ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2019 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 серпня 2019 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працює директором КП «Жилсервіс-2» ДМР, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі в розмірі 425 гривень,

за участю захисника Мухи С.Я.

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Згідно з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП, яке виразилося у порушенні Закону України «Про доступ до публічної інформації», а саме у неправомірній відмові в наданні інформації за інформаційним запитом ОСОБА_2 від 06.06.2019 року, а саме: інформацію що стосується виконання послуги управління багатоквартирним будинком за адресою: АДРЕСА_2 : графік прибирання прибудинкової території, графік дератизації, графік перевірки наявності тяги та прочищення димових каналів, графік наявності тяги та прочищення вентиляційних каналів, плани робіт з поточного ремонту конструктивних елементів, внутрішньо будинкових систем гарячого і холодного водопостачання, водовідведення, теплопостачання та зливної каналізації і технічних пристроїв будинків та елементів зовнішнього упорядження, що розміщені на закріпленій в установленому порядку прибудинковій території, плани робіт поточного ремонту мереж електропостачання та електрообладнання, документи, що підтверджують виконання обов`язків управителя у січні-червні 2019 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк апеляційного оскарження, скасувати постанову суду та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування вказує, що про час та дату судового засідання в суді першої інстанції повідомлений не був, повісток та повідомлень не отримував, а про існування оскарженого рішення дізнався випадково в реєстрі судових рішень.

Зазначає, що оскільки КП "ЖИЛСЕРВІС-2" ДМР не є суб`єктом владних повноважень в розумінні п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації, то створена ним інформація, крім інформації, що стосується питань використання бюджетних коштів та пов`язаної з виконанням делегованих повноважень суб`єктів владних повноважень, не є публічною і останній є лише розпорядником наявної у нього інформації, яка створена такими суб`єктами. Вважає, що запити гр. ОСОБА_2 на отримання публічної інформації, не є такими, оскільки по суті звернення остання просить надати їй інформацію, яка не стосується використання бюджетних коштів. Крім того, зазначає, що відсутність доручення Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини на складання протоколу у цій справі провідним спеціалістом Онищенко В.В . вказує на неналежне оформлення протоколу. Також зауважує, що днем вчинення правопорушення слід вважати 07.06.2019 року - день відмови у наданні інформації, у зв`язку з чим, на його думку, на час складання протоколу закінчився строк, визначений в ч. 2 ст. 38 КУпАП і справа підлягала закриттю.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні захисник Муха С.Я. підтримав клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження та надав пояснення, що ОСОБА_1 не був повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду в суді першої інстанції та пояснив, що жодних повісток, повідомлень та копії постанови ОСОБА_1 не отримував, а про існування оскарженої постанови дізнався з реєстру судових рішень.

Пояснив, що ОСОБА_1 про час та дату апеляційного розгляду повідомлений належним чином, просив розглядати апеляційну скаргу за його відсутності та за участю його захисника. Захисник в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та надав пояснення, аналогічні доводам апеляційної скарги і, з викладених у ній підстав, просив її задовольнити, постанову суду скасувати, а провадження по справі закрити.

Мотиви апеляційного суду.

Щодо поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження.

Вирішуючи питання про поновлення строку апеляційного оскарження, апеляційний суд враховує, що судовий розгляд в суді першої інстанції відбувся без участі ОСОБА_1 та за відсутності відомостей про його повідомлення. Підтвердження про направлення судом ОСОБА_1 копії оскарженої постанови в матеріалах справи немає. Таким чином, для забезпечення права на доступу до правосуддя та забезпечення апеляційного оскарження судових рішень, апеляційний суд доходить висновку, що вказані причини пропуску строку є поважними, тому строк підлягає поновленню.

Щодо доводів апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови та її скасування.

Апеляційним переглядом встановлено, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з тим, повідомлення про час та дату судового засідання в суді першої інстанції суд направляв на іншу адресу, а саме: АДРЕСА_1 . Крім того, підтверджень самого направлення повідомлення в матеріалах справи відсутнє, оскільки не має поштового повідомлення про повернення листа із зазначенням про неправильно вказану адресу. Відомості про повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за місцем роботи також відсутні.

За змістом ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження та інші. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Таким чином, суд першої інстанції, розглянувши справу за відсутності ОСОБА_1 , не звернув уваги, що судове повідомлення направлене не за адресою проживання останнього, не відклав судове засідання та повторно не здійснив повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності і за відсутності даних про своєчасне її сповіщення про місце і час судового засідання, розглянув справу, чим не дотримався в повній мірі вимог ст. ст. 268, 277-2 КупАП, що в даному випадку є підставою для визнання відповідних доводів апеляційної скарги обґрунтованими та скасування постанови суду першої інстанції.

Розгляд справи апеляційним судом по суті.

