Номер провадження: 33/813/664/19
Номер справи місцевого суду: 520/1592/19
Головуючий у першій інстанції Іванчук В. М.
Доповідач Журавльов О. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2019 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Журавльов О.Г., за участю секретаря Павлючук Ю.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану через адвоката Канікаєва Юрія Олеговича, на постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 17 квітня 2019 року,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серіїБД №203024 від 19.01.2019 року, 19 січня 2019 року о 21:45 год., ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, біля будинку №176/1, керував автомобілем марки «ЗАЗ 110307», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з ротової порожнини.

В присутності понятих йому було запропоновано проїхати до медичного закладу або продути алкотестер «Драгер», на що він категорично відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Київського районного суду м. Одеси від 17 квітня 2019 року ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 384,20 грн.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 через представника - адвоката Канікаєва Ю.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, справу направити на повторний розгляд до суду першої інстанції (а.с.98).

Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що: 1) в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він транспортним засобом не керував; 2) свідки не можуть підтвердити, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, а відеозапис є не належним доказом; 3) ОСОБА_2 була у стресовому стані, тому у своїх первинних поясненнях зазначила, що ОСОБА_1 переставив автомобіль на паркувальне місце, в судовому засіданні нею були надані справжні покази, що це вона перебувала за кермом автомобіля; 4) поліцейськими незаконно було проведено обшук автомобіля ОСОБА_1 ; 5) ОСОБА_1 незаконно затримали, не повідомили про його права та обов`язки; 6) апелянт вважає, що судом порушено строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП; 7) судом не було розглянуто заяву про відвід.

В судовому засіданні адвокат Канікаєв Ю.О. уточнив резолютивну частину апеляційної скарги та просив суд скасувати оскаржувану постанову та провадження у справі закрити або направити справу до органу поліції для додаткового розслідування.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Судом встановлено, що 19.01.2019 року о 21:45 год., ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, біля будинку №176/1, керував автомобілем марки «ЗАЗ 110307», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з ротової порожнини.

В присутності понятих ОСОБА_1 було запропоновано проїхати до медичного закладу або продути алкотестер «Драгер», на що він категорично відмовився, що підтверджується записом відео фіксації, наявному у матеріалах справи.

Вказані обставини підтверджуються: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №203024 від 19.01.2019 року, письмовими поясненнями свідків, відеофіксацією.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснила, що ОСОБА_1 19.01.2019 року перебував у стані алкогольного сп`яніння та попросив її перепаркувати автомобіль на стоянку. Вона сіла за кермо транспортного засобу, а ОСОБА_1 сидів за пасажирським сидінням.

Під час того, як вона намагалася виїхати, її автомобіль заблокував інший транспортний засіб. ОСОБА_1 в свою чергу, вийшовши з автомобіля попросив водія іншого транспортного засобу надати дорогу, однак між ними виникла сварка, в ході якої, почалася бійка, в тому числі й застосуванням бити. Після чого хтось викликав співробітників поліції, які приїхавши на місце події почали розбиратися, що трапилось.

У всіх відібрали пояснення та склали у відношенні ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, хоча вона зазначала, що саме вона перебувала за кермом транспортного засобу. Письмові пояснення, які вона написала власноруч не відповідають дійсності, оскільки вона перебувала у шоковому стані та написала їх під диктовку співробітників поліції. Водійське посвідчення у неї відсутнє, однак вона вміє керувати транспортним засобом.

Проте, із пояснень ОСОБА_2 від 19.01.2019 року, наданим органам поліції, саме ОСОБА_1 знаходився за кермом автомобіля марки «ЗАЗ 110307», державний номерний знак НОМЕР_1 , під час його перепаркування, які апеляційний суд вважає належними та допустимими доказами, оскільки вони були первинними.

При цьому доводи апеляційної скарги, що вказані пояснення були надані особою в стані сильного душевного хвилювання жодними доказами не підтверджені та матеріали справи не містять.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що 19.01.2019 року о 21:30 год., він зі своєю дружиною виїжджали з прибудинкової території, за кермом перебувала його дружина ОСОБА_4 Біля парадної заднім ходом рухався транспортний засіб під керуванням водія ОСОБА_1 В подальшому між ним та водієм ОСОБА_1 виникла словесна сварка, в ході якої останній вийшов з машини, перебував у стані алкогольного сп`яніння, ввів себе не адекватно, та в його руках був ніж.

Аналогічні пояснення 19.01.2019 року щодо водія ОСОБА_1 надав гр.

ОСОБА_5 письмових пояснень громадянки ОСОБА_4 від 19.01.2019 року вбачається, що у вказану дату біля 21:45 год., вона зі своїм чоловіком виїжджала з прибудинкової території на власному транспортному засобі, де трохи не трапилось ДТП, за кермом іншого транспортного засобу перебував чоловік у стані алкогольного сп`яніння, якій в подальшому кидався на її чоловіка з ножем.

З письмових пояснень громадян ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від 19.01.2019 року вбачається, що останні були запрошенні співробітниками поліції для підтвердження факту того, що водій ОСОБА_1 на закону вимогу поліцейських відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічних засобів та у медичному закладі.

Згідно письмової заяви громадянина ОСОБА_3 , адресованої на ім`я начальника Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області від 19.01.2019 року вбачається, що останній просить правоохоронні органи прийняти міри до громадянина ОСОБА_1 , який 19.01.2019 року приблизно о 21:45 год., в м. Одеса по вул. Люстдорфська дорога, біля будинку №176/1, керуючи автомобілем марки «ЗАЗ 110307», державний номерний знак НОМЕР_1 , не надав перевагу у русі його транспортному засобу. Після чого ОСОБА_1 вийшов з автомобіля, вів себе не адекватно, висловлювався нецензурною лайкою та порізав ножем одяг.

