П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2019 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В., за участю особи відносно якої складено адміністративний протокол ОСОБА_1 , розглянувши матеріали протоколу про адміністративне правопорушення, складеного інспектором взводу 1 роти 3 УПП в Закарпатській області старшим лейтенантом поліції Неміш О.В., відносно гр. України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешк. АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшли матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Згідно протоколу серії БД №233666 від 26.06.2019 року вказується, що 26.06.2019 року о 17 год. 50 хв. на автодорозі М08 км 3 водій ОСОБА_1 керував автомобілем Дейво Нексія державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП не визнав. Зауважив, що автомобілем в стані сп`яніння не керував, знаходився за кермом автомобіля, який стояв на узбіччі в районі Горянських дач. Коли підїхала патрульна машини, до нього підійшли працівники поліції та попросили вийти з машини. Нестійку ходу пояснив тим, що він є інвалідом опорно-рухового апарату ІІІ групи. Окрім того, пояснив, що проходити освідчення на стан сп`яніння на місці за допомогою технічного приладу драгер відмовився, оскільки, на його думку, прилад був не стерильний, а трубку до нього працівник поліції протер лише серветкою. ОСОБА_1 запропонував працівникам поліції доставити його до закладу охорони здоров`я для здачі крові. В подальшому, працівники поліції доставили ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я, проте і там йому запропонували пройти освідчення на стан сп`яніння за допомогою технічного приладу Драгер, від чого останній також відмовився, оскільки, по перше такі не були в стерильній упаковці та на його думку, таке освідчення він міг пройти і знаходячись біля свого автомобіля. ОСОБА_1 в закладі охорони здоров`я наполягав на здачі крові з метою спростувати твердження поліцейських про те, що останній знаходиться в стані сп`яніння, проте в закладі працівником закладу охорони здоров`я, який мав провести процедуру освідчення, у заявленій вимозі йому було відмовлено.

02.10.2019 року ОСОБА_1 через канцелярію Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області подано письмові пояснення з дорученням копій медичної документації, у яких відображено пояснення, які були надані останнім під час судового засідання.

Заслухавши особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визначається, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

Згідност.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідальність по ній настає 1) у разі керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (п. 2.9 «а» ПДР України), 2) у разі передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів (п. 2.9 «г» ПДР України), 3) а також у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 ПДР).

Особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП передбачені розділом IX. Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року за №1395.

Пунктом 2.5. ПДР України передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння визначено ст.266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015№ 1452/735.

Відповідно до ст.266 КУпАП, п.2 та п.3 розділу І Інструкції - огляд водіїв на стан сп`яніння проводиться лише у тому випадку, коли є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

У пункті 6 розділу І Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно п.7 розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення (п.9 розділу ІІ Інструкції)

Положеннями частин 5, 6 ст.266 КУпАП передбачено, що направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до пунктів 6, 7 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року та вимог ст. 266 КУпАП огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, він направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я, якому надано право на його проведення.

Форма направлення на огляд до відповідного закладу охорони здоров`я водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння визначений «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 р. за №1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції 11.11.2015 р. за №1413/27858 (далі Інструкція).

Згідно п.п.12-13 розділу ІІІ Інструкції предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ,шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 266 КУпАП та пункту 22 Розділу ІІІ Інструкції, огляд на стан спяніння, проведений з порушенням, зокрема пунктів 6, 7 Розділу І Інструкції, вважається недійсним.

Крім того, відповідно до п. 7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 р. № 1452/735, У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я). Додатком за № 1 Інструкції затверджено форму такого направлення.

Дослідивши адміністративний протокол та додатки до нього суддя зазначає, що таке направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння в додатках до протоколу відсутнє.

До протоколу про адміністративне правопорушення додано друковані бланки письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підписані ними про те, що у їх присутності водій ОСОБА_1 , відмовився від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер» та в лікаря нарколога для визначення стану сп`яніння. Разом з цим, в поясненнях свідків відсутні будь-які відомості про наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, і яких саме. Акт огляду в матеріалах справи відсутній.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що під час складання поліцейським протоколу відносно ОСОБА_1 , жодних ознак алкогольного сп`яніння він особисто у останнього не вбачав. Підтвердив факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою технічного приладу, який пропонували поліцейські, проте зауважив, що ОСОБА_1 вказував про необхідність здати кров у закладі охорони здоров`я.

Як вбачається з пояснення ОСОБА_1 , а також це підтверджується матеріалами медичної документації, наданої суду для дослідження під час судового засідання, ОСОБА_1 є інвалідом ІІІ групи та згідно наданих медичних документів стосується опорно рухового апарату.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заперечував факт керування транспортним засобом.

При цьому, надані відеозаписи, які надіслані до суду разом з протоколом про адміністративне правопорушення, та були досліджені в судовому засіданні, не містять достатніх та достовірних даних про те, що 26.06.2019 року о 17 год. 50 хв. на автодорозі М08 км 3 водій ОСОБА_1 керував автомобілем Дейво Нексія державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, оскільки під час огляду в судовому засіданні відеозаписи CD- дисків, не відтворюють факту керування ОСОБА_1 транспортного засобу в стані алкогольного сп`яніння.

Всупереч вимогам п.п. 3.3 та 3.5 Інструкції «про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року № 100, відеозапис є не суцільним, переривається на важливих моментах, є нерозбірливим.

Також на відеозаписі зафіксована частина подій, яка відбувалась в закладі охорони здоров`я, події на якій відтворити не можливо, оскільки частина відеозаписів переривається, на інших відеозаписах ОСОБА_1 наполягав на дослідженні біологічного середовища з використанням його крові.

Наведене дає підстави вважати надані відеозаписи неналежними та недопустимими доказами у даній справі.

Крім того, в матеріалах справи наявний рапорт інспектора поліції стосовно того, що причиною зупинки стало анонімне звернення громадянина, що вищевказаний водій транспортного засобу можливо перебуває з ознаками алкогольного сп`яніння. Разом з тим, вказаний рапорт не містить ні дати його складання, ні відомостей про реєстрацію такого. Вказаний рапорт не може бути беззаперечним доказом, який підтверджує факт керування транспортним засобом.

Крім того, протокол складено відносно ОСОБА_1 , разом з тим, згідно документів що посвідчують особу, анкетні дані такого вказано ОСОБА_1 , тобто складений протокол відносно іншої особи. Наявний в матеріалах справи рапорт інспектора поліції стосовно того, що ним при складанні протоколу та в показах свідків помилково вказане інше ім`я особи, так само не містить ні дати його складання, ні відомостей про реєстрацію такого.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Зазначені обставини свідчать про те, що зміст протоколу про адміністративне правопорушення і стан доказів, доданих до протоколу, не відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що сформульовані у п.43 рішення від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» ( з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Із врахуванням положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

За таких умов, суть вчиненого правопорушення з кваліфікацією дій ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП є сумнівною, що є не прийнятним, оскільки суперечить практиці Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівів, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

З огляду на викладене, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б вказували на наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

За вищезазначених обставин, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому провадження по справі підлягає закриттю на підставіп.1 ч.1ст. 247 КУпАП

Керуючись ст.ст.130 ч.1, п. 1 ч. 1 ст.247,284,287 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешк. АДРЕСА_1 , закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, потерпілим, прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В. Фазикош