Номер провадження: 33/813/1103/19
Номер справи місцевого суду: 495/6000/19
Головуючий у першій інстанції Савицький С. І.
Доповідач Кадегроб А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2019 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Кадегроб А.І., при секретарках судового засідання: Узун Н.Д., Тьосової Я.В., за участю прокурора Тарасюк Ю.М., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу останньої на постанову судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 17.07.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,-

встановив:

Постановою судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 17.07.2019 року ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в Одеській області, громадянку України, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь державного бюджету України судовий збір у розмірі 384,20 грн.

З постанови судді районного суду вбачається, що в протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_1 , будучи особою, яка припинила діяльність на посаді генерального директора Державного підприємства «Експериментальний кефалевий риборозплідник», будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, яка відповідно до підпункту «а» пункту 2 ч. 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон) прирівнюється до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в порушення абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

На дану постанову ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді районного суду скасувати та закрити провадження в справі у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог, апелянт зазначає, що суддя районного суду порушив її право на захист, так як розглянув справу за її відсутності; висновки судді суду першої інстанції щодо наявності в її діях складу адміністративного правопорушення не відповідають фактичним обставинам справи; справа розглянута неповно, необ`єктивно, з порушенням вимог КУпАП.

Заслухавши доповідача; пояснення ОСОБА_1 , яка підтримала доводи апеляційної скарги і просила її задовольнити; виступ прокурора, яка частково підтримала апеляційну скаргу, вважала, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адмніітсртаивного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП; дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку про наступне.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вимогами ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що суд першої інстанції під час розгляду справи не в повній мірі дотримався вищевказаних вимог КУпАП.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 172-6 КУпАП відповідальність передбачено за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення встановлено, що ОСОБА_1 , будучи особою, яка припинила діяльність на посаді генерального директора Державного підприємства «Експериментальний кефалевий риборозплідник», будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, яка відповідно до підпункту «а» пункту 2 ч. 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон) прирівнюється до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в порушення абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП (а. с. 6).

На думку апеляційного суду, суддя районного суду дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, прийшов до передчасного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Згідно з наказом ОСОБА_1 була звільнена 28.07.2017 року за власним бажанням (а. с. 52).

Відповідно до особової картки працівника форми П-2, ОСОБА_1 28.07.2017 року ознайомлена з наказом про звільнення (а. с. 51).

Допитана в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_1 підтримала пояснення, які містяться в матеріалах справи, та зазначила, що копію наказу про звільнення їй було надіслано лише 01.08.2017 року на електронну адресу, сама вона з наказом про звільнення в паперовому варіанті не ознайомлювалась, підпису в особовій картці не ставила. До того ж, кілька разів, в тому числі 26.07.2017 року, вона направляла на електронну адресу кадрового підрозділу різні варіанти заяви про звільнення (а. с. 24-26).

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор подала письмові пояснення, в яких зазначила, що в ході вивчення прокуратурою проекту протоколу про порушення вимог фінансового контролю ОСОБА_1 встановлено, що встановити усі ознаки складу адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, в діях ОСОБА_1 неможливо, так як в матеріалах справи містяться суперечливі докази, а сам підпис і почерк ОСОБА_1 , якими зазначено дату ознайомлення з наказом про звільнення «28.07.2017» візуально відрізняється від підпису та почерку ОСОБА_1 , наявних в інших документах, долучених до матеріалів справи. В зв`язку з вищезазначеним, прокуратурою було зроблено зауваження щодо недоліків протоколу та рекомендовано отримати пояснення ОСОБА_1 щодо дати ознайомлення з наказом, пояснень працівника кадрового підрозділу щодо дати написання заяви про звільнення, факту ознайомлення з наказом про звільнення та причин скерування на електронну адресу 01.08.2017 року копії наказу про звільнення ОСОБА_1 Однак, зазначені порушення уповноваженим підрозділом органу поліції усунуто не було та складено протокол без урахування зауважень прокурора. В зв`язку з чим, на думку прокурора, неможливо встановити усі ознаки складу адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, в діях ОСОБА_1 .

