КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2019 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Балацька Г.О. за участі:

особи, стосовно якої складено протокол про адміністративне

правопорушення, - ОСОБА_1

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні клопотання (заяву) про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 11 березня 2019 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И Л А :

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього за цим законом накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10.200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Постановою суду ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 18.12.2018, о 00 год. 25 хв., біля буд. 2 по вул. Ревуцького, в м. Києві, керував автомобілем "Seat", д.н.з НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп?яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови.

Від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп?яніння ОСОБА_1 , в порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України, відмовився в присутності двох свідків.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 16.04.2019 разом з апеляційною скаргою подав і клопотання (заяву) про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду м. Києва від 11.03.2019.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 зазначає, що строк був пропущений з поважних причин, оскільки копію оскаржуваного рішення він отримав лише 14.03.2019, а апеляційна скарга вперше була подана 25.03.2019.

В самій же апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Дарницького районного суду м. Києва від 11.03.2019 та прийняту нову, якою закрити провадження в справі за відсутності в його- ОСОБА_1 діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог ОСОБА_1 , посилаючись на відеозапис, що міститься в матеріалах провадження, зазначає, що працівники патрульної поліції безпідставно склали протокол про адміністративне правопорушення, оскільки він- ОСОБА_1 автомобілем "Seat", д.н.з НОМЕР_1 , не керував, а знаходився в салоні даного автомобіля, який був запаркований та рух не здійснював.

Також, ОСОБА_1 вказує на те, що при розмові з працівниками патрульної поліції він не заперечував той факт, що перебуває в стані алкогольного сп?яніння, але був категорично проти проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння, оскільки стверджував, що за кермом автомобіля він не перебував та рух на ньому не здійснював, а тому законних підстав пропонувати проходити огляд на стан алкогольного сп?яніння у працівників патрульної поліції не було.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення ОСОБА_1 на підтримання доводів клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та доводів апеляційної скарги в повному обсязі, вивчивши матеріали справи за протоколом про адміністративне правопорушення, переглянувши відеозапис зазначених подій за участі водія ОСОБА_1 , перевіривши доводи клопотання та апеляційної скарги, слід дійти до наступного висновку.

Згідно з вимогами ст. 294 КУпАП, постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена, в тому числі, особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, протягом десяти днів з дня її винесення.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_1 був присутній в судовому засіданні 11.03.2019, коли і було прийнято рішення про визнання його винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 15-17), копію якою, з дотриманням вимог ч. 1 ст. 285 КУпАП, він отримав безпосередньо в суді першої інстанції в триденний строк після її винесення, про що свідчить розписка останнього (а.с. 18).

Вперше, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу до Дарницького районного суду м. Києва 25.03.2019 (а.с. 22-24), яка постановою судді Київського апеляційного суду від 03.04.2019 повернута ОСОБА_1 , оскільки він не порушив питання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції (а.с. 27).

Скориставшись своїм правом на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду м. Києва від 11.03.2019, ОСОБА_1 вдруге подав апеляційну скаргу 16.04.2019, разом із клопотанням (заявою) про поновлення строку на апеляційне оскарження, обґрунтовуючи написання апеляційної скарги за отриманням копії постанови від 11.03.2019.

Відповідно до усних пояснень ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції, останній часто хворіє, перебуває на лікуванні у зв`язку із травмою хребта, що опосередковано підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого ортопедо- травматологічного відділення № 4927 Державного закладу "Дорожня клінічна лікарня № 1 станції Київ" (а.с. 8-9).

За наведеним, суд апеляційної інстанції, з урахуванням всіх складових, вважає за можливе поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду м. Києва від 11.03.2019, у зв`язку з чим його клопотання підлягає задоволенню.

Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, як указано в ст. 294 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об?єктивне з?ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов?язаний, зокрема, з?ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом?якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з?ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд (суддя), у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об?єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, всупереч нормі п. 2.5 Правил дорожнього руху України, - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст.ст. 283, 284 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення.

