Категорія: ст. 130 ч.1 КУпАП Головуючий 1 інстанції: Вайновський А.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2019 року Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Преснякова А.А.,

за участю секретаря Костоманової А.Є.,

особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м.Маріуполь апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 07.06.2019 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені суддею І інстанції обставини

Відповідно до постанови суду, ОСОБА_1 08.03.2019 року о 20.20год. біля будинку № 52 по вулиці 1-го Травня в Лівобережному районі м.Маріуполя керував автомобілем Dacia Solenza державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху України.

Постановою судді Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 07.06.2019 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

ОСОБА_1 просить скасувати судове рішення, розглянути протокол про адміністративне правопорушення щодо нього за ч.1 ст.130 КУпАП і прийняти нову постанову.

На обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що судом першої інстанції було порушено його право на захист, а саме, ст. 59 Конституції України, ст.268 КУпАП, справа розглянута у його відсутність, він навіть не мав змоги ознайомитися з матеріалами цієї справи; допущена неповнота і односторонність судового розгляду, оскільки не були досліджені обставини справи, які мають суттєве значення для постановлення законного рішення.

Зазначає, що з 05.06.2019 року на нервовому ґрунті у нього різко погіршився стан здоров`я, він знаходився на амбулаторному лікуванні, а судове засідання було призначено на 07.06.2019 року, тому він подав до суду першої інстанції заяву про те, що він захворів і не може бути присутнім в судовому засіданні, просив перенести судовий розгляд, і визнати причину його неявки поважною, до заяви додавав копію листа непрацездатності, але всупереч вищезазначеному, 07.06.2019 року суд першої інстанції без його участі розглянув справу і виніс рішення, визнав його винним, а його неявку розцінив, як зловживання процесуальними правами і спробу ухилитися від адміністративної відповідальності, чим порушив його право на захист і не надав можливості захистити свої права, надавати пояснення, докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою.

Окрім того, суд не з`ясував при постановленні рішення, кому саме належить автомобіль і хто фактично був за його кермом; не допитав свідків; не переглянув відеозапис правопорушення.

Вважає, що суд першої інстанції необ`єктивно поставився до розгляду справи, і зайняв виключно обвинувальну позицію, чим порушив його права.

Позиції учасників судового провадження

ОСОБА_1 в ході апеляційного розгляду підтримав доводи апеляційної скарги, просив не позбавляти його прав керування, пояснив, що дійсно 08.03.2019 року працівники поліції склали щодо нього протокол за ч.1 ст.130 КУпАП, за те, що він нібито знаходився у стані алкогольного сп`яніння, але він хворіє на хронічну ангіну і прийняв ліки, вже коли не був за кермом, що і сприяло такому результату.

Заслухавши ОСОБА_1 , який підтримав доводи апеляційної скарги і просив не позбавляти його прав керування транспортним засобом, перевіривши матеріали адміністративної справи, доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви Суду

Згідно до ст.7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 не був присутнім 07.06.2019 року у судовому засіданні при розгляді адміністративної справи щодо нього (а/с 24).

Разом з тим, Орджонікідзевським районним судом м.Маріуполя Донецької області справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 було розглянуто після неодноразового відкладення розгляду справи за клопотанням останнього, а саме, в матеріалах провадження містяться заяви ОСОБА_1 з проханням перенести судовий розгляд у зв`язку з хворобою останнього з 25.03.2019 року (а/с 12-13), з 12.04.2019 року (а/с 15-16), з 03.05.2019 року (а/с 18-19), з 07.06.2019 року (а/с 22-23) на інші дати, до заяв також додавались копії листків непрацездатності, зі змісту яких вбачається, що кожен з них надавався ОСОБА_1 напередодні дати кожного судового засідання терміном на 2-3 дні, документів підтверджуючих будь-які хронічні захворювання у ОСОБА_1 , які потребують лікування кожного місяця, не надано суду першої інстанції, не додані ці документи і до апеляційної скарги.

