Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/769/19
Провадження № 3/553/325/2019
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20.06.2019м. Полтава

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Новак Ю.Д., розглянувши матеріали, які надійшли з УПП у Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст.ст. 122-4, 124 КпАП України, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу серії БД №438883 від 02.04.2019 року, 02.04.2019 року, о 00 год. 16 хв. в м. Полтава, керуючи транспортним засобом Opel-Vectra, д.н.з. НОМЕР_1 , водій ОСОБА_1 , рухаючись по вул. Небесної Сотні, 91 не врахував дорожньої обстановки та не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на дерево. Внаслідок ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження, чим порушив п.12.1 ПДР України.

Відповідно до протоколу серії БД №438941 від 02.04.2019 року, 02.04.2019 року, о 00 год. 16 хв. в м. Полтава, керуючи транспортним засобом Opel-Vectra, д.н.з. НОМЕР_1 , водій ОСОБА_1 , рухаючись по вул. Небесної Сотні, 91, будучи причетним до скоєння ДТП, залишив місце ДТП, чим порушив п. 2.10 ПДР України.

В судовому засіданні адвокат Черчик В.П. просив суд закрити провадження за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, оскільки як встановлено в постанові Ленінського районного суду м. Полтави від 14.06.2019 року, останній автомобілем Opel-Vectra, д.н.з. НОМЕР_1 не керував і будь яких даних щодо керування даним авто притягуємим матеріали справи не містять. Крім того, сам ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення зазначив, що ДТП не вчиняв та вину у вчиненні правопорушень не визнавав.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали адміністративної справи, докази наявні в ній та оцінивши їх в сукупності, приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст.7 КУпАП провадження у справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно ст. 280 КУпАП орган ( посадова особа ) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За умовами ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення у справах «Шенк проти Швейцарії» від 12.07.1988 року, «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, «Яллог проти Німеччини» від 11.07.2006 року, «Шабельник проти України» від 19.02.2009 року, зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією.

При цьому, в силу положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст.1 Конституції Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (ст.3 Конституції України).

У відповідності зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року (далі - ЄСПЛ ), не тільки Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), але й, практика ЄСПЛ застосовується судами України як джерело права, та має більшу юридичну силу чим норми КПК України, оскільки згідно ст.19 Закону, законодавчий орган держави (орган представництва) має здійснювати експертизу та перевірку чинних законів і підзаконних актів на відповідність Конвенції та практиці ЄСПЛ.

На підставі ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. Проте покарання не є самоціллю, воно виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини у рішеннях від 07.11.2002 року по справі «Лавентес проти Латвії» та від 08.02.2011 року по справі «Берктай проти Туреччини» наголосив, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумцій».

Окрім цього, згідно з рішенням Конституційного суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо, є неналежними доказами.

Згідно ПДР України водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Пасажир згідно ПДР України - це особа, яка користується транспортним засобом і знаходиться в ньому, але не причетна до керування ним.

Аналізуючи докази які знаходяться в матеріалах справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП не доведена. Висновок про це суд зробив із сукупності досліджених у справі доказів та фактів.

Так суд вважає, що протоколи про адміністративне правопорушення не може бути визнані беззаперечними доказами відповідно до вимог ст.251 КУпАП вчинення притягуємим правопорушень,оскільки будь яких доказів, які б підтверджували факт керування та вчинення адміністративних правопорушень суду не надано. Крім того, до протоколів не додано відеофіксацію вчинення притягуємим даних правопорушень.

Відповідно до п. 3.3 нагрудна відеокамера (відеореєстратор) повинна використовуватися працівниками патрульної поліції та знаходитися в режимі відеозйомки при будь-якому контакті з особами, зокрема, але не виключно: при оформленні дорожньо-транспортної пригоди, перевірці документів, арешті або затримання особи, поверхневому огляді, загрозі використання фізичної сили, спеціальних засобів або вогнепальної зброї, при наданні допомоги особам, у випадках, коли усвідомлення особою факту відеофіксації її поведінки може сприяти вирішенню конфліктної ситуації.

Разом з тим, до матеріалів справи не додано відеозапису, на якому зафіксовано керування саме ОСОБА_1 автомобілем Opel-Vectra, д.н.з. НОМЕР_1 .

Суд при вирішенні даної справи також звертає увагу на постанову Ленінського райсуду м. Полтави від 14.06.2019 року відносно ОСОБА_1 згідно якої провадження відносно притягуємого було закрито за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення останнього. Згідно постанови суду від 14.06.2019 р. з письмових пояснень свідка ОСОБА_2 , які маються в матеріалах справи, спростовується факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Більше того, з наданих суду документів вбачається, що під час складання даного протоколу транспортний засіб не рухався, що в свою чергу спростовує наявність об`єктивної сторони даного адміністративного правопорушення та керування транспортним засобом ОСОБА_1 . При цьому, під час складання даного протоколу водій автомобілем не знаходився за його кермом, а також не керував транспортним засобом, що позбавляє суд можливості достовірно встановити ту обставину, що особа правопорушника вірно встановлена працівниками поліції та, відповідає особі громадянина ОСОБА_1 , відносно якого і було складено протокол.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази (параграф 34 рішення у справі Тейксейра де Кастро проти Португалії від 9 червня 1998 року, параграф 54 рішення у справі Шабельника проти України від 19 лютого 2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканність, на повагу до приватного і сімейного життя, таємницю кореспонденції, на недоторканність житла (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

За умовами ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином суд погоджується із логічними висновками захисника адвоката Черчика В.П. щодо відсутності доказів керування ОСОБА_1 автомобілем Opel-Vectra, д.н.з. НОМЕР_2 квітня 2019 року.

За таких підстав, вина у скоєнні адміністративних правопорушень ОСОБА_1 не доведена належними та допустимими доказами, а тому, не може слугувати доказом вчинення правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 КУпАП.

Інші докази вчинення ОСОБА_1 зазначених вище правопорушень, у матеріалах справи відсутні.

А тому, із врахуванням вище викладеного, суд приходить до висновку, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази керування ОСОБА_1 автомобілем Opel-Vectra, д.н.з. НОМЕР_2 квітня 2019 року, та вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 122-4 КУпАП, відтак, відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. 124, 122-4, 247, 283, 284 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ст. ст. 124, 122-4 КУпАП, відповідно до п.1 ст.247 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях ознак складу адміністративних правопорушень передбачених ст. ст. 124, 122-4 КУпАП.

Постанову може бути оскаржено протягом 10 днів з моменту її винесення.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Ю. Д. Новак