Справа №581/378/19 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Бутенко Д. В.
Номер провадження 33/816/397/19 Суддя-доповідач Литовченко Н. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2019 року суддя Сумського апеляційного суду Литовченко Н. О. ,за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисника Маківського В.О., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Липоводолинського районного суду Сумської області від 28 серпня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1

піддано адміністративному стягненню за ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Липоводолинського районного суду Сумської області від 28 серпня 2019 року ОСОБА_1 піддано адміністративному стягненню за ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік у зв`язку з тим, що 01 червня 2019 року о 22 год. 08 хв. ОСОБА_1 в с. Беєве Липоводолинського району Сумської області по вул. Миру, керував автомобілем AUDI A6, державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився в присутності двох свідків із застосуванням приладу «Драгер 6810», результат тесту 1,17 проміле, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі.

В обґрунтування вказаних вимог зазначає, що суд допустив однобічність та упередженість судового розгляду, оскільки не взяв до уваги надані в судовому засіданні пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили, що 01 червня ОСОБА_1 алкогольні напої не вживав і скаржився на погане самопочуття та його пояснення, що того дня лікарем йому були прописані спиртовмісні лікарські засоби. До того ж, ні лікаря, ні свідків, зазначених у протоколі, в судове засідання викликано не було.

Також ОСОБА_1 скаржиться на порушення його права на захист, оскільки ним була подана заява про відкладення розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення відносно нього у зв`язку з перебуванням на лікарняному та відсутністю його захисника, який брав участь в іншому судовому провадженні.

Крім того апелянт зазначає, що так як судове засідання від 28 серпня 2019 року було проведено без нього, то про прийняте судове рішення він дізнався, коли отримав поштою копію постанови, тобто 08 вересня 2019 року, тому просив поновити строк апеляційного оскарження постанови суду.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та доводи його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, приходжу до таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, розгляд справи суддею 28 серпня 2019 року був здійснений без участі ОСОБА_1 та його захисника. При цьому ОСОБА_1 у доводах своєї апеляційної скарги зазначає, що копію постанови отримав 08 вересня 2019 року. Внаслідок того, що про винесення оскаржуваної постанови ОСОБА_1 стало відомо після спливу десятиденного строку на її апеляційне оскарження, вважаю за можливе поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки він був пропущений з поважних причин.

Відповідно до ст.245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями ст.251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст.252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Із матеріалів справи вбачається, що висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за наведених у постанові обставин, ґрунтується на зібраних у справі та перевірених у судовому засіданні доказах, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Так, вина ОСОБА_1 у скоєному підтверджується даними, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 388809 від 01 червня 2019 року, відповідно до якого 01.06.2019 о 22-08 год. в с. Беєве Липоводолинського району Сумської області по вул. Миру, керував автомобілем AUDI A6, державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився в присутності двох свідків із застосуванням приладу «Драгер № 0303», результат тесту 1,17 проміле, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП. Від дачі пояснень, підпису ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків (а.с.1).

Викладені в протоколі обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП підтверджуються роздрукованим висновком газоаналізатору «Драгер» (а.с.2).

Крім того, факт керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 підтверджується рапортом начальника СРПП Сідунова В.В. та повідомленням на чергову частину Липоводолинського ВП, з яких вбачаються обставини щодо надходження інформації до відділу поліції про керування водієм ОСОБА_1 автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, перевірка цієї інформації з виявленням у водія ознак вищевказаного правопорушення та подальша його фіксація (а.с.4, 5).

Вищезазначені обставини підтверджуються також даними відеозапису, наданими Липоводолинським ВП ГУНП в Сумській області, з яких вбачається, що водій ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестеру «Драгер», у результаті продуття якого прилад відобразив 1,17 проміле (а.с.3, 6).

Вказані докази, які суддя місцевого суду поклав в основу своїх висновків, є належними, допустимими та достовірними, здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам і об`єктивно узгоджується між собою.

Не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду оскаржуваної постанови посилання ОСОБА_1 на порушення його права на захист з підстав, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього було розглянуте за його відсутності та захисника.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що під час судового розгляду провадження відносно ОСОБА_1 сторона захисту шість разів зверталася до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи (а.с.10, 14, 22, 31, 33, 39), три з яких були пов`язані з перебуванням ОСОБА_1 на лікарняному. При цьому, в судових засіданнях 30 липня 2019 року ОСОБА_1 був особисто присутній, а 13 серпня 2019 року - разом із захисником, що дозволило їм надати суду пояснення з приводу події правопорушення (а.с. 30-31) та було розцінено судом як практичне підтвердження реалізації особою, яка притягається до адміністративної відповідальності її права на захист.

Слід наголосити, що у своєму рішенні від 08 листопада 2005 року Європейський суд з прав людини у справі «Смірнов проти України» зазначив що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

За таких підстав, будь-яких об`єктивних даних, які б підтверджували обмеження чи порушення права на захист ОСОБА_1 у зв`язку з проведенням останнього судового засідання за його відсутності, у ході апеляційного перегляду не встановлено.

Що стосується доводів апеляційної скарги щодо упередженості суду першої інстанції у зв`язку з тим, що він вважав непереконливими пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , то колегія суддів вважає їх такими, що не заслуговують на увагу.

Відповідно до положеннь ст.266 КУпАП передбачено, що огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно з п.6 Розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Матеріалами провадження та самим ОСОБА_1 підтверджується факт його вільного волевиявлення на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу відповідно до вимог закону, у результаті якого було встановлено перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я та від підпису протоколу ОСОБА_1 відмовився, що підтверджується наявними у протоколі підписами свідків та відеозаписами з нагрудних камер поліцейський.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги вважаю, що висновки судді місцевого суду в постанові від 28 серпня 2019 року відносно ОСОБА_1 , всупереч тверджень апелянта, ґрунтуються на оцінці всіх доказів по справі, отже судове рішення постановлено з дотримання вимог ст.ст.245, 251, 252, 280, 283 КУпАП і відсутні законні підстави для його скасування із закриттям провадження в справі, як про це просить апелянт.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено з урахуванням вимог ст.33, ч.1 ст.130 КУпАП та в межах строків, встановлених ст.38 цього Кодексу.

За таких обставин приходжу до висновку, що постанова судді Липоводолинського районного суду Сумської області від 28 серпня 2019 року є законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Липоводолинського районного суду Сумської області від 28 серпня 2019 року.

Постанову судді Липоводолинського районного суду Сумської області від 28 серпня 2019 року, якою ОСОБА_1 піддано адміністративному стягненню за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуЛитовченко Н. О.

.