Іллічівський районний суд м.Маріуполя
Справа № 264/4186/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2019 р. м. Маріуполь

Суддя Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області Пустовойт Тетяна Валеріївна, розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , працюючого будівельником Фірми «Ольвія», мешкає в АДРЕСА_1 , за ст.ст.130 ч.3, 124, 122-4, 122-2 КУпАП,

УСТАНОВИЛА:

27 червня 2019 року до суду надійшли матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , згідно яких останній 23.06.2019 року о 13-05 годин на перехресті вул.Жигулівської та вул.Рівної в Кальміуському районі м.Маріуполя, керуючи автомобілем «ВАЗ 21061» державний номерний знак НОМЕР_2 , перед зміною напрямку руху (поворотом), не впевнився, що це буде безпечно, не був уважним та не слідкував за дорожньою обстановкою, внаслідок чого здійснив наїзд на перешкоду (електроопору), пошкодивши її, чим порушив вимоги п.2.3-б, 10.1 Правил дорожнього руху України. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб та електроопора отримали механічні пошкодження. Після чого в порушення вимог п.2.10-а Правил дорожнього руху України, залишив місце дорожньо-транспортної пригоди.

Він же, 23 червня 2019 року о 13-13 годин, керуючи автомобілем «ВАЗ 21061» державний номерний знак НОМЕР_2 , біля будинку №50 по вул.Металургійній в Кальміуському районі м.Маріуполя, на вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу, завчасно подану за допомогою проблискових маячків та звукової сигналізації, не зупинився та продовжував рух, був затриманий шляхом переслідування на патрульному автомобілі. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.4 Правил дорожнього руху України.

Він же, 23.06.2019 року о 13-13 годин біля буд.50 по вул.Металургійній в Кальміуському районі м.Маріуполя Донецької області, керував автомобілем «ВАЗ 21061» державний номерний знак НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння рух), що згідно п.3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції стало підставою для вимоги про проходження відповідно до встановленого п.п.6,7 вище зазначеної Інструкції порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціальних технічних засобів або медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, від яких він відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, будучи особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Від керування транспортним засобом відсторонений.

Правопорушник у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про день розгляду справи був повідомлений належним чином. Так, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що правопорушника було повідомлено належним чином про день, місце та час слухання адміністративної справи щодо нього, а саме на 08 липня 2019 року о 10-00 годин, про що у графі протоколу «Особа, яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи» свідчить особистий підпис ОСОБА_1 . Вказані матеріали справи про адміністративне правопорушення надійшли до суду 27 червня 2019 року, тобто завчасно до дати розгляду справи. Правопорушник не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, суд, виходячи з вище зазначених правових норм, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, вважає за можливе провести розгляд справи у його відсутність.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суддя, дослідивши письмові матеріали справи, у тому числі відеозаписи, надані разом з адміністративним матеріалом, прийшов до наступного.

На підтвердження провини ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124, 122-4 КУпАП працівниками поліції надані акт огляду транспортного засобу від 23.06.2019 року, схему наслідків дорожньо-транспортної пригоди, якою зафіксовано обстановку місця події та пошкодження транспортного засобу та електроопори, фото до неї, рапорт працівника поліції від 23.06.2019 року, письмові пояснення правопорушника від 23.06.2019 року, згідно яких останній підтвердив обставини вчинення ДТП та залишення місця події, провину визнав.

Згідно п.2.3-б Правил дорожнього руху України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, зокрема, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

У відповідності до п.10.1 Правил дорожнього руху України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Згідно п.2.10-а Правил дорожнього руху України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вимог п.п.2.3-б, 10., 2.10-а Правил дорожнього руху в Україні не виконав, внаслідок чого вчинив правопорушення, передбачені ст.124, 122-4 КУпАП.

Таким чином, суд вважає, що провина порушника доведена в повному обсязі, а дії правильно кваліфіковані за ст.124 КУпАП, як порушення Правил дорожнього руху, що спричинили пошкодження транспортних засобів та за ст.122-4 КУпАП, як залишення водіями транспортних засобів місця дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому, провина ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП підтверджується письмовими поясненнями правопорушника, згідно яких останній провину визнав, рапортами працівників поліції від 23.06.2019 року, а також постановою про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №643268 від 23.06.2019 року про притягнення ОСОБА_1 за порушення ПДР України за ч.1 ст.121, ч.4 ст.126 КУпАП та накладання штрафу в розмірі 510 грн. та постановою про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №649562 від 23.06.2019 року про притягнення ОСОБА_1 за порушення ПДР України за ч.2 ст.122 КУпАП та накладання штрафу в розмірі 425 грн.

