№ 3/755/4816/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" липня 2019 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Метелешко О.В. розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серія БД № 186750, ОСОБА_1 , 24 червня 2019 року, о 17 годин 20 хвилин, у м. Києві, по пр-ту Визволителів, 1, керував автомобілем марки «Hyundai Getz», д/н НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло; тремтіння пальців рук; поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому порядку у присутності двох свідків, відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України.

У судове засідання з`явилися ОСОБА_1 та його захисник - ОСОБА_3 Зокрема, захисник подав письмове клопотання про повернення справи про адміністративне правопорушення до Управляння патрульної поліції в м. Києві, для до оформлення, мотивуючи тим, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначена частина ст. 130 КУпАП, за якої необхідно кваліфікувати дії ОСОБА_1 . Крім того, протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 186750 від 24.06.2019 року складений інспектором роти № 3 батальйону № 2 полку № 2 УПП у м. Києві лейтенантом поліції Кошарним Владиславом Юрійовичем, у той час, як пояснення свідків відбирав вже інший поліцейський - інспектор роти № 3 батальйону № 2 полку № 2 УПП у м. Києві капрал поліції ОСОБА_2 , при цьому, докази того, що зазначені поліцейські перебували в одному екіпажі, фіксували одне і те ж правопорушення та в один і той же період часу, у матеріалах справи відсутні. Зокрема, у матеріалах справи відсутній такий доказ, як рапорт поліцейського по факту фіксації правопорушення і складення протоколу про адміністративне правопорушення. Зокрема, письмові пояснення свідків, надруковані на стандартних бланках на одному аркуші паперу, а інспектором поліції вказані лише дані свідків. За вказаних обставин, свідки взагалі позбавлені можливості надати особисті письмові пояснення з приводу обставин, що мали місце і ставлять виключно свій підпис під вже готовими поясненнями від їх імені. При цьому, навіть при оформленні пояснень в такій формі поліцейський припустився помилок, оскільки не зазначив час відібрання пояснень у свідків і не зрозуміло, коли саме, особи, у яких відбирались пояснення, були свідками того, як ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , захисника ОСОБА_3, приходжу до наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП та Порядку оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, затвердженого Наказом Уповноваженого ВРУ з прав людини 16.02.2015 № 3/02-15 (зі змінами згідно з наказом Уповноваженого 14.02.2018 № 3/02-18), в протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушення заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Таким чином, у протоколі про адміністративне правопорушення відсутня частина ст. 130 КУпАП, за якою притягується ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, що має важливе значення для вирішення питання про кваліфікацію дій правопорушника і, відповідно, про міру його відповідальності.

Зокрема, у долучених до протоколу про адміністративне правопорушення поясненнях свідків відсутній час відібрання у них пояснень, що не дає можливості точно встановити, коли саме ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням викладеного, суддя позбавлений можливості надати оцінку в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення, у зв`язку із чим, приходжу до висновку про необхідність повернення справи для дооформлення, під час якого необхідно всебічно, повно, і об`єктивно з`ясувати всі обставини, що мають значення для прийняття правильного рішення, після чого, за наявності до того законних підстав, направити до матеріали до суду, адже ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Вищенаведені недоліки, що були допущені при складанні адміністративного протоколу та при оформленні справи про адміністративне правопорушення, перешкоджають повному, об`єктивному та всебічному розгляду справи, прийняттю правильного рішення в ній, а тому керуючись ст.ст. 252, 256, 278, 280 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Справу про адміністративне правопорушення № 755/10419/19 (№ 3/755/4816/19) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 130 КУпАП, повернути до Управління патрульної поліції в м. Києві - для дооформлення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя