Справа № 750/4639/19 Головуючий у 1 інстанції Григор`єв Р. Г.
Провадження № 33/4823/243/19
Категорія - . 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2019 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

Головуючого - судді Демченка О.В.,

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника адвоката - Хайтова П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційну скаргу захисника Хайтова П.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 травня 2019 року,

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, не працюючий, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.

Судом ОСОБА_2 було визнано винуватим в тому, що він 27 березня 2019 року, о 12 год. 30 хв. в м. Чернігові по вул. Гонча, 75, керував автомобілем «ВАЗ 21013», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, проводився у лікаря-нарколога, що підтверджується висновком № 162 від 27.03.2019 року, чим порушив п. 2.9 а) Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі адвокат Хайтов П.В., вказуючи про порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 незаконним та таким, що складений з порушенням вимог ст. 254 КУпАП, адже був складений лише 12 червня 2019 року. Зазначає, що судом не було встановлено факт стерильності ємності для здачі аналізів. Також не враховано факт введення лікарем медичних препаратів ОСОБА_1 , адже під час його незаконного затримання працівниками поліції йому стало погано і була викликана швидка медична допомога.

В засіданні апеляційного суду адвокат підтримав позицію, яка викладена в апеляційній скарзі, і просив скасувати постанову суду та закрити провадження у справі із зазначених в скарзі підстав. ОСОБА_1 підтримав позицію свого захисника.

Дослідивши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення адвоката, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю доказів, перевірених в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 337923 від 12.04.2019 року (а.с.6) ОСОБА_1 , 1983 року народження, 27 березня 2019 року, о 12 год. 30 хв. в м. Чернігові по вул. Гонча, 75, керував автомобілем «ВАЗ 21013», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, проводився у лікаря-нарколога, що підтверджується висновком № 162 від 27.03.2019 року, чим порушив п. 2.9 а) Правил дорожнього руху.

Згідно даного протоколу, ОСОБА_1 був ознайомлений з його змістом, при його складанні, про що свідчить його особистий підпис, який в поясненнях додав, що вимог норм законодавства України не порушував, у день медичного освідування лікарем швидкої медичної допомоги мені було зроблено ін`єкцію ліками.

Згідно пунктів 16, 20, 22 розділу третього Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху, затвердженої спільним наказом МВС, МОЗ від 09.11.2015 р. № 1452/735, єдиним документом, який складається за результатами огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я і таким, що підтверджує перебування водія транспортного засобу в тверезому стані або в стані алкогольного сп`яніння є висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до наявного у матеріалах справи висновку медичного огляду від 27 березня 2019 року № 162, ОСОБА_1 перебував в стані наркотичного сп`яніння (а.с. 7).

Судом було витребувано та досліджено акт медичного огляду ОСОБА_1 № 162 від 27.03.2019 р., з якого видно, що лікарем-наркологом було встановлено ряд ознак, які вказують на наявність у ОСОБА_3 ознак наркотичного сп`яніння. При цьому токсикологічне дослідження, проведене в цій же медичній установі, лише підтвердило правильність встановленого лікарем-наркологом діагнозу.

За таких підстав, доводи захисника про проведення огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння з порушеннями є безпідставними.

Також вина ОСОБА_1 підтверджується рапортом командира взводу № 1 роти № 2 БУПП у Чернігівській області ДПП Білошицької А.П., в якому викладено обставини зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 та причини його медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння. (а.с. 8).

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відтак, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, повністю доведена, оскільки він керував транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, а постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

Вищенаведені докази в їх сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху і не ставлять під сумнів висновок судді про винуватість останнього у вчиненні, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

При цьому ОСОБА_1 та його захисник не надали апеляційному суду нових доказів, які б спростовували висновок судді про його винуватість у вчиненні даного адміністративного правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складено у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, тому твердження апелянта в цій частині є необґрунтованими.

Доводи захисника про те, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог ст. 254 КУпАП, оскільки був складений лише 12 червня 2019 року не приймаються до уваги, оскільки факт правопорушення був зафіксований поліцейськими в момент його вчинення, а протокол про адміністративне правопорушення складений після отримання документів про медичний огляд ОСОБА_1 , тобто після збору всіх доказів, необхідних для об`єктивного розгляду справи.

Щодо твердження апелянта про те, що судом не було встановлено факт стерильності ємності для здачі аналізів, то вони не є слушними та не заслуговують на увагу. Доказів на підтвердження цих доводів апеляційної скарги суду не надано.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суд першої інстанції врахував обставини справи, характер вчиненого правопорушення, особу винуватого і застосував відносно ОСОБА_1 вид і розмір стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, а своє рішення з цього приводу належним чином мотивував.

Таким чином, наведені докази є допустимими, належними і достатніми для підтвердження висновків суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Судом першої інстанції цим обставинам та наявним у справі доказам дано всебічну оцінку та з урахуванням вимог ст.33 КУпАП, зокрема, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника та обставин справи, правильно вирішено питання про кваліфікацію діянь ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП України і накладено стягнення у відповідності до санкції зазначеного закону.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Хайтова П.В. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 травня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - без змін.

Постанова є остаточною й подальшому оскарженню не підлягає.

СуддяО. В. Демченко