинення ним адмінправопорушення, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд прийшов до висновку, що провадження в даній справі слід закрити за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративне правопорушення це протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з положеннями ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасно, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.
У відповідності до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Частина 1 ст. 184 КУпАП передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Відповідно до частини 1 статті 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (статті 51 Конституції України).
Згідно з принципом 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків.
Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання у сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.
Згідно з вимогами статті 150 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов`язок виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя.
Таким чином, про обов`язки, які щодо дітей повинні виконувати батьки, йдеться в ст.ст. 150, 180 Сімейного кодексу України та ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» та в інших законодавчих актах України.
Як виходить з матеріалів справи, а саме довідки інспектора з ювенальної превенції Ренійського ВП, під час перевірки були встановлені обставини, за яких отримала опік дитина малолітній ОСОБА_6 , 2018р.н. У довідці зазначено, що на момент цього випадку поруч із дитиною (в одній кімнаті) була його матір ОСОБА_4 , яка заварила чай, залишила чашку на столі і відволіклася, внаслідок чого син прокинув її на себе та опікся. Батька дитини ОСОБА_1 на той час дома не було, він був на роботі. Це також підтверджується і письмовими поясненнями самого ОСОБА_1 та його дружини. Таким чином, дії чи бездіяльності у ОСОБА_1 не могло бути, оскільки він на час пригоди не знаходився поруч із дитиною, залишив її для догляду матері. Таким чим, у складі адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, відсутня об`єктивна сторона правопорушення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення. З вищенаведеного, вбачаються підстави для відмови у притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вищевказаним адмінпротоколом та закриття провадження у справі.
Керуючись ст.ст. 247 ч. 1 п. 1, 251, 252, 283 КУпАП, -
П О С Т А Н О В И В
У притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП відмовити. Провадження у справі закрити.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого ст.ст. 32, 321 КоАП України.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя В.І. Дудник