Єдиний унікальний номер 243/1636/19 Номер провадження 33/804/420/19

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2019 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі судді Шигірта Ф.С.,

за участю:

секретаря судового засідання Дороніна Д.Р.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 14 травня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, з яка має вищу освіту, працює завідувачем сектору Донецької ОДА, не одружена, середній дохід 20 тис. грн./міс, раніше до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувалась, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 340 гривень,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови, 15 лютого 2019 року о 17 годині 34 хвилин у м. Слов`янську на перехресті вулиць Свободи та Торської, ОСОБА_1 керуючи автомобілем PEUGEOT 308 д.н.з. НОМЕР_1 по сухому асфальтному покриттю та рухаючись з боку вул. О.Тихого в напрямку вул.Торгової, змінюючи напрямок руху не надала перевагу в русі автомобілю AUDI 80 д.н.з НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався ліворуч від неї в попутному напрямку, внаслідок чого автомобілі зіткнулися та отримали механічні пошкодження, чим було завдано матеріальних збитків.

З постановою не погодилась ОСОБА_1 та подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та закрити провадження за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що постанова є незаконною та необґрунтованою. Суд не повно з`ясував обставини, не проаналізував належним чином досліджені докази та не надав їм належної оцінки. Крім того, суд не повною мірою дослідив надані нею пояснення, не оцінив їх у сукупності з показаннями свідків та іншими доказами. У постанові суду обставини викладені фрагментарно та не відображають усіх подій, що відбувались. Матеріали справи не містять докази подій безпосередньо у момент ДТП. Зазначає, що працівники поліції за відсутності водіїв складали схему ДТП, яка не відповідає дійсності. На схемі місце зіткнення та осипу ЛКП відображено значно правіше, на що вона зауважувала на місці ДТП. Проте, працівники поліції не надали можливості внести зміни до схеми. Зазначені неточності у складанні схеми підтвердились при повторному вимірюванні місця ДТП за її участю, ОСОБА_3 відстань від лівого узбіччя проїзної частини до осипу частин ЛФП автомобіля ОСОБА_2 складає 6 метрів, а не 9 як зазначено на схемі місця ДТП. За таких обставин її автомобіль знаходився на середині смуги у попутному напрямку, а автомобіль Шмигельського в момент зіткнення перебував на смузі зустрічного руху.

Складаючи протокол про адмін. правопорушення за основу були взяті показання ОСОБА_2 , без врахування її показань.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу та пояснила, що не визнає себе винною у скоєнні ДТП. Висновки працівників поліції містяться на припущеннях. Пояснила, що зупинилась перед перехрестям у лівій смузі напрямку свого руху, правий ряд знаходився у занедбаному стані. Пропустила транспортні засоби, які рухались по головній дорозі та почала рух далі. Побачила, як транспортний засіб Audi почав її обгін та ухиляючись від зустрічного транспортного засобу підрізав її що призвело до зіткнення. Напрямку руху вона не змінювала. Просила врахувати поведінку Шмигельского, який на момент призначення авто-технічної експертизи був повідомлений про необхідність утриматись від ремонту автомобіля, однак на час її проведення його автомобіль виявився відремонтованим, що унеможливило її проведення.

ОСОБА_2 повідомлений про час та місце розгляду справи, проте в суд апеляційної інстанції не з`явився та про відкладення судового розгляду клопотань не заявляв.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.252, 280 КУпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, спрощений підхід до розгляду справ про адміністративне правопорушення з боку судів є неприпустимим.

Проте суд першої інстанції не врахував вимоги наведених норм права та не перевірив доведеність обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність учасника дорожнього руху за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Пункт 10.1 ПДР передбачає, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі є будь-які фактичні дані, які встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта та інші.

Щодо доводів апелянта про відсутність з її боку порушень правил дорожнього руху під час ДТП слід зазначити наступне.

В розумінні ЄСПЛ, низка адміністративних правопорушень мають характер кримінальних, адже передбачають стягнення у вигляді адміністративного арешту та громадських робіт (обмеження свободи та особистої недоторканості в розумінні ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод (далі - ЄКПЛ)).

Разом з цим, і інші адміністративні правопорушення можуть підпадати під сферу дії кримінально-правового аспекту статті 6 Конвенції. Зокрема це порушення правил дорожнього руху (позбавлення права управління - Рішення ЄСПЛ "Лутц проти Німеччини" від 25.08.87 року; Рішення ЄСПЛ "Маліге (Malige) проти Франції" від 23.09.98 року).

