ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/593/19 Справа № 184/2170/18 Суддя у 1-й інстанції - Малашина Ю. Б. Суддя у 2-й інстанції - Пістун А. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2019 року суддя Дніпровського апеляційного суду Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працює, інвалід 1 групи, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн. 00 коп. без позбавленням права керування транспортними засобами .

При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові, 19.10.2018 року о 09 годині 45 хвилин водій ОСОБА_1 керував мопедом HONDA DIO по вул. Чехова в м. Покров Дніпропетровської області в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 «а» ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову судді першої інстанції скасувати а провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити. Разом з апеляційною скаргою, заявив клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку.

В обґрунтування пропущеного строку, зазначає, що не був присутній при розгляді справи і прийнятті постанови. Про існування оскаржуваної постанови дізнався лише під час направлення її на виконання до пенсійного фонду для здійснення відрахувань із його пенсії інваліда 1 групи.

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що 19 жовтня 2018 року він не керував та не міг керувати транспортним засобом за станом свого здоров`я, його не зупиняли працівники поліції та він не надавав будь-яких пояснень з цього приводу. З 05 липня 2018 року має статус інваліда 1 групи і не міг вільно пересуватись без сторонньої допомоги, що підтверджується висновком МСЕК. З 29 жовтня 2018 року по 07 листопада 2018 року знаходився на стаціонарному лікуванні.

Зазначає, що згідно індивідуальної програми реабілітації інвалідів, яка була йому видана, зазначені обмеження його життєдіяльності, зокрема п. 13.2 до пересування; згідно з виписки з медичної картки ОСОБА_1 , неврологічний статус, між іншого: Хода атаксична за допомогою ходунців, ОСОБА_1 також скаржився на утруднення при ході та відчуття оніміння в стопах.

Звертає увагу на те, що його постійне місце проживання зареєстровано в АДРЕСА_2 , проте в протоколі та постанові суду зазначено вул. Грибоєдова, 1, що не відповідає дійсності, за даною адресою зареєстрований його брат ОСОБА_2 Вказане підтверджується копією довіреності від 07.08.2018 року виданої ОСОБА_1 на ім`я свого брата на представництво інтересів в різних держаних органах з питань оформлення пенсії по інвалідності.

Вказує, що суд першої інстанції взяв до уваги довідку лікарні від 10.12.2018 року про те, що ОСОБА_1 станом на час виписки 07.11.2018 року за станом здоров`я міг приймати участь в судовому засіданні. Апелянт не заперечує проти того, що він за допомогою сторонніх осіб міг прибути в судове засідання, однак він не отримував будь-яких повісток про виклик у судове засідання, оскільки вони направлялись на невірну адресу.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити з підстав викладених у ній.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до наступного висновку.

Враховуючи позицію ОСОБА_1 , яка зводиться до його відсутності в суді першої інстанції при розгляді справи та те, що копія постанови йому не направлялась, до судового засідання на призначену дату та час останній не викликався, з метою дотримання принципу доступу до правосуддя суд приходить до висновку про поважність причини пропуску ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення та вважає за необхідне задовольнити клопотання, поновити строк на оскарження постанови та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що судом першої інстанції, не були дотримані вищезазначені вимоги закону, належним чином не з`ясовано обставини щодо вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а викладені в постанові висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Так, визнаючи доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції виходив з протоколу про адміністративне правопорушення БД №254671 від 19.10.2018 року складений відносно ОСОБА_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП, письмових пояснень гр. ОСОБА_1 відповідно до яких він свою вину визнавав повністю, письмових пояснень свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , результатів алкостеру DRAGER 6810 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , показники якого становили 1,27 промилле.

Однак, як вбачається з матеріалів справи та доданих до апеляційної скарги доказів, з 05 липня 2018 року ОСОБА_1 має статус інваліда 1 групи і не може вільно пересуватись без сторонньої допомоги, що підтверджується висновком МСЕК. Згідно індивідуальної програми реабілітації інвалідів, яка була йому видана, вказані обмеження його життєдіяльності, зокрема п. 13.2 до пересування. З 29 жовтня 2018 року по 07 листопада 2018 року ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні, згідно з виписки з медичної картки ОСОБА_1 , його неврологічний статус, між іншого: Хода атаксична за допомогою ходунців, ОСОБА_1 також скаржився на утруднення при ході та відчуття оніміння в стопах.

Крім того, постійне місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано в АДРЕСА_2 , проте в протоколі та постанові суду зазначено вул. Грибоєдова, 1, що не відповідає дійсності, за даною адресою зареєстрований його брат ОСОБА_2 Вказане підтверджується копією довіреності від 07.08.2018 року виданої ОСОБА_1 на ім`я свого брата на представництво інтересів в різних держаних органах з питань оформлення пенсії по інвалідності.

Згідно довідки лікарняно-консультативної комісії КЗ Центральна міська лікарня м. Покров ДОР від 10.04.2019 року, яка була видана адвокату Шавровій Н.М. на її запит №14 від 10.04.2019 року, ОСОБА_1 , будучи інвалідом 1 групи, за станом свого здоров`я не міг керувати транспортним засобом.

Отже, в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а відтак і відсутність в його діянні складу даного адміністративного правопорушення, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає необхідним постанову суду скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу даного адміністративного правопорушення в діях останнього.

Керуючись п. 1 ст. 247, ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку апеляційного оскарження постанови судді Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2018 року - задовольнити та поновити останньому строк на оскарження вказаної постанови.

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.О. Пістун