КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/2273/2019 Головуючий суддя у 1-й інстанції: Новик В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Сітайло О.М., за участю прокурора Онищенка А.В. та особи, яку визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, ОСОБА_1 , захисника Січевлюка-Врублевського Т.С., розглянувши апеляційну скаргу захисника на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 24 квітня 2019 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 24 квітня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384грн. 20 коп.

Суд встановив, що ОСОБА_1 , обіймаючи посаду головного спеціаліста відділу технічної політики та охорони праці Київського обласного та по місту Києву управління лісового та мисливського господарства, будучи державним службовцем категорії «В», відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП, являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог абз. 1 ч. 2 ст. 45 даного Закону, 10.05.2017 припинивши виконання функцій держави або місцевого самоврядування, несвоєчасно без поважних причин 11.05.2017 подав декларацію суб`єкта декларування, який припинив діяльність пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період неохоплений раніше поданими деклараціями.

Крім того, ОСОБА_1 , обіймаючи посаду головного спеціаліста відділу технічної політики та охорони праці Київського обласного та по місту Києву управління лісового та мисливського господарства, будучи державним службовцем категорії «В», відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП, являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог абз. 2 ч. 2 ст. 45 даного Закону, 10.05.2017 припинивши виконання функцій держави або місцевого самоврядування, несвоєчасно без поважних причин 06.04.2018 подав декларацію суб`єкта декларування, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Не погоджуючись із постановою суду захисник Січевлюк-Врублевський Т.С. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Святошинського районного суду м. Києва від 24 квітня 2019 року скасувати, провадження закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що суд першої інстанції у порушення вимог ст. 252 КУпАП не забезпечив всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності; справу розглянув за відсутності ОСОБА_1 та його захисника; розглянув справу з порушенням правил підсудності; порушена процедура проведення контролю щодо перевірки факту своєчасності подання декларації.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Січевлюка-Врублевського Т.С., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Вказані вимоги при розгляді даної справи суддею суду першої інстанції виконанні в повному обсязі.

Частиною 1 статті 172-6 КУпАП встановлено відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 179 ОСОБА_1 , обіймаючи посаду головного спеціаліста відділу технічної політики та охорони праці Київського обласного та по місту Києву управління лісового та мисливського господарства, будучи державним службовцем категорії «В», відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП, являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог абз. 2 ч. 2 ст. 45 даного Закону, 10.05.2017 припинивши виконання функцій держави або місцевого самоврядування, несвоєчасно без поважних причин 06.04.2018 подав декларацію суб`єкта декларування, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 180 ОСОБА_1 , обіймаючи посаду головного спеціаліста відділу технічної політики та охорони праці Київського обласного та по місту Києву управління лісового та мисливського господарства, будучи державним службовцем категорії «В», відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП, являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог абз. 1 ч. 2 ст. 45 даного Закону, 10.05.2017 припинивши виконання функцій держави або місцевого самоврядування, несвоєчасно без поважних причин 11.05.2017 подав декларацію суб`єкта декларування, який припинив діяльність пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період неохоплений раніше поданими деклараціями.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що умислу на несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у нього не було. Вважає, що декларацію подав вчасно, одразу після повідомлення йому працівником відділу кадрів про необхідність подання декларації.

Частиною 5 статті 12 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що нормативно-правові акти Національного агентства підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Із матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 18.05.2016 попереджений про спеціальні обмеження, встановлені Законом України «Про державну службу» та «Про запобігання корупції», щодо прийняття на державну службу та проходження державної служби. Також він попереджений, що державні службовці, які звільняються або іншим чином припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави подають декларацію про майно, доходи та витрати і зобов`язання фінансового характеру за період неохоплений раніше поданими деклараціями.

Наказом Київського обласного та по місту Києву управління лісового та мисливського господарства від 05.05.2017 № 31-к ОСОБА_1 з 10.05.2017 звільнено з посади головного спеціаліста відділу технічної політики та охорони праці за угодою сторін, п. 1 ст. 36 КЗпП України.