У відповідності до п.2.4 Правил дорожнього руху України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) зчитування інформації із самоклейної мітки радіочастотної ідентифікації про проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом, а також перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, що ОСОБА_1 вимог п.2.4 Правил дорожнього руху в Україні не виконав, внаслідок чого вчинив правопорушення передбачене ст.122-2 КУпАП.

Таким чином, суд вважає, що провина порушника доведена в повному обсязі, а дії правильно кваліфіковані за ст.122-2 КУпАП, як невиконання водієм вимог поліцейського.

Також, відповідно до п.2 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом 09.11.2015 року №1452/735, огляд на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

За вимогами п.6 розділу 1 Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться зокрема поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби).

Згідно п.7 розділу 1 вказаної Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З письмових свідчень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які додаються до протоколу вбачається, що в їх присутності ОСОБА_1 відмовився на вимогу працівників поліції від проходження у встановленому законом порядку медобстеження на стан сп`яніння (продуття спеціального приладу «Драгер» та в лікаря-нарколога), про що також є наявними їх підписи у протоколі.

Також, з наданих до суду відеозаписів з камер, що розташовані на форменому одязі інспекторів поліції за 23.06.2019 року, убачається, що ОСОБА_1 в присутності двох свідків від продуття спеціального приладу «Драгер» та медичного огляду в спеціалізованому медичному закладі на стан алкогольного сп`яніння відмовився, факти керування транспортним засобом та вживання алкоголю не заперечував.

Згідно довідки адміністративної практики, 29.08.2018 року ОСОБА_1 визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, та 28.12.2018 року ОСОБА_1 визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 20400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки.

Таким чином, суд вважає, що провина порушника доведена в повному обсязі, а дії правильно кваліфіковані за ч.3 ст.130 КУпАП, як відмова особою, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, будучи особою, яка протягом року вже притягалась до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1,2 ст.130 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи водійське посвідчення у правопорушника ОСОБА_1 відсутнє.

За положеннями п.1.10 Правил дорожнього руху України водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії, а також особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Санкція частини 3 статті 130 КУпАП передбачає стягнення у вигляді тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Отже, ОСОБА_1 в розумінні наведеної норми ПДР України та ч.3 ст.130 КУпАП не є водієм та відноситься до інших осіб, для яких не передбачений такий вид стягнення, як позбавлення права керування транспортними засобами.

З урахуванням особи правопорушника, характеру вчиненого правопорушення, та обставин даної справи, а також того, що ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував, вважаю необхідним піддати його адміністративному стягненню лише у виді штрафу на користь держави.

З огляду на те, що автомобіль «ВАЗ 21061» державний номерний знак НОМЕР_2 належить ОСОБА_4 , суд не вбачає за можливе застосувати оплатне вилучення транспортного засобу.

Відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Таким чином, суд вважає необхідним об`єднати матеріли про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 в одне провадження.

При обранні виду та міри адміністративного стягнення, враховується характер правопорушення, його наслідки, обставини даної справи.

Враховуючи наведені приписи, з огляду на те, що справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 розглядаються одночасно, суддя вважає необхідним призначити останньому стягнення, встановлене за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, у вигляді штрафу.

Відповідно до ст.4 ч.2 Закону України «Про судовий збір» з правопорушника підлягає стягненню судовий збір у розмірі 384,20 грн.

Керуючись ст.ст.36, 122-2, 122-4, 124, 130 ч.3, 283 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИЛА:

Об`єднати в одне провадження справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.130 ч.3 КУпАП за №264/4186/19 (провадження №3/264/2128/2019), зі справою про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП за №264/4187/19 (провадження №3/264/2129/2019), зі справою про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.122-2 КУпАП за №264/4188/19 (провадження №3/264/2130/2019) та зі справою про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.122-4 КУпАП за №264/4189/19 (провадження №3/264/2131/2019), присвоївши єдиний унікальний номер № 264/4186/19, провадження №3/264/2128/2019.

ОСОБА_1 визнати винуватим у скоєнні правопорушень, передбачених ст.ст.122-2, 122-4, 124, 130 ч.3 КУпАП та піддати його адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн. (сорок тисяч вісімсот гривень) без оплатного вилученням транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 384,20 грн. судового збору.

На постанову суду може бути подано апеляцію в Донецький апеляційний суд протягом десяти днів з моменту його винесення.

Суддя: Т.В. Пустовойт