Справа № 206/5213/19
Провадження № 3/206/1798/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2019 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого-судді Грицаюк Н.М., при секретареві Норі І.С., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 за ст. 44 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

17 вересня 2019 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшла справа про адміністративне правопорушення, передбачене ст.44 КУпАП, у відношенні ОСОБА_1 .

У протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР 18 №163100 зазначено, що 18.09.2018 р. о 11-50 год. ОСОБА_1 , перебуваючи в м. Дніпро по вул. Рибальська,12, незаконно зберігав при собі в невеликому розмірі, без мети збуту небезпечний наркотичний засіб екстракт канабісу масою 0,0233 г (висновок експерта №1/8.6/3683 від 08.11.2018 року).

ОСОБА_1 у судовому засіданні провину не визнав та пояснив, що 18.09.2018 року чергував на стрілочному посту локомотивного депо. Постійного працівника на цьому посту не має, він на ньому чергує за графіком, то в день, то в ніч. Через приміщення цього посту проходить великий потік людей. У вказаний день чергування у нього особисто ніяких наркотичних засобів ніхто не вилучав. Того дня до приміщення посту зайшов співробітник поліції, який звинуватив його у вживанні наркотиків. На його питання чого він так вирішив, останній забризкав йому очі газовим балончиком, заламав руки та витяг на вулицю. Потім його вже завели до приміщення посту, де був проведений обшук. Вилучений в ході обшуку наркотичний засіб йому не належать. До місця посту мають доступ багато людей, тому наркотичний засіб міг належати кому завгодно. Крім того, цей обшук він вважає помстою, оскільки у керівництва депо до нього упереджене ставлення.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що в її провадженні перебувала кримінальна справа відносно ОСОБА_1 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України. 18.09.2018 року вона у складі оперативної групи приїхала у локомотивне депо з приводу розслідування крадіжки. Оперативний співробітник, який був із нею, пішов опитувати понятого ОСОБА_1 Тоді ж між ними щось сталося. В той же день з приміщення посту на кріслі нею у присутності понятих була виявлена та вилучена речовина, яка виявилась наркотичним засобом, про що складено протокол. Зі слів оперативного співробітника, вказаний наркотичний засіб ОСОБА_1 витяг зі своєї кишені та кинув на крісло.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що щодо обставин, викладених у протоколі, йому нічого невідомо. Після закриття щодо ОСОБА_1 кримінального провадження до нього надійшли матеріали, на підставі яких він і склав вказаний адміністративний протокол.

Так дослідивши матеріали справи, заслухав доводи учасників процесу, суд дав їм оцінку в їх сукупності, прийшов до такого.

Відповідно до ч. 4 ст. 38 КУпАП у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через місяць з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

За правилами п.7 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 цього Кодексу.

Так, як вбачається з матеріалів справи постановою від 27.08.2019 року було закрито кримінальне провадження відносно ОСОБА_1 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, тобто місячний строк визначений ст. 38 КУпАП на момент розгляду вказаної адміністративної справи щодо ОСОБА_1 сплив.

Разом із тим, із правового аналізу положень ст. 38 КУпАП вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні адміністративного правопорушення провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності чи відсутності вини особи в скоєнні правопорушення.

Цей висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові №927/623/18 від 16.04.2019 року.

Так, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи,яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою,яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Проте, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд не може дійти однозначного висновку про вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення та наявність в його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 44 КУпАП, оскільки з рапорту працівника поліції (а.с.6) та протоколу огляду місця події від 18.09.2018 року, лише вбачається про виявлення та вилучення з приміщення стрілочного посту №1 локомотивного депо фрагменту скрученої фольги з речовиною, яка відповідно до висновку експерта №1/8.6/3683 від 08.11.2018 року виявилась наркотичною речовиною «канабіс».

Об`єктивних даних, які б могли підтвердити, що вилучена наркотична речовина належала ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

Так допитаний у судовому засіданнні свідок ОСОБА_2 безпосереднім свідком тих подій не була, а про те, що вилучений згорток із наркотичною речовиною витяг ОСОБА_1 зі своєї кишені та кинув на крісло, відомо їй зі слів співробітника поліції, який в свою чергу таких особистих пояснень суду не надав.

Отже, наявний в матеріалах справи рапорт працівника поліції (а.с.7), у якому зазначено про обставини того, що ОСОБА_1 витяг з кишені фрагмент скрученої фольги із наркотичною речовиною та кинув у бік, не може бути беззаперечним доказом підтвердження провини останнього, оскільки вказаний рапорт оцінюється у сукупності з іншими доказами, які з точки зору їх послідовності та повноти спростовують провину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.

Крім того, як вбачається з висновку судово-наркологічної експертизи ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння не перебував.

Таким чином докази, які б могли спростувати встановлені судом обставини щодо недоведеності провини ОСОБА_1 в матеріалах справи відсутні, тоді як, виходячи з принципу змагальності сторін, саме держава, в особі уповноважених нею органів внутрішніх справ (Національної поліції), зобов`язана відповідними доказами довести перед судом винність особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Крім того, відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь обвинуваченої особи.

Положеннями п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що справа про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.44 КУпАП підлягає закриттю у відповідності до п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.38,247,283,284 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 44 КУпАП закрити, в зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом 10-ти днів з дня винесення постанови.

Суддя Н.М. Грицаюк