Згідно з п. п. 2, 3 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі; скасувати постанову та прийняти нову постанову.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд встановив.

ОСОБА_2 06.06.2019 року на підставі Закону України «Про доступ до публічної інформації» звернулась до КП «Жилсервіс-2» ДМР з інформаційним запитом в якому просила надати інформацію, а саме: інформацію що стосується виконання послуги управління багатоквартирним будинком за адресою: АДРЕСА_2 : графік прибирання прибудинкової території, графік дератизації, графік перевірки наявності тяги та прочищення димових каналів, графік наявності тяги та прочищення вентиляційних каналів, плани робіт з поточного ремонту конструктивних елементів, внутрішньо будинкових систем гарячого і холодного водопостачання, водовідведення, теплопостачання та зливної каналізації і технічних пристроїв будинків та елементів зовнішнього упорядження, що розміщені на закріпленій в установленому порядку прибудинковій території, плани робіт поточного ремонту мереж електропостачання та електрообладнання, документи, що підтверджують виконання обов`язків управителя у січні-червні 2019 року.

10.06.2019 року заявник отримала відповідь від 07.06.2019 року за вих. №3/1089 від підприємства за підписом директора ОСОБА_1 , в якій заявнику було відмовлено в наданні інформації з посиланням на те, що відповідно до ст. 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» комунальні підприємства не віднесені до розпорядників інформації.

Згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_1 , останній вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що запитувана ОСОБА_2 інформація не є публічної і КП «Жилсервіс-2» ДМР, як юридична особа, що фінансується з місцевого бюджету є розпорядником тільки інформації, пов`язаної з використанням бюджетних коштів. Також, пояснив, що одержання запитуваної ОСОБА_2 інформації є правом споживача комунальних послуг, яке визначено Законом України "Про житлово-комунальні послуги", тому остання має право на одержання такої інформації за правилами вказаного закону, а не відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Разом з тим, апеляційний суд критично оцінює такі пояснення ОСОБА_1 і вважає їх способом захисту від притягнення до відповідальності.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП, яке виразилося у порушенні Закону України «Про доступ до публічної інформації», доведена повністю та підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, копією звернення ОСОБА_2 , інформаційним запитом ОСОБА_2 від 06.06.2019 року, копією відповіді від 07.06.2019 року за №3/1089 про відмову у наданні інформації, частково поясненнями ОСОБА_1 , та іншими матеріалами справи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» (Далі - Закону), публічна інформація - відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 13 Закону визначено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема, юридичні особи, що фінансується з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів.

Крім того, до розпорядників інформації, зобов`язаних оприлюднювати та надавати за запитами інформацію, визначену в цій статті, у порядку, передбаченому цим Законом, прирівнюються суб`єкти господарювання, які володіють, зокрема, інформацією, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідною інформацією).

Як пояснив в судовому засіданні апеляційного суду захисник Муха Я.С., запитувана ОСОБА_2 інформація стосується нормативів надання житлово-комунальних послуг, структури тарифу та порядку (графіку, періодичності тощо) надання таких послуг.

Частиною п`ятою статті 6 Закону передбачено, що не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно. При дотриманні вимог, передбачених частиною другою цієї статті, зазначене положення не поширюється на випадки, коли оприлюднення або надання такої інформації може завдати шкоди інтересам національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину.

Згідно з роз`ясненнями щодо однакового застосування адміністративними судами положень законодавства про доступ до публічної інформації, які містяться в Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації" від 29.09.2016 № 10, у силу ч. 5 ст. 6 Закону доступ до інформації щодо розпорядження комунальним підприємством комунальним майном, зокрема, інформація про використання коштів, розподіл доходів від надання послуг (продукції, товарів), виплати заробітної плати працівникам, використання вкладів та дотацій з бюджетів, інші витрати, та прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно, може бути обмежено лише за умов, передбачених ч. 5 ст. 6 Закону.

У цьому контексті така інформація є суспільно необхідною, а комунальні підприємства є її розпорядниками відповідно до п.4 ч. 2 ст. 13 Закону (п. 2.4. постанови).

Відповідно до ст. 30 Закону України від 24 червня 2004 року № 1875-IV "Про житлово-комунальні послуги" державне регулювання цін/тарифів на житлово-комунальні послуги будується на принципах: доступності житлово-комунальних послуг для всіх споживачів та рівності правових гарантій; нормативного регулювання надання житлово-комунальних послуг споживачам за цінами/тарифами, затвердженими в установленому законом порядку; відповідальності виконавців/виробників за недотримання вимог стандартів, нормативів, норм, порядків та правил; відкритості, доступності та прозорості структури цін/тарифів для споживачів та суспільства.

