КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/1151/2019 Постанова винесена суддею Корбутом В.М.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_6 , розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на постанову судді Богуславського районного суду Київської області від 18 січня 2019 року відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Красна-Бесарабія (Молдова), громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, працюючого кочегаром та слюсар-сантехніком в ТОВ ТД «Богуславський текстиль», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Богуславського районного суду Київської області від 18 січня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Згідно з постановою, суд розглянув протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до якого, 08 грудня 2018 року о 16 год. по вул. Окружна в м. Богуславі ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 2101», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушена координація рухів, від проведення огляду у встановленому законом порядку для визначення стану алкогольного сп`яніння відмовився у присутності свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 , вважаючи постанову суду незаконною та необґрунтованою через порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить її скасувати, а справу направити на новий розгляд до Богуславського районного суду Київської області.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи та є незаконною, оскільки суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи, не встановив особу правопорушника та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою необґрунтоване та надто суворе застосування стягнення як вид покарання за адміністративне правопорушення, а також не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду.

Крім того, вказує й на те, що суд у постанові зазначив неправдиві відомості, вказавши про те, що у судове засідання, призначене на 04.01.2019 року, 10.01.2019 року, 15.01.2019 року та 18.01.2019 року ОСОБА_1 не з`явився, не дивлячись на те, що був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, про причини неявки не повідомив, з клопотанням про розгляд справи без його участі до суду не звертався, оскільки, відповідно до довідки, виданої місцевим судом, ОСОБА_1 04.01.2019 року перебував у приміщенні суду і саме дане засідання за клопотанням захисника було відкладено для надання захиснику часу на ознайомлення з матеріалами справи. До того ж з приводу наявних в матеріалах справи повісток про виклик ОСОБА_1 до суду, особисто ОСОБА_1 отримав лише повістку про необхідність явки до суду на 04.01.2019 року, а всі інші повістки отримав безпосередньо його захисник ОСОБА_6 .

Крім того, у судове засідання, яке відбувалося в період часу з 15.01.2019 року по 19.01.2019 року ОСОБА_1 не мав можливості прибути через хворобу.

Також вказує й на те, що, зазначаючи у постанові, що захисник ОСОБА_6 неодноразово звертався до канцелярії суду з клопотаннями про відкладення розгляду справу, при цьому посилаючись на різні причини, вказуючи, що він представляє інтереси ОСОБА_1 у відповідності до договору про надання правової допомоги, на підтвердження своїх повноважень договір про надання правової допомоги суду не надав, суд не звернув уваги на те, що в матеріалах справи наявна копія договору про надання правничої допомоги у даній справі.

Тобто, суддя суперечить сам собі, оскільки зазначає, що у захисника не належні повноваження і в той же час вказує про належне повідомлення ОСОБА_1 про дату та час судового засідання.

Окрім цього, суд, прийшовши до висновку, що справа може бути розглянута без участі ОСОБА_1 з підстав наявності його письмового невизнання своєї вини у вчиненні даного адміністративного правопорушення, в порушення вимог ст. 268 КУпАП, діяв безвідповідально, нехтуючи правом особи на захист.

Також апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, як пропущеного з поважних причин, оскільки ОСОБА_1 та його захисник не були присутні під час розгляду справи, а оскаржувану постанову отримали лише 24.01.2019 року.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення вважаю, що строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

Дана справа була призначена до розгляду в суді апеляційної інстанції на 28.03.2019 року, однак, у зв`язку із викликом інспектора поліції та свідків по справі, розгляд останньої було перенесено на 07.05.2019 року.

Проте, у судове засідання, призначене на 07.05.2019 року, а також наступні судові засідання - 28.05.2019 року, 13.06.2019 року, ні ОСОБА_1 , ні його захисник ОСОБА_6 не з`явилися, а від захисника ОСОБА_6 13.06.2019 року надійшло клопотання, в якому, підтримавши апеляційну скаргу та вказавши, що на відеозапису, який долучено до матеріалів справи, відсутній один із свідків, що підтверджує факт неналежного оформлення протоколу та самого матеріалу, та який до того ж виконаний поліцейським на власний мобільний телефон, що є недопустимим доказом, просить розглядати справи без їх участі, оскільки свідки, які були залучені до складання протоколу відмовляються прибувати до суду, а інших способів захисту у сторони відсутні, а тому, враховуючи, що судом були заслухані пояснення ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_6, суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутність.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_6 на підтримку доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та відеозапис, наданий Богуславським відділенням поліції Миронівського відділу поліції ГУ Національної поліції Київської області, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апелянта, ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, який складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП,підписано відповідною посадовою особою, ОСОБА_1 та свідками, а також поясненнях свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , якими засвідчено факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку не лише за допомогою приладу «Драгер», але й медичного огляду.