З рапорту співробітників поліції від 19.01.2019 року вбачається, що 19.01.2019 року за адресою: АДРЕСА_1 було встановлено, що за вказаною адресою виникла сварка між громадянином ОСОБА_1 , який керував автомобілем марки «ЗАЗ 110307», державний номерний знак НОМЕР_1 та громадянином ОСОБА_3 , який керував автомобілем марки «MITSUBISHI», державний номерний знак НОМЕР_2 , яка в подальшому переросла в бійку, в основі якої стояв факт, що водій ОСОБА_1 не надав перевагу у русі водію ОСОБА_3

З відео запису з нагрудних камер співробітників поліції від 19.01.2019 року вбачається, що громадянина ОСОБА_1 ознайомлено з його правами та обов`язками, про що маються особисті підписи останнього. В подальшому, ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків та повідомив, що транспортним засобом не керував (а.с.10).

З відповіді ГУНП в Одеській області на запит адвоката Канікаєва Ю.О. вбачається, що 19.01.2019 року о 21:55 год., від ОСОБА_3 надійшло повідомлення зі служби «102, про те, що 19.01.2019 року о 21:53 год., за адресою: АДРЕСА_1 двоє невідомих чоловіків б`ють іншого чоловіка. У одного з нападників в руках дубинка, у іншого предмет схожий на ніж. За даним фактом, внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000156 від 20.01.2019 року. Попередня правова кваліфікація ч. 1 ст. 296 КК України.

Порядок проходження огляду на стан сп`яніння встановлений ст. 266 КУпАП, а також затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» та «Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою спільним наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року.

Згідно з п. п. 2-7 Розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі Інструкція), затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України, 09.11.2015 №1452/735, огляд на стан алкогольного сп`яніння воді транспортного засобу здійснюється поліцейськими, які мають спеціальні звання.

Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви. Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Відповідно до положень п. 1.3, п. 3.3. Розділу ІІІ «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року №100, необхідність відеофіксації: «використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) як превентивного поліцейського заходу є важливим елементом функціонування патрульної поліції, покликаним гарантувати чесність, відкритість та антикорупційну спрямованість діяльності патрульної поліції».

Випадки застосування такого превентивного заходу: «нагрудна відеокамера (відео реєстратор) повинна активуватись працівником патрульної поліції та знаходитись у режимі відео-зйомки при будь-якому контакті з особами, зокрема, але не виключно: при оформленні дорожньо-транспортної пригоди; при перевірці документів; при поверхневому; при загрозі використання фізичної сили, спеціальних засобів або вогнепальної зброї; при наданні допомоги особам; у випадках, коли усвідомлення особою факту відео-фіксації її поведінки може сприяти вирішенню конфліктної ситуації. Відповідно до п. 3.5 Розділу ІІІ Інструкції, «після активації нагрудної відеокамери (відео реєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно».

Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен за вимогою працівника поліції пройти у встановленому порядку медичний огляд для виявлення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних або токсичних речовин.

З матеріалів справи, зокрема відео фіксації 19.01.2019 року, вбачається, що працівники поліції діяли в суворій дотриманості Закону (а.с.10).

Всупереч доводів апеляційної скарги, вина ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП доведена в ході судового розгляду справи судом першої інстанції та в ході апеляційного перегляду справи, підтверджується матеріалами справи, яким судом першої інстанції в судовому рішенні дана відповідна оцінка.

Враховуючи встановлене, апеляційний суд визнає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює. При розгляді адміністративної справи суд першої інстанції повно та об`єктивно розглянув справу та прийняв правильне рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Положеннями ст. 33 КУпАП передбачено, що при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення щодо правопорушника ОСОБА_1 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог статей 23, 33 КУпАП в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_1. - Канікаєва Ю.О. про відсутність в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є необґрунтованими і не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи.

Посилання апеляційної скарги на те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, є безпідставними та спростовуються матеріалами адміністративної справи.

Доводи апеляційної скарги щодо незаконного обшуку автомобіля ОСОБА_1 та його незаконне затримання не заслуговують на увагу, оскільки не стосуються предмету доказування в рамках диспозиції ст. 130 КУпАП та не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Посилання апеляційної скарги нате, що працівники поліції не повідомили ОСОБА_1 про його права та обов`язки, є необґрунтованими. З протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №203024 від 19.01.2019 року вбачається, що ОСОБА_1 під його особистий розпис працівниками поліції роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП (а.с.2).

Доводи скарги про те, що судом не було розглянуто заяву адвоката Канікаєва Ю.О. про відвід судді Іванчука В.М. є безпідставними, оскільки на а.с.54 міститься постанова судді Київського районного суду м. Одеси від 01.04.2019 року про відмову адвокату Канікаєву Ю.О. у задоволенні заяви про відвід судді.

Щодо порушення строку накладення адміністративного стягнення, апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті.

З матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено 19.01.2019 року, справу розглянуто судом першої інстанції 17.04.2019 року, тобто в межах строку накладення адміністративного стягнення.

Інші доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства та на законність судового рішення.

Таким чином, апеляційний суд не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції.

Керуючись статтями 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану через адвоката Канікаєва Юрія Олеговича, залишити без задоволення.

Постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 17 квітня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Г.Журавльов