Справа № 463/1098/19 Головуючий у 1 інстанції: Мармаш В.Я.
Провадження № 33/811/573/19 Доповідач: Березюк О. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2019 року. Львівський апеляційний суд у складі: судді судової палати у кримінальних справах Березюка О.Г. у місті Львові, за участю захисника Пандяка І.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Личаківського районного суду м.Львова від 06 травня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Постановою Личаківського районного суду м.Львова від 06 травня 2019 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Згідно оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 09.02.2019 о 06 год. 00 хв. на вул.Науковій, 5 у м.Львові керувала т/з марки «Ford Fiesta», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, відмовилася від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння в присутності двох свідків, чим порушила п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Згадану постанову 17 травня 2019 року оскаржила ОСОБА_1 .. У апеляційній скарзі просить скасувати постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 06 травня 2019 року щодо ОСОБА_1 та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

На обґрунтування апеляційних вимог стверджує, що висновки суду не відповідають обставинам справи, мало місце порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що суддя місцевого суду не звернув увагу на те, що у протоколі не сформульовано , який саме огляд і у який спосіб ОСОБА_1 мала пройти на вимогу поліцейського, тому вона не могла одразу надати однозначну відповідь погоджується чи відмовляється.

Стверджує, що невірне і нечітке формулювання суті правопорушення позбавило її права на захист, а обвинувачення їй було незрозуміле. Тому, твердження судді про її однозначну відмову від проходження огляду на стан сп`яніння не узгоджується з матеріалами справи.

Вважає, що у протоколі суть порушення сформульована незрозуміло, не вказано від якого саме огляду вона відмовилась пройти та не зазначено, що до протоколу додано відеозапис з відеореєстратора працівника поліції, отже такий не може бути належним доказом. Зазначає, що поліцейськими порушено процедуру огляду на стан сп`яніння, що свідчить про недійсність такого огляду і відсутність підстав для притягнення її до адміністративної відповідальності.

У суді апеляційної інстанції захисник Пандяк І.О. підтримав вимоги апеляційної скарги, пославшись на доводи, що зазначені у скарзі.

Перевіривши матеріали адміністративної справи №463/1098/19 та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення захисника, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Висновок судді місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, стверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 141291 від 09 лютого2019 року (а.с.1); з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовилася від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку; поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 09 лютого 2019 року (а.с.3,4), які підтвердили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння;

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення чітко вказано про наявність у ОСОБА_1 при керуванні транспортним засобом ознак саме алкогольного сп`яніння - «різкий запах алкоголю з рота, не стійка хода, не чітка вимога», а тому доводи апеляції про відсутність у згаданому протоколі посилання від огляду на який стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовилась пройти - є неспроможними і безпідставними.

Суддя оглянув відеозаписи з нагрудних камер працівників патрульної поліції, з яких вбачається, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівником патрульної поліції, який роз`яснив їй причину зупинки, а саме порушення правил дорожнього руху. Надалі при спілкуванні з ОСОБА_1 поліцейський відчув різкий запах алкоголю, відтак запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у передбаченому порядку, на що вона запитала чи має право відмовитися і відмовилась.

Безпідставним також є покликання апелянта про відсутність у протоколі згадки, що до такого додається відеозапис з відеореєстратора працівника поліції. Чинне законодавство не передбачає імперативного обов`язку працівників поліції зазначати згадане у протоколі. Разом з тим будь якої письмової незгоди з даними, що містяться у протоколі серії ОБ № 141291 від 09 лютого2019 року ОСОБА_1 під час події не надавала, хоча ніхто її у реалізації такого права не обмежував.

Під час апеляційного розгляду апеляційним судом не встановлено порушень працівниками поліції вимог КУпАП та «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, тому доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не підлягають до задоволення.

На переконання апеляційного суду, адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік накладене на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч.1 ст. 130 КУпАП. Таке покарання відповідає вимогам ст.33 КУпАП та буде необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст.23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчинення нових правопорушень.

При перевірці справи в апеляційній інстанції не було виявлено порушень судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке б могло потягти за собою зміну чи скасування постанови.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови місцевого суду та закриття провадження у справі немає.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Постанову Личаківського районного суду м.Львова від 06 травня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського

апеляційного суду Березюк О.Г.