Так, в суді першої інстанції ОСОБА_1 вказував, що він відпочивав у розважальному закладі по вул. Ревуцького, буд. 2, в м. Києві разом з дружиною та кумом, де вживав алкогольні напої.

Після опівночі, його дружина разом з кумом пішли додому, а він залишився в автомобілі, який був припаркований на стоянці розважального закладу, де спав на задньому сидінні автомобіля.

Водночас, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 не заперечував обставин того, що 18.12.2018, о 00 год. 25 хв., він біля буд. 2 по вул. Ревуцького, в м. Києві, дійсно знаходився в салоні автомобіля "Seat", д.н.з НОМЕР_1 , але вже на місці водія автомобіля, який знаходився на пішохідному переході проїзної частини.

Проте вказував, що він там перебував в якості охоронця, рух на автомобілі не здійснював, на що вказав працівникам поліції, які, всупереч його твердженням, безпідставно склали стосовно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вважає, що наявні докази у справі, які безпосередньо досліджені в судовому засіданні судом першої інстанції - не підтверджують факт порушення ним- ОСОБА_1 вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

На противагу доводам ОСОБА_1 з даних протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 183671 від 18.12.2018, видно, що в означений день, приблизно в 00 год. 25 хв., в м. Києві, вул. Ревуцького, буд. 2, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом "Seat Actea", д.н.з НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1).

Даний протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 183671 від 18.12.2018 складений уповноваженою на те особою - інспектором роти № 1 батальйону № 4 полку № 2 в м. Києві ДПП лейтенантом поліції Шиян В.М., який в суді першої інстанції підтвердив обставини того, що 18.12.2018, приблизно о 00 год. 25 хв., екіпаж патрульної поліції в складі якого він перебував, рухався по вул. Ревуцького, в м. Києві. Під час патрулювання біля буд. № 2 по вул. Ревуцького, був помічений автомобіль "Seat", д.н.з НОМЕР_1 , який здійснював рух без увімкнення фар ближнього світла, після чого зупинився на пішохідному переході.

Він- ОСОБА_2 разом із працівником поліції екіпажу підійшли до цього автомобіля, за кермом якого перебував ОСОБА_1 , який, в свою чергу, мав зовнішні ознаки сильного алкогольного сп`яніння. На вимогу пройти огляд на стан сп`яніння в передбаченому законом порядку за допомогою газоаналізатора "Драгер" або в найближчому медичному закладі, водій ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків.

Дії працівників поліції ОСОБА_1 в передбаченому законом порядку не оскаржував, отримавши копію протоколу в час його складання (а.с. 1).

Обставини адміністративного правопорушення, що викладені в досліджуваному протоколі, засвідчені підписами свідків-понятих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 1), які, крім того, в поясненнях від 18.12.2018, підтвердили те, що в їх присутності водій ОСОБА_1 у встановленому законом порядку відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу "DRAGER Alcotest" та у медичному закладі (лікаря-нарколога) (а.с. 2).

Переглянутий судом першої і апеляційної інстанцій відеозапис досліджуваних подій з нагрудних камер працівника поліції в повній мірі відображає хронологію подій за участі ОСОБА_1 , який вже спочатку розмови з працівниками поліції дав неправдиві свідчення в частині того, що він не є власником даного транспортного засобу, а власник з дівчиною пішли десь гуляти, а він- ОСОБА_1 спав в салоні вказаного автомобіля.

В подальшому ОСОБА_1 вказував, що в автомобілі він чекав на кума, але дані кума не повідомив, як і не вказав на те, що саме кум перебував за кермом автомобіля.

На запитання ж працівників поліції ОСОБА_1 відповідав кривлянням, а на зауваження свідків-понятих щодо його- ОСОБА_1 , всупереч вимогам Правил дорожнього руху України, паркуванні автомобіля на пішохідному переході під кутом до бордюрного каменю, що фактично унеможливлював руху пішоходів саме по пішохідному переходу, - не вказав, хто ж, на його думку, керував автомобілем, який належить йому на праві власності, а, вживаючи нецензурні слова та переміщуючись, у тому числі по проїзній частині, вимагав тривалий час від працівників поліції повернути йому права, за що був попереджений про можливе складання стосовно нього протоколу про адміністративну відповідальність за ст. 173 КУпАП, у разі неприпинення таких дій.

