Дата документу 21.05.2019
Справа № 334/1566/19
Провадження № 3/334/535/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 року суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя Козлова Н.Ю., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП України у відношенні:

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який тимчасово не працює, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

За статтею 130 ч.2 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Згідно до протоколу БД № 316832 від 22 лютого 2019 року, ОСОБА_1 близько о 15 години 00 хвилин, керував автомобілем ЗАЗ 110207, номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Гребельна 11 в м. Запоріжжя в стані наркотичного сп`яніння. ОСОБА_1 пройшов огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі КУ «Обласний клінічний наркологічний диспансер» ЗОР. Від керування транспортним засобом був відсторонений. Дане свідчить про порушення ОСОБА_1 п.2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст.130 КУпАП.

У судове засідання призначене на 21.05.2019 року ОСОБА_1 не з`явився.

Представником ОСОБА_1 адвокатом Прядко Д.В., суду надано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із знаходженням ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні у 6 міській лікарні м. Запоріжжя.

Однак суд, враховуючи обставини справи, той факт, що ОСОБА_1 надавав свої пояснення у попередніх судовий засіданнях, до матеріалів справи долучені його письмові пояснення від 07.05.2019 року, а також присутність у засіданні його представника, вважає за можливе справу розглядати без його участі, що не суперечить вимогам ст. 268 КУпАП.

Крім того, суд вважає за необхідне, зазначити, що направлення на стаціонарне лікування, яке долучено до клопотання про відкладення розгляду справи не є беззаперечним доказом знаходження ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні.

Враховуючи, що строк притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності спливає 22.05.2019 року, суд розцінює його неявку в судове засідання, як зловживання процесуальними правами та намагання затягнути розгляд справи.

Представник ОСОБА_1 адвокат Прядко Д.В. у судовому засіданні просив суд закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП з підстав викладених у письмових поясненнях від 07.05.2019 року.

Допитаний у судовому засіданні лікар КУ «Обласний клінічний наркологічний диспансер» ЗОР Мосійченко О.М., пояснив, що 22 лютого 2019 року о 17 години 50 хвилин, у КУ «Обласний клінічний наркологічний диспансер» ним було складено висновок, щодо результатів медичного огляду з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 Вказаний висновок було складено на підставі лабораторного дослідження сечі ОСОБА_1 Зазначене дослідження відповідає вимогам діючого законодавства.

Дослідивши надані у справі докази, зокрема диск з відео фіксацією, висновок щодо результатів медичного огляду, заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 адвоката Прядко Д.В., лікаря КУ «Обласний клінічний наркологічний диспансер» ЗОР Мосійченко О.М., а також надавши оцінку поясненням ОСОБА_1 наданим у попередніх судових засіданнях, відповідно до яких він дійсно 22.02.2019 року близько 15-00 год. по вул. Гребельній в м. Запоріжжі керував автомобілем ЗАЗ, однак в стані наркотичного сп`яніння не перебував, оскільки останній раз вживав наркотичні речовини чотири місяці тому, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 повністю знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду.

Відповідно до положень ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до положень ст. 8 Конституції України, в України визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції є нормами прямої дії.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Згідно статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його, вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі ст. 6 ЄСПЛ, оскільки здійснення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП підтверджується доказами, що містяться в справі про адміністративне правопорушення: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 316832 від 22.02.2019 року, висновком КУ «Обласний клінічний наркологічний диспансер» ЗОР №831 від 22.02.2019 року.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений у відповідності до вимог ст. 254, 255, 256 КУпАП.

Даючи оцінку зібраним доказам в їх сукупності, суд вважає, що адміністративне правопорушення мало місце внаслідок порушення п. 2.9а Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_1 , відповідно до якого водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст. 130 КУпАП. Відповідно до положень п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015р., огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного сп`яніння, згідно з п. 4 розділу І Інструкції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота): порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці; звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п.6 розділу І Інструкції).

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого прядку огляду на стан сп`яніння.

Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Згідно ч. 4 ст. 266 КУпАП, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Стан наркотичного сп`яніння зафіксовано висновком КУ «Обласний клінічний наркологічний диспансер» ЗОР №831 від 22.02.2019 року.

Висновок складений в установленому законом порядку, та відповідає вимогам «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

У рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

В ході судового розгляду, суду не надано жодного переконливого доказу, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП. Свідчення про те, що ОСОБА_1 не перебував у стані наркотичного сп`яніння не знайшло свого підтвердження.

Відповідно до постанови Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.04.2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому дії правопорушника суд кваліфікує за ч. 2 ст.130 КУпАП, як повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати у справі ОГаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007 зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП України, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав до накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення згідно санкції визначеної ч. 2 ст. 130 КпАП України, у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами. Вказаний вид стягнення в даному випадку, вважаю доцільним і достатнім для його виправлення, а також попередження здійснення ним нових правопорушень.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 384,20 грн.

Керуючись ст.ст.40-1, 130, 268, 283-285, 287, 289, 307-308 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» , -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 384,20 грн.

Роз`яснити правопорушнику його обов`язок сплатити штраф не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.

Постанова може бути оскаржена в Запорізькому апеляційному суді протягом десяти діб з дня її винесення.

Суддя: Козлова Н. Ю.