Така ситуація обумовлює необхідність поширення гарантій, передбачених ст.6 Конвенції, до провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи. Виходить, що у справах про адміністративні правопорушення на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, - особа, щодо якої розглядається справа та потерпілий, додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: Право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів), ін. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено право особи, права та свободи якої було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушених прав та бути адекватним наявним обставинам, серед яких вагоме значення є встановлення винуватості особи.

Слід врахувати, що складання протоколу є процесуальною дією суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Обвинувальний акт - процесуальний документ, яким слідство висуває обвинувачення особі у вчиненні злочину і яким завершується досудове розслідування. В обвинувальному акті викладаються юридично значимі обставини злочину і надається його юридична кваліфікація. Прецедентна практика ЄСПЛ, застосовуючи критерій суворості покарання за вчинення адміністративного правопорушення, відносить адміністративні правопорушення до кримінально-правової сфери з усіма гарантіями визначеними Конвенції.

Таким чином необхідність встановлення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення прирівнюється до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, вказаних в обвинувальному акті, серед яких є необхідність встановлення винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

Так, розгляд адміністративної справи відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи.

Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі. Суддя ж, розглянувши справу повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БР 251534 від 15 лютого 2019 року містить посилання на пункт 10.1 ПДР, який порушила ОСОБА_1 , а саме, при зміні напрямку руху не переконалась, що це буде безпечним.

Проте, оскаржувана постанова не містить посилання на докази, які підтверджують обставини викладені у протоколі.

З досліджених судом апеляційної інстанції доказів та доказів взятих до уваги судом першої інстанції не вбачається, що ОСОБА_1 змінювала напрямок руху. Такі висновки суд зробив лише з показань водія ОСОБА_2 Разом з цим, суд не дав оцінку поясненням ОСОБА_1 щодо руху її автомобіля в лівому ряду та не навів мотивів, чому відкинув ці пояснення.

Окрім цього, суд першої інстанції лише перелічив у постанові досліджені докази не навівши їх аналізу та оцінки у сукупності.

Також, в оскаржуваній постанові суд дійшов суперечливих висновків щодо вимог ПДР, які були порушені ОСОБА_4 .

Так, визнавши факт порушення Сагайдак вимог п.10.1 ПДР України, суд дійшов висновків, що вона продовжила рух прямо з полоси призначеної для повороту праворуч. Такі обставини не були зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення і передбачені іншим пунктом ПДР.

Такі порушення допущені судом першої інстанції є безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Переглядаючи постанову суду першої інстанції апеляційний суд встановив, що обставини ДТП у протоколі та схемі ДТП викладені лише з пояснень водія ОСОБА_5 . Пояснення та заперечення які надала водій Сагайдак враховані не були.

Як вбачається з показань ОСОБА_1 в судах першої та апеляційної інстанції, під час підписання схеми ДТП вона заявляла про неправильне зазначення місця зіткнення та осипу ЛФП. Ці показання підтверджуються самою схемою та протоколом, де Сагайдак записала зауваження. Також вона надала фотознімки виконані нею одразу після ДТП, які також підтверджують неправильне відображення на схемі місця зіткнення ТЗ та осипу ЛФП. Крім того, з відеозаписів бодікамер працівників поліції на місці ДТП вбачається, що зауваження ОСОБА_4 до схеми підтвердились, проте працівники поліції проігнорували це і зміни до схеми не внесли. Окрім іншого, працівники поліції взагалі не зафіксували слідову інформацію на проїзній частині (-аудіо, відео, протокол додаткового огляду місця ДТП, і таке інше). В результаті цього, схема ДТП не містить графічного зображення осипу ЛФП, що явно суперечить вимогам Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, №1395 від 07 листопада 2015 року.

Також, суд апеляційної інстанції враховує пояснення та показання в суді Сагайдак, що після зупинки перед перехрестям вона продовжила рух прямо. Ці показання не спростував і водій Шмигельський своїми показаннями в суді першої інстанції. Таким чином, показання обох учасників ДТП спростовують обставини викладені в протоколі, що Сагайдак змінювала напрямок руху. Суперечить показанням учасників ДТП і місце зіткнення відображене на схемі, оскільки навіть при русі Сагайдак прямо з правого ряду, місце зіткнення мало би розташуватись на відстані від правого краю проїзної частини, яка більша або дорівнює ширині автомобіля PEUGEOT 308.

Зазначені обставини підтверджують апеляційні доводи ОСОБА_4 про недопустимість таких доказів як протокол про адміністративне правопорушення та схема ДТП.

Згідно ст.62 Конституції України всі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Такої ж позиції дотримується і ЄСПЛ зазначаючи, що наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», (рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа Коробов проти України № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Таким чином, враховуючи що у справі відсутні належні та допустимі докази порушення ОСОБА_1 вимог п.10.1 ПДР України, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 07 травня 2019 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 скасувати.

Провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: