Провадження № 33/801/549/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ковбаса Ю. П.
Доповідач: Оніщук В. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2019 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Оніщук В.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 03 червня 2019 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 03 червня 2019 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 384,20 грн.

У постанові суду зазначено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 225280, 02 березня 2019 року о 21:15 год., по вул. Київській у м. Вінниці, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем «OPEL ASTRA», державний номерний знак НОМЕР_1 , не дотримався безпечної дистанції та інтервалу, допустив зіткнення з транспортним засобом марки «SKODA OCTAVIA A5», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , який в свою чергу в результаті удару допустив зіткнення з транспортним засобом марки «MERSEDES-BENZ E250», державний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_3 , який знаходився попереду, в попутному напрямку та не здійснював рух, чим порушив п.13.1 Правил дорожнього руху України. В результаті вказаної пригоди транспорті засоби отримали механічні пошкодження.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 317500, 02 березня 2019 року о 21:15 год., по вул. Київській у м. Вінниці водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «OPEL ASTRA», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, що є порушенням п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Огляд водія на стан сп`яніння проводився 02.03.2019 року КП ВОНД «Соціотерапія» у місті Вінниці.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповноту з`ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 03 червня 2019 року про визнання його винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі вказано, що він не погоджується з висновком огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки він сфабрикований та не відповідає дійсності, вказавши, що алкоголь він не вживав та відмовився від проходження медичного огляду в присутності двох свідків.

Також, вказав що судом розгляд справи було проведено у його відсутність та було порушено його право на захист, оскільки у день розгляду справи він перебував у відрядженні, при цьому судом було безпідставно відмовлено у відкладенні судового засідання на підставі поданого ним клопотання.

Розгляд справи в суді апеляційної інстанції призначено на 04 липня 2019 року, однак 03 липня 2019 року захисником ОСОБА_1 - адвокатом Сологуб В.Г. подано клопотання про відкладення розгляду справи з тих підстав, що він залучений у якості захисника у кримінальному провадженні, однак у призначений час розгляду справи ОСОБА_1 та його захисник з`явились і заявили про можливість розгляду справи.

В судовому засіданні, яке було проведено 04. та 05.07.2019 року ОСОБА_1 та його захисник доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги не надали, однак заявили про зміну вимог апеляційної скарги та просили постанову суду першої інстанції скасувати і закрити провадження у справі з підстав закінчення строків накладення адміністративного стягнення.

Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, доводи його захисника, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Згідно ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

В результаті дослідження матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено такі обставини.

02 березня 2019 року о 21:15 год., по вул. Київській у м. Вінниці, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «OPEL ASTRA», державний номерний знак НОМЕР_1 , не дотримуючись безпечної дистанції та інтервалу, допустив зіткнення з транспортним засобом марки «SKODA OCTAVIA A5», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , який в свою чергу в результаті удару допустив зіткнення з транспортним засобом марки «MERSEDES-BENZ E250», державний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_3 , який знаходився попереду, в попутному напрямку та не здійснював рух, чим порушив Правила дорожнього руху України і в результаті чого транспорті засоби отримали механічні пошкодження.

Вказані обставини зафіксовані протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 225280 від 02 березня 2019 року, а також підтверджуються протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 02 березня 2019 року, схемою наслідків ДТП з описом завданих автомобілям механічних пошкоджень. В матеріалах справи відсутні відомості, які б спростовували наведені обставини, котрі в свою чергу узгоджуються між собою та з протоколом про адміністративне правопорушення.

Таким чином, наявні у матеріалах справи докази, які проаналізовані в оскаржуваній постанові, повністю підтверджують правильність висновків суду першої інстанції про доведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а саме порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу.

Жодних доводів, які б спростовували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП апеляційна скарга не містить.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 317500, 02 березня 2019 року о 21:15 год., по вул. Київській у м. Вінниці водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «OPEL ASTRA», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, що є порушенням п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Огляд водія на стан сп`яніння проводився 02 березня 2019 року об 21:30 год. КП ВОНД «Соціотерапія» у місті Вінниці, висновок від 02 березня 2019 року № 565 - алкогольне сп`яніння, 2,50 - 2,66 проміле.

Згідно п. 2.9. «а» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.п. 6, 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС, МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Пунктом 6 Розділу ІІ вказаної Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Відповідно до розділу І п. 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Згідно із висновком КП ВОНД «Соціотерапія» № 565 від 02 березня 2019 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ОСОБА_1 був направлений інспектором роти № 3 БУПП у Вінницькій області лейтенантом поліції Сабінським М.О. на медичний огляд, результат на Alcotest 2820: 2,50 - 2,66 проміле.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що він не перебував в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом, а також те, що висновок КП ВОНД «Соціотерапія» № 565 від 02 березня 2019 року сфабрикований, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються матеріалами справи, а саме письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та висновком КП ВОНД «Соціотерапія» № 565 від 02 березня 2019 року.

Вимоги до протоколу про адміністративне правопорушення викладені в ст. 256 КУпАП.

Згідно із протоколами про адміністративне правопорушення серії БД №225280 та БД №317500 від 02 березня 2019 року ОСОБА_1 підписав вказані протоколи, був ознайомлений з правами та обов`язками, передбаченими ст. 63 Конституції, ст. 268 КУпАП. У протоколах про адміністративне правопорушення зазначено час вчинення адміністративного правопорушення.

Доводи ОСОБА_1 про невідповідність протоколів про адміністративне правопорушення вимогам ст. 256 КУпАП, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

Протоколи про адміністративне правопорушення не містять розбіжностей, а невідповідність часу вчинення правопорушень із зазначеним у висновку (а.с. 11) часом направлення на медичний огляд, то вказану обставину суд розцінює як описку, при цьому інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи, а тому вірно покладені судом в основу прийнятого рішення.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема - пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. 1,2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні "кримінальному обвинуваченню" у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції не порушив вимог ст. ст. 279, 280, 213, 221 КУпАП і розглянув справу в межах наданих матеріалів справи.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції порушив право ОСОБА_1 , оскільки відмовив у відкладенні розгляду справи та не надав можливості скористатись правовою допомогою, то вказані доводи не заслуговують на увагу з наступних підстав.

Так, з матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 телефонограмою від 27 травня 2019 року був повідомлений про призначення розгляду справи на 03 червня 2019 року, отже був завчасно повідомлений про розгляд справи про адміністративне правопорушення та мав час і можливість скористатись правом на правову допомогу.

Звертається увага на те, що подавши клопотання про відкладення розгляду справи, ОСОБА_1 не надав суду першої інстанції доказів на підтвердження неможливості приймати участь в судовому засіданні, і заявлене клопотання про відкладення розгляду справи з не було мотивоване необхідністю отримання правової допомоги.

Таким чином, в даному випадку та обставина, що суд першої інстанції розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 , не є підставою для скасування судового рішення.

Крім того, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник мали можливість надати докази на підтвердження наведених в апеляційній скарзі доводів, однак таких доказів не надали.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, вина ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані правильно, тому твердження скаржника про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є надуманими та безпідставними.

Відповідно ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Суд першої інстанції з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП, врахувавши характер вчиненого правопорушення та відомості про особу порушника прийшов до висновку, що достатнім для виправлення ОСОБА_1 та запобігання вчинення нових правопорушень буде призначення адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки відповідно до положень статті 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, а саме за ч. 1 ст. 130 КУпАП., а тому такий вид адміністративного стягнення досягне мети, визначеної ст. 23 КУпАП.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 03 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду: /підпис/ В.В. Оніщук

Згідно із оригіналом:

Суддя Вінницького

апеляційного суду: В.В. Оніщук