Справа №560/1826/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2019 року м. Дубровиця

Суддя Дубровицького районного суду Рівненської області Отупор К.М., розглянувши об'єднані матеріали справи, які надійшли від Дубровицького ВП Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, непрацюючого, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії СР №544095, виданий 02 березня 1999 року Дубровицьким РВ УМВС України в Рівненській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1,

за статтею 124 та частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

Права та обов'язки, передбачені статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1, роз'яснені.

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №112151 від 29 листопада 2018 року вбачається, що 29 листопада 2018 року о 13 год. 47 хв., в с. Орв'яниця перехрестя вулиць Центральна - ОСОБА_2, ОСОБА_1 керував автомобілем марки "Renault Kangoo", з державним номерним знаком ВК 1778 АС, з ознаками алкогольного сп'яніння (тремор рук, нестійка хода, запах алкоголю з рота, нечітка вимова). Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №112152 від 29 листопада 2018 року вбачається, що 29 листопада 2018 року о 13 год. 47 хв., в с. Орв'яниця перехрестя вулиць Центральна - ОСОБА_2, ОСОБА_1 керував автомобілем марки "Renault Kangoo", з державним номерним знаком ВК 1778 АС, не врахував дорожньої обстановки, безпечної дистанції та безпечного інтервалу, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки "Opel Kadett", з державним номерним знаком 16142 РВ, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

При складанні протоколів про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 відмовився під підпису в протоколах та дачі письмових пояснень в присутності двох свідків.

На розгляді справи в суді ОСОБА_1 свою вину у вчиненому не визнав.

Потерпілий ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що моменту зіткнення він особисто не бачив, оскільки в той момент перебував у магазині. Претензій майнового характеру до ОСОБА_1 не має. При цьому, працівники поліції говорили йому, що ОСОБА_1 відмовляється від продування трубки алкотестера, а тому він був залучений в якості свідка. Другий свідок на місці був, але він його не знає.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, житель ІНФОРМАЦІЯ_4 суду показав, що того дня, а саме 29 листопада 2018 року, в момент дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_1 за кермом автомобіля не перебував, оскільки стояв біля нього. За зовнішними ознаками, ОСОБА_1 у стані алкогольного сп'яніння не перебував.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, житель ІНФОРМАЦІЯ_6 суду показав, що того дня, а саме 29 листопада 2018 року, в момент дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_1 за кермом автомобіля не перебував, оскільки стояв біля нього. За зовнішними ознаками, ОСОБА_1 у стані алкогольного сп'яніння не перебував.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_5, житель ІНФОРМАЦІЯ_7 суду показав, що того дня, а саме 29 листопада 2018 року, він забрав транспортний засіб ОСОБА_1, оскільки, як йому повідомили, ОСОБА_1 начебто перебуває у стані алкогольного сп'яніння. Однак, за зовнішними ознаками, ОСОБА_1 у стані алкогольного сп'яніння не перебував.

Для повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи, судом викликався свідок ОСОБА_6, житель ІНФОРМАЦІЯ_8, однак в судові засідання ОСОБА_6 жодного разу не з'явився. На адресу суду надходили заяви ОСОБА_6 про розгляд справи без його участі, показання надані ним підтримує, доповнень не має. На думку суду, неявка свідка ОСОБА_6 свідчить про небажання останнього надати суду правдиву інформацію та підтвердити чи спростувати факт керування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп'яніння.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 допитавши свідків та потерпілого, повно всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить такого висновку.

Відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог статті 10 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до вимог статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами. Істотною ознакою презумпції невинуватості, що закріплена статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення є те, що ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні протиправного діяння. З цього випливає, що обов'язок доводити вину особи покладається на обвинувача, тобто на органи та посадових осіб, які встановили факт скоєння протиправного вчинку і порушили провадження в справі.

Судом встановлено, що працівником поліції було порушено порядок огляду водія ОСОБА_1 на визначення стану алкогольного сп'яніння, який проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків, що передбачено статтею 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до частини 1 статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, чого працівниками поліції зроблено не було.

Згідно вимог частини 7 статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у разі відсторонення особи від керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном можливість керування цим транспортним засобом, річковим або маломірним судном надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія (судноводія) відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном.

В порушення вимог статті 265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, інспектор Бандура Т.О., яка у протоколі про адміністративне правопорушення стверджує, що ОСОБА_1 керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп'яніння, не доставила транспортний засіб для зберігання на спеціальний майданчик.

Будь-яка інформація про відсторонення ОСОБА_1 від керування, передачу керування транспортним засобом іншій особі чи доставлення транспорного засобу на спеціальний майдачник в протоколі про адміністративне правопорушення та в матеріалах справи відсутня.

Що стосується вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд приходить до наступного висновку.

Як пояснив в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_2, того дня, а саме 29 листопада 2018 року, ОСОБА_1 за кермом автомобіля не перебував.

Крім того, потерпілий ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що моменту зіткнення, тобто самої дорожньо-транспортної пригоди він не бачив, і хто був за кермом автомобіля - також.

Згідно пункту 1 розділу 8 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року, до протоколу про адміністративне правопорушення додається схема місця ДТП, яку підписують учасники ДТП та поліцейський. Підпис ОСОБА_1 у наявній в матеріалах справи смехі місця ДТП, відсутній.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України №18 від 19 грудня 2008 року), звертається увага судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Відповідно до частини 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідальність на вказане адміністративне правопорушення настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого спяніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пункт 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України №18 від 19 грудня 2008 року) наголошує на тому, що судам слід ураховувати, що відповідальність за статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Згідно вимог статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов"язаний з"ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом"якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи вищезазначені обставини справи, суд вважає, що протоколи серії ОБ №112151 від 29 листопада 2018 року та серії ОБ №112152 від 29 листопада 2018 року складені з порушенням вимог чинного законодавства та не можуть бути прийняті як належні та допустимі докази, а також бути підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, а тому провадження у даній справі слід закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124 та частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до пункту 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись пунктом 1 статтті 247, статтями 284, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в :

Закрити провадження в справі щодо ОСОБА_1 за статтею 124 та частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено, її захисником до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови. постанови.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно.

Суддя Дубровицького

районного суду ОСОБА_7