Абзацом 1 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи зазначені у п. 1, підпунктах «а» і «в» п. 2, п. 5 ч. 1 ст. 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконання функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період не охоплений раніше поданими деклараціями.

Абзацом 2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи, які припинили діяльність. Пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а» і «в» пункту 2, п. 5 ч. 1 ст. 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Частиною 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи, зазначені у п. 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 ч. 1 ст. 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до підпункту 2 пункту 5 розділу ІІ Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацію осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 3 від 10.06.2016, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 15.07.2016 за № 959/29089, декларація суб`єкта декларування, який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а», «в» пункту 2, п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону, подається до 00:00 год 01 квітня, наступного за звітним роком, у якому було припинено таку діяльність. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня по 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

За даними Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік (після звільнення) лише 06.04.2018, тобто після закінчення терміну визначеного Законодавством.

Таким чином ОСОБА_1 10.05.2017 відповідно до наказу Київського обласного та по місту Києву управління лісового та мисливського господарства від 05.05.2017 № 31-к фактично припинивши діяльність, пов`язану із виконання функцій держави або місцевого самоврядування, подав несвоєчасно декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік (після звільнення) без поважних причин.

Поважних причин, які об`єктивно унеможливлювали би ОСОБА_1 вчасно подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2017 рік (після звільнення), ОСОБА_1 не наведено та судом під час розгляду справи не встановлено.

Доводи ОСОБА_1 про відсутність суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення - умислу порушувати встановлені вимоги закону щодо несвоєчасного подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, - суд апеляційної інстанції вважає такими, що не узгоджуються з вимогами Закону, оскільки диспозиція ч. 1 ст. 172-6 КУпАП передбачає відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. При цьому суб`єктивна сторона зазначеного правопорушення характеризується наявністю вини у формі як прямого, так і непрямого умислу.

Також є неспроможними доводи апелянта про порушення встановленої законодавством України процедури проведення контролю щодо перевірки факту своєчасності подання декларації ОСОБА_1

Так, керуючись ч. 1 ст. 255 КУпАП, ст. 1 Закрону України «Про запобігання корупції», розділом ІVПоложення про управління захисту економіки у м. Києві Департамент захисту економіки Національної поліції України, затвердженого наказом Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 16.11.2015 № 3, Законом України «Про Національну поліцію», органи національної поліції в праві складати протоколи за виявленими адміністративними порушеннями, пов`язаними з корупцією, а норми ст. ст. 48, 49 Закону України «Про запобігання корупції», регулюють проведення контролю щодо перевірки факту своєчасності подання декларації Національним агентством з питань запобігання корупції.

Також, суд вважає безпідставними доводи захисника про те, що суд першої інстанції розглянув справу у їх відсутність, належним чином не повідомивши його та ОСОБА_1 про дату та час розгляду справи, оскільки з матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 та його захисник Січевлюк-Врублевський Т.С. були обізнані про наявність справи про адміністративне правопорушення в Святошинському районному суді міста Києва щодо ОСОБА_1 , про що свідчать неодноразові їх клопотання про відкладення судових засідань. При цьому, доказів про поважність причин відкладення суду не надавалися.

Крім цього, суд першої інстанції до ОСОБА_1 застосовував привід, після чого захисник подав клопотання про зупинення провадження.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Отже, суд першої інстанції впродовж розумного строку вживши необхідних заходів для упередження порушення права на захист ОСОБА_1 , розглянув справу в межах строку, передбаченого Законодавством .

Доводи апелянта про порушення судом першої інстанції правил підсудності безпідставні, оскільки із протоку про адміністративне правопорушення убачається, що ОСОБА_1 вчинене правопорушення, пов`язане із виконанням службових обов`язків у Київському обласному та по місту Києву управління лісового та мисливського господарства, за адресою: м. Київ АДРЕСА_1 , що відноситься до територіальної юрисдикції Святошинського районного суду міста Києва.

Отже, при розгляді даної справи суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, за обставин, встановлених судом.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення у межах апеляційної скарги не встановлено таких порушень, що унеможливили би прийняття законного та обґрунтованого рішення. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 24 квітня 2019 року, якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника Січевлюка-Врублевського Т.С. - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.М. Сітайло