Що стосується доводів ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду про порушення інспекторами поліції процедури проведення його огляду на стан сп`яніння, оскільки працівники поліції не пропонували йому пройти огляд, а лише сказали, що склали протокол за керування автомобілем з непристебнутим ременем та, надавши якісь папери, наказали їх підписати у трьох місцях, а потім відпустили, то вони не відповідають дійсності та спростовуються відеозаписом з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, який був переглянутий в судовому засіданні під час апеляційного розгляду за участі ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_6, та відповідно до якого, ОСОБА_1 працівниками поліції у присутності двох свідків, пропонувалося пройти огляд на стан сп`яніння, як із застосуванням приладу «Драгер», так і в закладі охорони здоров`я, та було роз`яснено те, що в разі його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, але ОСОБА_1 від проходження огляду у будь-який спосіб (на місці з використанням спеціального технічного засобу або в закладі охорони здоров`я), відмовився так як не вбачав у цьому потреб, оскільки перед тим як сісти за кермо вживав спиртні напої, у зв`язку з чим відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення.

При цьому, у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 власноручно зазначив лише про те, що «випив 100 гр. горілки».

Також захисником та ОСОБА_1 ні в апеляційній скарзі, ні під час апеляційного розгляду не вказано і про те, що, після складання відносно ОСОБА_1 протоколу, він звертався у відповідні медичні заклади для проходження огляду на стан сп`яніння з метою спростування відомостей, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення щодо нього, і відповідних доказів цьому ними надано не було.

А відтак, протилежні доводи захисника ОСОБА_6 та ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду, про проведення такого огляду з порушенням вимог Закону, а також те, що ОСОБА_1 нічого не було відомо про складання щодо нього протоколу за ст. 130 КУпАП, не заслуговують на увагу та розцінюються судом як намагання уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Щодо посилання ОСОБА_1 на те, що пояснення у протоколі про адміністративне правопорушення написані не ним, то вони є безпідставними та нічим не підтверджені, оскільки у своїх поясненнях під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 вказав про те, що працівники поліції надали йому якісь папери, які він підписав у трьох місцях без будь-яких заперечень.

При цьому, ні апеляційна скарга, ні матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 , вважаючи дії інспектора по складанню щодо нього, протоколу про адміністративне правопорушення, неправомірними, оскаржував їх в установленому порядку.

Не відповідають дійсності та спростовуються доказами твердження ОСОБА_1 і про те, що працівники поліції наказали йому сказати на камеру, що він вживав алкоголь та відмовляється від огляду, оскільки як вбачається з відеозапису з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, ОСОБА_1 на запитання працівника поліції про те, чи вживав він спиртне, чи керував транспортним засобом та чи бажає пройти огляд на стан сп`яніння, добровільно, без будь-якого примусу з боку працівників поліції, у присутності двох свідків вказав про те, що перед тим як сісти за кермо вживав алкогольні напої у зв`язку з чим не вбачає потреб у проходженні огляду на стан сп`яніння.

Щодо тверджень захисника про те, що у фіксуванні обставин зазначеного адміністративного правопорушення брав участь лише один свідок, що, на його думку, підтверджує факт неналежного оформлення протоколу та самого матеріалу, то вони є безпідставними, оскільки з відеозапису з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції вбачається, що ОСОБА_1 працівниками поліції у присутності саме двох свідків, пропонувалося пройти огляд на стан сп`яніння, а до того ж присутність саме двох свідків зафіксована і у протоколі, який був підписаний самим же ОСОБА_1 без будь-яких заперечень.

Також безпідставними є і доводи захисника про те, що наявний в матеріалах справи відеозапис виконаний поліцейським на власний мобільний телефон, оскільки вони є голослівними та жодним чином не підтверджені.

Щодо доводів захисника про порушення правОСОБА_1 , передбачених ст. 268 КУпАП, та розгляд справи судом першої інстанції у його відсутність, незважаючи на подане захисником клопотання про відкладення розгляду справи через хворобуОСОБА_1 , то, досліджуючи такі твердження захисника, слід вказати на те, що, подавши клопотання про відкладення розгляду справи, захисник не долучив до нього підтверджуючих документів, що ОСОБА_1 хворіє, а враховуючи те, що це була повторна неявка ОСОБА_1 у судове засідання без поважних причин, то такі дії ОСОБА_1 свідчать про їх спрямування на затягування розгляду справи, а відтак, суд першої інстанції обґрунтовано розглянув справу у його відсутність.

До того ж зазначені права ОСОБА_1 в повній мірі реалізовані у суді апеляційної інстанції, проте будь-яких вагомих доказів на спростування висновків суду про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ОСОБА_1 та його захисником не надано.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду, в апеляційній скарзі не наведено, а вимоги апелянта щодо направлення справи на новий розгляд не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки його притягнуто до адміністративної відповідальності за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, чим порушено п. 2.5 ПДР України, у зв`язку з чим з мотивувальної частини постанови суду слід виключити посилання на порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9 "а" ПДР України, як зайвого.

При цьому суд, дотримавшись вимог ст.ст. 33, 34 КУпАП, наклав на ОСОБА_1 стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинене правопорушення, і відповідає меті виховання особи, що його вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст. 23 КУпАП.

За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, тому підстави для її скасування - відсутні, а відтак апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и л а:

Поновити захиснику ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження постанови Богуславського районного суду Київської області від 18 січня 2019 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а постанову судді Богуславського районного суду Київської області від 18 січня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, - без змін.

Виключити з мотивувальної частини постанови судді Богуславського районного суду Київської області від 18 січня 2019 рокувідносно ОСОБА_1 посилання на порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9 "а" ПДР України, як зайвого.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Горб І.М.