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 26.07.2017 року електронною поштою на адресу кадрового підрозділу Держрибагенства направила заяву про звільнення від 14.07.2017 року (а. с. 31-32).

01.08.2017 року на адресу електронної пошти ОСОБА_1 направлено наказ про звільнення від 28.07.2017 року (а. с. 29-30).

Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_1 подала декларацію 03.08.2017 року (а. с. 17-18).

В матеріалах справи також міститься додаткова угода №1 від 07.07.2017 року до Контракту №101 про продовження терміну дії Контракту №101 з генеральним директором ДП «Експериментальний кефалевий ОСОБА_2 » ОСОБА_1 від 13.07.2016 року, з 13.07.2017 року по 13.10.2017 рік (а. с. 49-50).

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені в пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Відповідно до Роз`яснення щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю, затвердженого Рішенням НАЗК від 11.08.2016 року №3, роз`яснено, що декларація суб`єкта декларування, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, що подається не пізніше дня такого припинення. Якщо припинення зазначених функцій відбулося з ініціативи роботодавця, декларація подається не пізніше двадцяти робочих днів з дня, коли суб`єкт декларування дізнався чи повинен був дізнатися про таке припинення.

Враховуючи вищевикладене, суддя апеляційного суду приходить до висновку, що об`єктивна сторона зазначеного правопорушення полягає в тому, що:

- 1) у суб`єкта правопорушення виник обов`язок подати декларацію;

- 2) суб`єкт правопорушення не подав декларацію в строк, передбачений Законом, без поважних причин.

З матеріалів справи, а також пояснень учасників провадження, вбачається, що дійсну дату звільнення ОСОБА_1 та її ознайомлення з наказом про звільнення неможливо встановити, а тому за даних умов неможливо встановити усі ознаки об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Крім того, суддею апеляційного суду встановлена відсутність в діянні ОСОБА_1 суб`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 176-2 КУпАП.

Правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 176-2 КУпАП є правопорушенням, пов`язаним з корупцією.

Суб`єктивна сторона правопорушень, пов`язаних з корупцією, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Умисною є форма вини, яка характеризується тим, що особа усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, передбачає можливість настання негативних наслідків та бажає настання таких наслідків (прямий умисел), або байдуже ставився до їх настання чи свідомо допускав їх настання (непрямий умисел).

Таким чином, для притягнення Закордонської ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, суд мав отримати докази того, що остання усвідомлювала суспільну небезпечність неподання декларації, передбачала можливість настання негативних наслідків - неможливості здійснення фінансового контролю з боку держави, та бажала настання таких наслідків (прямий умисел), або байдуже ставилася до їх настання чи свідомо допускала їх настання.

В той же час, в апеляційному суді ОСОБА_1 зазначила, що копія наказу про звільнення їй прийшла лише 01.08.2017 року, в особовій картці працівника форми П-2 вона не розписувалась, при цьому заява про звільнення переписувалася нею декілька разів, так як Держрибагенство не могло визначитися з підставою звільнення, що також підтверджено прокурором та матеріалами справи (а. с. 25-26, 28, 29-30, 51).

Викладені обставини свідчать про відсутність в матеріалах справи доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП і, відповідно, про відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення.

Статтею 62 Конституції України встановлено презумпцію невинуватості. Обов`язок встановлення всіх обставин умовного правопорушення та доведення вини особи покладається на сторону обвинувачення. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 04.11.1950 року, кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Рішенням ЄСПЛ, від 14 жовтня 2010 року, у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Викладені обставини свідчать про відсутність в матеріалах справи доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, в зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржена постанова скасуванню, з закриттям провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 33, 38, 247, 254, 268, 289, 293, 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 17.07.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, - скасувати.

Провадження у справі закрити в зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду А.І. Кадегроб