490/7598/19 24.10.2019
н/п 3/490/2544/2019
Справа № 490/7598/19
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 жовтня 2019 року м. Миколаїв

Суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Гречана С.І. за участю представника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, адвоката Гунько Віталія Сергійовича, розглянувши справу про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 212-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),-

в с т а н о в и в :

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення №50-25/782 від 01.08.2019, ОСОБА_1 порушив порядок надання внеску на підтримку політичної партії, а саме: пункт 8 ч. 1 ст. 15 ЗУ "Про політичні партії в Україні", відповідно до якого не допускається здійснення внесків на підтримку політичної партії фізичними та юридичними особами, які мають непогашений податковий борг, за що передбачена відповідальність ст. 212-15 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, але за участю його представника - адвоката Гунька В.С.

Представник особи, що притягується до адміністративної відповідальності, адвокат Гунько В.С. просив суд закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 212-15 КУпАП.

Вислухавши пояснення адвоката Гунько В.С., дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

За правилами підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно пункту 36.1 статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Як визначено в підпункті 14.1.39. пункту 14.1 статті 14 ПК України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПКУ податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно пункту 54.5 статті 54 ПКУ платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

За визначенням підпункту 14.1.157 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 02.12.2015 у справі № 21-3920а15, для підтвердження факту несплати узгодженої суми грошового зобов`язання необхідно встановити, що у строк, передбачений пунктом 57.1 статті 57 ПК, платник податків не вчиняв дії, спрямовані на перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до державного бюджету.

Відповідно до ст.ст.19, 20, 35 ПК України саме податковий орган наділений повноваженнями та має обов`язки щодо належного інформування платника податків про існування у нього податкового боргу, а також здійснення контролю та вжиття заходів щодо своєчасного погашення податкових зобов`язань платника податків.

Таким чином, нормами податкового законодавства чітко визначено, що платник податків несе відповідальність лише за узгоджене податкове зобов`язання, і лише у разі не сплати у встановлені строки стає податковим боргом платника податку.

Положеннями пункту 58.3 статті 58 ПК України передбачено, що податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

Більше того, 19.09.2017 року набрав чинності наказ Міністерства фінансів України від 21.07.2017р. № 658 «Про затвердження Змін до Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків». Цим наказом внесено зміни до наказу Міністерства фінансів України від 28.12.2015 р. № 1204 «Про затвердження Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків». Зокрема, відповідно до п. 3 розділу Ш Порядку, податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи рекомендованим листом з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 ПК України.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що станом на 05.03.2019р., 07.03.2019р., 14.03.2019р. (дні вчинення правопорушення згідно протоколу), на 14.06.2019р. (день виявлення правопорушення, зазначеного в Протоколі) ОСОБА_1 податковим органом, в якому він обліковується як платник податків, не було вручене податкове повідомлення-рішення із зобов`язанням сплатити суму грошового зобов`язання (податкового боргу), тому згідно з податковим законодавством будь-які донараховані суми грошового зобов`язання не є узгодженими, а відповідно вони не є податковим боргом в розумінні підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України.

Жодних доказів про те, що ОСОБА_1 був обізнаний про наявність податкового боргу, в матеріалах справи не має, що свідчить про відсутність однієї із складових його елементів, а саме суб`єктивної сторони, а отже і складу адміністративного правопорушення в цілому.

Отже, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст.212-15 КУпАП, а за такого, провадження у справі відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ст. 247, ст. 283, п. 3 ч. 1, ч. 2 ст. 284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 212-15 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанову протягом десяти днів з її дня винесення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва.

Суддя С.І. Гречана