Доводи апеляційної скарги про те, що відеозапис не зафіксував рух автомобіля, - не є підставою для не притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки, дійсно, нагрудна камера працівника поліції не може зафіксувати рух автомобіля, якщо тільки поліцейський не буде фізично пересуватися поряд з автомобілем, що рухається, з включеною камерою, або буде використовувати нагрудну камеру у інший спосіб, - що не передбачено відповідними нормативними актами.

Водночас, відеозапис вказує, що працівник поліції на запитання ОСОБА_1 пояснював, що першочергово, на автомобіль вони звернули увагу, оскільки він рухався без увімкнення фар ближнього світла, а потім і зупинився на пішохідному переході, фактично у зв?язку з перешкодою у виді бордюрного каменю, після чого до автомобіля відразу ж під?їхали працівники поліції.

Не можуть заслуговувати на увагу і доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 фізично не міг керувати автомобілем із-за зламу ключиці, оскільки зі змісту апеляційної скарги, переглянутого відеозапису та пояснень ОСОБА_1 не видно, що саме перешкоджало йому фізично керувати транспортним засобом 18.12.2018, навіть із зламаною ключицею за події травми 02.12.2018, з оперативним втручанням 11.12.2018 - на фоні вживання алкогольних напоїв 18.12.2018, що вплинули на сприйняття перебування ОСОБА_1 в стані сильного алкогольного сп?яніння.

Як вбачається з переглянутого відеозапису досліджуваних подій, ОСОБА_1 , після складання протоколу про адміністративне правопорушення за порушення ним п. 2.5 Правил дорожнього руху України, був вголос працівником поліції ознайомлений з його змістом, роз`ясненні його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП і повідомлено, що розгляд адміністративної справи відбудеться за викликом суду в Дарницькому районному суді м. Києва.

Від підписання даного протоколу про адміністративне правопорушення та надати письмові пояснення ОСОБА_1 - відмовився.

Окремо слід зазначити, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , знаходячись в автомобілі працівників поліції мав розмову наступного характеру: "Давай розбежимся?! Сколько? Ти говори, я подумаю. Прижали красиво", що судом апеляційної інстанції розцінюється як спроба ОСОБА_1 уникнути адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.

Крім того, з наявних в матеріалах справи пояснень свідка ОСОБА_5 видно, що він є охоронцем стоянки біля розважального комплексу по вул. Ревуцького, буд. 2, в м. Києві.

18.12.2018 автомобіль близько 00.00 год. стояв на парковці біля закладу, а вже близько 00.30 год. його зупинили правоохоронці, коли автомобіль стояв на пішохідному переході проїзної частини по вул. Ревуцького, буд. 2.

З водієм спілкувалися працівники патрульної поліції (а.с. 3).

Дані пояснення свідка ОСОБА_5 . узгоджуються як з поясненням працівника поліції ОСОБА_2 , так і з свідченнями самого ОСОБА_1 , який не оспорював обставин того, що працівники поліції підійшли до нього, коли він дійсно перебував на пішохідному переході проїзної частини на водійському сидінні за відсутності будь-яких інших осіб в салоні автомобіля.

За наведеним, суд першої інстанції, дослідивши всі докази в справі, в їх сукупності, та давши оцінку доводам ОСОБА_1 , прийшов до ґрунтовного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Стягнення на ОСОБА_1 накладено відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Законом України від 07.07.2016 № 1446-VIII посилена відповідальність за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

А тому, притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за обставин, встановлених судом, буде сприяти досягненню основної мети - вихованню правопорушника, а також запобіганню вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, що є ефективним.

Порушень норм матеріального або процесуального права, які були б підставою для скасування постанови суду першої інстанції, під час апеляційного перегляду справи - не встановлено.

За наведеним апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити та поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду м. Києва від 11 березня 2019 року.

Постанову Дарницького районного суду м. Києва від 11 березня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього за цим законом накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10.200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду Г.О.Балацька