Виконавці/виробники здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) житлово-комунальних послуг і подають їх органам, уповноваженим здійснювати встановлення тарифів (ч. 2 ст. 31 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

Відтак вся інформація про ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги і відповідні документи за своїм характером є відкритою інформацією, становить суспільний інтерес, і відповідно суб`єкти господарювання є її розпорядниками відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 13 Закону (пункт 2.10. постанови).

Як слідує з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Комунальне підприємство «ЖИЛСЕРВІС-2» код ЄДРПОУ 3235310, є комунальним підприємством, що засноване Дніпропетровською міською радою.

Таким чином, КП «Жилсервіс-2» є розпорядником інформації щодо використання бюджетних коштів, а також інформації, що становить суспільний інтерес.

Крім того, відповідно до положень ч. 1 ст. 78 ГК України, комунальне унітарне підприємство утворюється компетентним органом місцевого самоврядування в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини комунальної власності і входить до сфери його управління.

Орган, до сфери управління якого входить комунальне унітарне підприємство є представником влади - відповідної територіальної громади і виконує його функції у межах, визначених цим Кодексом та іншими законодавчими актами ( ч. 2 ст. 78 ГКУ).

Тобто, все майно, яким володіє комунальне підприємство, в тому числі доходи від реалізації послуг, є комунальним майном, тобто власністю відповідної територіальної громади.

Таким чином, доступ до інформації щодо розпорядження комунальним підприємством комунальним майном, зокрема, інформація про використання коштів, розподіл доходів від надання послуг (продукції, товарів), виплати заробітної плати працівникам, використання вкладів та дотацій з бюджетів, інші витрати, та прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно, не може бути обмежено відповідно до Закону.

Згідно з матеріалами справи, ОСОБА_2 є мешканцею будинку АДРЕСА_2 , сплачує платіж за надання послуг КП «Жилсервіс-2» ДМР, а тому запитувана інформація представляє суспільний інтерес як для заявника, так і для будь-якого іншого мешканця будинку АДРЕСА_2 , при цьому така інформація необхідна для контролювання використання бюджетних коштів на обслуговування будинку, у зв`язку з чим запитувана інформація становить суспільний інтерес та повинна надаватись в порядку, передбаченому Законом.

Доводи ОСОБА_1 , що одержання запитуваної ОСОБА_2 інформації є правом споживача комунальних послуг, яке визначено Законом України "Про житлово-комунальні послуги", тому остання має право на одержання такої інформації за правилами вказаного закону, а не відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації" не виключають його винуватості, оскільки урегульованість іншими законами України відносин з приводу певних категорій публічної інформації не звільняє розпорядників інформації від обов`язку забезпечувати доступ до неї з урахуванням вимог Закону (ч. 4 ст. 13 Закону).

Посилання захисника, що запитувана потерпілою інформація є відкритою, опублікована на офіційному сайті Дніпровської міської ради, зокрема зазначена у рішенні виконавчого комітету Дніпровської міської ради № 162 від 23.03.2017 року з додатками (додаток № 6), апеляційний суд приймає до уваги, проте вважає, що офіційне оприлюднення такої інформації не звільняє від обов`язку надати відповідь на запит про отримання публічної інформації відповідно до Закону.

Посилання в апеляційній скарзі про відсутність доручення Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини на складання протоколу у цій справі провідним спеціалістом Онищенко В.В., що, на думку ОСОБА_1 , свідчить про неналежне оформлення протоколу, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки спростовуються матеріалами справи, зокрема в матеріалах справи є відповідне доручення Уповноваженого Верховної ради України з прав людини Л. Денісової від 17.05.2019 року за № 186/д щодо доручення Онищенку В.В. , окрім іншого, складати адміністративні протоколи за ст. 212-3 КУпАП (а.с. 23-24).

З урахуванням наведеного, апеляційний суд доходить висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 212-3 КУпАП України, як порушення Закону України "Про доступ до публічної інформації", а саме: неправомірна відмова в наданні інформації.

При вирішення питання про вид та розмір адміністративного стягнення, апеляційний суд, враховує положення ч. 2 ст. 38 КУпАП, відповідно до яких, якщо справи про адміністративне правопорушення підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Як встановлено апеляційним судом правопорушення ОСОБА_1 було вчинено 07.06.2019 року, що є датою надання відповіді на запит ОСОБА_2 , тому строк накладення адміністративного стягнення закінчився 07.09.2019 року.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю при закінченні на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Враховуючи вимоги ст. ст. 38, п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП адміністративне провадження відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст.212-3 КУпАП підлягає закриттю, у зв`язку із закінченням на момент розгляду апеляційним судом справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 245, 280, 247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку апеляційного оскарження задовольнити та поновити строк.

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 серпня 2019 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 212-3 КУпАП скасувати.

Прийняти нову постанову якою ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП та закрити провадження по справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає

Суддя: О.П. Піскун