З огляду на наведене суд розглянув справу у відсутність ОСОБА_1 , оскільки надане особам право на заявлення клопотання, зокрема, про відкладення розгляду справи, за відсутності обґрунтованих доводів для такого відкладення, не є абсолютним та не може перешкоджати розгляду справи у розумні строки, якщо з дій особи вбачається зловживання наданим їй процесуальним правом, тим більш, що ч.1 ст. 277 КУпАП передбачений п`ятнадцятиденний строк розгляду справи з дня одержання протоколу про адміністративне правопорушення.

Дана позиція повністю відповідає усталеній практиці ЄСПЛ, яку відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ як джерело права, на що послався суддя першої інстанції.

Таким чином, в ході апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_1 не був присутнім 07.06.2019 року у судовому засіданні при розгляді адміністративної справи щодо нього, разом з тим, знав про час та дату розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП щодо нього Орджонікідзевським районним судом м.Маріуполя Донецької області, та не був обмежений у своїх конституційних правах, оскільки при складанні протоколу йому були роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, з часу вчинення правопорушення та складання протоколу - 08.03.2019 року, до дати розгляду справи - 07.06.2019 року у ОСОБА_1 було достатньо часу, щоб скористатися правовою допомогою, надати суду клопотання та пояснення за змістом адміністративного правопорушення.

З урахуванням цього слід визнати, що судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 не були порушенні права останнього, передбачені ст.268 КУпАП.

Зміст постанови судді Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 07.06.2019 року про адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП, вчинене ОСОБА_1 відповідає вимогам, передбаченим ст.ст. 283-284 КУпАП, справу суддею розглянуто відповідно до вимог ст.280 КУпАП, з наведенням доказів, на яких ґрунтується висновок суду про вчинення останнім адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновками експерта, речовими доказами тощо.

Так, суддею суду першої інстанції обґрунтовано визначені як достовірні докази у справі:

- протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 170111, складений 08.03.2019 року, в якому містяться особисті підписи ОСОБА_1 , у графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення», особисто ОСОБА_1 зазначено, що він не згоден, також йому були роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП (а/с 2);

- розписку ОСОБА_1 від 03.08.2019 року, з якої вбачається, що останній зобов`язується не керувати транспортним засобом упродовж доби, з 21.20год. 08.03.2019 року (а/с 4);

- висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 76 від 08 березня 2019 року, складеному о 20.58год., з якого вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходився у стані гострої інтоксикації внаслідок вживання алкоголю, неускладнена (а/с 5);

- пояснення свідків ОСОБА_3 (а/с 7 ) і ОСОБА_4 (а / с 8 ), з яких вбачається, що вони були запрошені 08.03.2019 року приблизно о 20.25 год. працівниками поліції у якості свідків, у їх присутності водій ОСОБА_1 надав згоду пройти медичне обстеження на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі;

- запис відеофіксації правопорушення (а/с 9).

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню дорожньо-транспортної пригоди складено відповідно до вимог ст.256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції.

Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.

Відповідно до п.2.9а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Оскільки адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає зокрема, за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в діях ОСОБА_1 є склад цього адміністративного правопорушення.

Суддя місцевого суду дійшов правильного висновку, що ОСОБА_1 08.03.2019 року о 20.20год. біля будинку № 52 по вулиці 1-го Травня в Лівобережному районі м.Маріуполя керував автомобілем Dacia Solenza державний номерний знак НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, своїми діями порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі не наведено належних і достатніх підстав для спростування висновків суду.

Суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу про адміністративні правопорушення України, визначив вид стягнення і його розмір у межах, встановлених ч.1 ст.130 КУпАП, відповідно до вимог ст. 33 КУпАП.

Стосовно апеляційних вимог про проведення судового розгляду судом першої інстанції без допиту свідків, вони не є слушними, оскільки матеріали провадження не містять заяв або клопотань ОСОБА_1 про допит свідків, крім того, факт знаходження ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння підтверджено висновком лікаря (а/с 5).

Виходячи з наведеного, слід визнати, що судове рішення є законним, обґрунтованим і вмотивованим, порушень вимог законодавства України про адміністративні правопорушення, які б були підставою для його скасування чи зміни не встановлено, а апеляційні доводи ОСОБА_1 є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КпАП України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 07.06.2019 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя