Номер справи 220/1142/19
Номер провадження 3/220/517/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2019 року смт.Велика Новосілка Донецької області

Суддя Великоновосілківського районного суду Донецької області Дурач О.А., при секретарі Сербіній І.В., за участю прокурора Чередніченка О.В. та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Управління захисту економіки в Донецькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України у відношенні

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт Велика Новосілка Донецької області, українця, громадянки України, не працюючої, яка має на утриманні двох малолітніх дітей, проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності не притягалась,

за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 232, від 25.04.2019 р., ОСОБА_1 , будучи заступником керівника Красноармійської місцевої прокуратури Донецької області, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 . 3, 02.10.2018 р., несвоєчасно, без поважних причин, подала декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 винною себе не визнала, зазначила, що декларацію подала несвоєчасно з поважних причин, надала суду як усні, так і письмові пояснення, згідно яких звільнення для неї було несподіваним, дату такого звільнення не узгоджували із нею, що підтверджується поясненнями допитаного у якості свідка 28.11.2018 р. у Донецькому окружному адміністративному суді начальника відділу роботи з кадрами прокуратури Донецької області ОСОБА_2 . Для оформлення декларації їй необхідно було отримати довідку про доходи, оскільки вона знала, що необхідно вносити до декларації лише достовірну інформацію. Під час звільнення їй було видано довідку про заробіток за минулий період 2018 року на її прохання, проте така довідка не відповідає вимогам ст.. 49 Кодексу законів про працю України, оскільки вона не містила реквізитів щодо дати її видачі, вихідного номеру, кутового штампу, не підписана заступником прокурора області у відповідній графі; у довідці зазначено, що вона «дійсно працює…». У цей же день після 17-05 год., їй зателефонувала бухгалтер та повідомила, що нею невірно обчислено та вказано у виданій довідці розмір заробітної плати та о 17-08 год. через додаток «вайбер» відправила на її телефон фотокопію нової довідки за своїм підписом (без дати, вхідного номеру, печатки, підписів посадових осіб), відповідно до даної довідки було зазначено, що вона «Дійсно працює…» та розмір її заробітної плати за період з січня-липня 2018 року становить 347741,74 грн., а не 345231,01 грн., що було вказано в довідці, виданій їй ОСОБА_2 Зазначила, що форма наданих їй довідок не відповідала вимогам чинного законодавства, а їх зміст містить протиріччя, вона, в порушення вимог ст.. 45 ч. 2 Закону України «Про запобігання корупції», внаслідок неналежного виконання обов`язків безпосередньо підлеглими прокурору області працівниками, була позбавлена можливості надати електронну декларацію про доходи у зв`язку із припиненням діяльності, пов`язаної із виконанням функцій держави, при цьому вона розуміла, що у випадку внесення невірних відомостей до декларації, вона може бути притягнута до адміністративної відповідальності за ст.. 172-6 КпАП України за подання недостовірних відомостей у декларації. 10.07.2018 р. нею на електронну адресу прокуратури Донецької області було спрямовано звернення на ім`я прокурора Донецької області з проханням надати належним чином оформлену довідку про роботу та заробітну плату за період з 01.01.2018 р. до моменту звільнення її з органів прокуратури, відповіді не отримала. У зв`язку з наведеним нею у іншому провадженні, під час розгляду Донецьким окружним адміністративним судом її позовної заяви, було заявлено клопотання про витребування у прокуратури Донецької області довідки про роботу та заробітну плату за період з 01.01.2018 р. до часу звільнення з органів прокуратури. Копія довідки, належним чином оформленої та завіреної, була отримана нею 26.09.2018 р. Після повернення додому вона намагалась увійти до електронного кабінету для заповнення та подання декларації, але у роботі постійно відбувалися збої, пов`язані з помилкою про зчитуванні особистого ключа, рекомендувалось повторити спроби входу пізніше; через підозри в пошкодженні флеш носія, на якому зберігався особистий ключ, використовуючи сервіс Приват-24, вона замовила випуск нового особистого ключа з електронно-цифровим підписом. 27.09.2018 р. на її електронну адресу надійшов лист Приватбанку про випуск нового ЕЦП, отримано відповідний сертифікат; при цьому їй зателефонував співробітник ОСОБА_3 , повідомивши, що особистий ключ запрацює протягом доби, але, не зважаючи на це, нею 27.09.2018 р. о 10-55 год. було надіслано запит до НАЗК на зміну ЕЦП в Єдиному реєстрі декларацій, який прийнято, про що від НАЗК отримала лист на електронну адресу, однак за наданим у листі посиланням увійти не вдалося. 28.09.2018 р. вона неодноразово спрямовувала до НАЗК запити на зміну ЕЦП, які нібито успішно приймались, про що їй надходили листи на електронну адресу об 11-44 год., 11-51год., 11-52 год. Однак, переходячи за вказаними у них посиланнями, їй не вдалося увійти до Єдиного реєстру декларацій. 28.09.2018 р. об 11-58 год. на її поштову скриньку надійшов електронний лист від НАЗК про успішне прийняття заявки на зміну ЕЦП, яка буде розглядатись протягом одного робочого дня. 28.09.2018 р. об 12-29 год. вона отримала лист НАЗК про відхилення заявки на зміну ЕЦП та необхідність отримання нового ключа через допущені помилки у її анкетних даних. Для з`ясування причин помилок вона зателефонувала на гарячу лінію Приватбанку, після чого їй зателефонували працівники банку, попросили вибачення та пояснили, що при кодуванні її анкетних даних в ЕЦП ними була допущена помилка і частина цих даних була введена російською мовою, у зв`язку з чим особистий ключ потребує пере випуску, про що буде надіслано лист на електронну пошту. 02.10.2018 р. нею було отримано лист з новим ЕЦП від ОСОБА_3 . 02.10.2018 р. о 09-29 год. нею було надіслано запит до НАЗК про зміну ЕЦП, який прийнято. 02.10.2018 р. о 09-32 год. вона отримала лист НАЗК про затвердження нового ЕЦП у Єдиному державному реєстрі декларацій. 02.10.2018 р. о 10-43 год. вона заповнила та подала декларацію. Зазначила, що процес підготовки до подання декларацій потребує тривалого часу, необхідного для отримання, в тому числі, й довідок про доходи, аналізу та звіряння певних реєстраційних документів щодо рухомого та нерухомого майна, транспортних засобів тощо. Для подання щорічних декларацій законодавцем відведено період з 01.01. по 01.04., тобто 3 місяці. Враховуючи обставини її звільнення, яке стало несподіванкою, в неї був відсутній час для належної підготовки для подання декларації, дата звільнення з нею не узгоджувалась. Вважає, що викладені обставини свідчать про відсутність у неї умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КпАП України, що є самостійною підставою для закриття провадження згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України. Крім того, додатково зазначила, що збирання доказів та перевірка наявності в її діях адміністративного правопорушення проводилася не уповноваженими особами, з порушенням норм діючого законодавства та посадових інструкцій, всі доручення та вказівки, на підставі яких було проведено перевірку, були в усній формі, поштою, належним чином, офіційним листом, її ніхто не викликав для дачі пояснень щодо правопорушення. Згідно діючих законодавчих норм, державна фіскальна служба надає відповідь щодо доходу особи щоквартально, наприкінці кварталу, а тому вона не зверталась до даної служби з метою отримати відомості про її доходи перед звільненням, оскільки вона би до вересня чекала закінчення кварталу, а тому вона намагалась отримати відомості щодо заробітної плати раніше. ЕЦП виготовляється за даними паспорту особи. Умислу щодо приховання майна та доходів не мала. Крім того, зазначила, що сплинув строк притягнення її до адміністративної відповідальності, передбачений ст. 38 КпАП України.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні показав, що був запрошений працівниками поліції. Вони разом поїхали до багатоквартирного будинку, чекали хвилин 10-15, з під`їзду вийшла особа, яка притягається до відповідальності, до неї підійшов поліцейський, зачитував права, хотів віддати якісь документи, вона не брала, сказала, що поспішає до школи, просила викликати офіційно. Це відбувалось приблизно хвилин 5, після чого документи поклали у двері.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні показав, що у квітні 2019 р. він поліцейським був запрошений понятим для вручення судової повістки особі, вони поїхали за адресою, увійшли до будинку, на першому поверсі знаходились, майже відразу відчинились двері, вийшла жінка, поліцейський зачитував їй права, протокол, вона в той час виходила з будинку, було це хвилин до 10.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні показав, що є оперуповноваженим управління захисту економіки. Йому було доручено зібрати матеріали та провести перевірку. він був уповноважений опитати та зібрати матеріали. Оскільки опитати не було можливо, він матеріали віддав до відділку корупції. При цьому у нього постійно перебували копії матеріалів, а оригінали були в управлінні. Пропонував допросити особу в усній формі, поштою офіційних листів не надсилалось, оскільки особа просила не турбувати її та не викликати, повістки кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачені. Свої дії узгоджував з керівником Ковалишеним. Намагався викликати особу також через її чоловіка.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні показав, що Дороховим йому та ОСОБА_8 було доручено в усному виконати дії щодо перевірки несвоєчасної подачі декларації ОСОБА_1 Всі його дії відповідали діючим нормам законодавства. Коли було встановлено, що допитати ОСОБА_1 немає можливості, вони вирішили складати протокол про адміністративне правопорушення, оскільки докази поважності причин несвоєчасної подачі декларації були відсутні. Він взяв зареєстрований протокол, поїхав у смт Велика Новосілка, запросили понятих, оскільки передбачав, що особи відмовиться від підпису та виконав необхідні дії. Вважає, що згідно роз`яснення НАЗК він має право проводити перевірку та складати протокол про дане корупційне правопорушення.

Прокурор просив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, зазначив, що складено протокол про адміністративне правопорушення та перевірку по ньому проведено уповноваженими особами, доводи ОСОБА_1 щодо поважності причин несвоєчасної подачі декларації є необґрунтованими, ЕЦП виготовляється за даними, вказаними особою у відповідній заяві, особа мала можливість звернутися до фіскальної служби для отримання даних щодо її доходу, строк притягнення особи до відповідальності не пропущено.

Вислухавши пояснення порушника, свідків, думку прокурора, судом встановлено наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КпАП України, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Статтею 245 КпАП України передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як зазначено в статті 252 КпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст.280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 255 КпАП України передбачено право уповноважених на те посадових осіб органів внутрішніх справ (Національної поліції) складати протоколи про адміністративне правопорушення за ст.ст. 172-4 - 172-9 КпАП.

За змістом ч. 2 ст. 251 КпАП України обов`язок щодо збирання доказів покладено на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Правопорушення, передбачене ч. 1 ст.176-2 КпАП України є правопорушенням, пов`язаним з корупцією.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 232 від 25.04.2019 року ОСОБА_1 , будучи заступником керівника Красноармійської місцевої прокуратури Донецької області, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , 02.10.2018 р., несвоєчасно, без поважних причин, подала декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією (а.с. 5-11).

НАЗК встановлено послідовність дій, які вчинила ОСОБА_1 за період з 01.01.2018 р. по 12.08.2018 р. ОСОБА_1 26.03.2018 р. увійшла до розділу «особистого кабінету» Реєстру «Мої документи» та здійснила дії «переглянуто». 26.03.2018 р. здійснила подання документу (декларації), яку підписано ЕЦП, документ подано, жодних інших дій після цієї дати не вчинялось (а.с. 15-16).

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, ОСОБА_1 , відповідно до наказу Прокуратури Донецької області № 2339-к від 15.12.2015 р. призначена заступником керівника Красноармійської місцевої прокуратури (а.с. 21), тобто є суб`єктом на який поширюється дія Закону України "Про запобігання корупції".

Наказом Прокуратури Донецької області № 552-к від 09.07.2018 р. ОСОБА_1 звільнено у зв`язку з поданням заяви про звільнення з посади за власним бажанням.

09.07.2018 р. ОСОБА_1 була ознайомлена з необхідністю подати декларацію особи, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період, не охоплений раніше поданої декларацією (перед звільненням) та наступного року після припинення діяльності в строк до 01.04.2019 р. (а.с. 31).

02.10.2018 р. року ОСОБА_1 подала декларацію, яка охоплює період перед звільненням, що підтверджується даними реєстру декларацій (а.с. 41).

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» суб`єкти декларування, які звільняються або іншим чином припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за період, не охоплений раніше поданими деклараціями. Суб`єкти декларування, які звільнилися або іншим чином припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, зобов`язані протягом одного року подавати за своїм останнім місцем роботи (служби) декларацію про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за минулий рік за формою і в порядку, визначеними цим Законом.

Частиною першою і другою статті 45 Закону України "Про запобігання корупції", в порушення вимог частини 2 ст. 45 Закону передбачено порядок подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування а саме:

- особи, зазначені у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

-особи, зазначені у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Роз`яснення щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю яке затверджено рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції 11 серпня 2016 р. № 3 передбачає, що декларація суб`єкта декларування, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, що подається не пізніше дня такого припинення. Декларація суб`єкта декларування, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, охоплює період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими таким суб`єктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду. Останнім днем такого періоду є день, що передує дню подання декларації. Під раніше поданими деклараціями розуміються як декларації, що були подані до Реєстру відповідно до Закону, так і декларації, що були подані відповідно до Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції».

За змістом ЗУ «Про засади запобігання і протидії корупції», обов`язковою ознакою за якою будь-яка неправомірна або неетична поведінка осіб, уповноважених на виконання функцій держави або прирівняних до них осіб визнається корупційною, є корисливий або інший особистий їх інтерес, або інтерес третіх осіб.

Крім того, відповідно до ст. 1 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» корупційним діянням є тільки умисне діяння.

Диспозиція частини 1 статті 172-6 КпАП України передбачає несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. У сенсі положень даної норми права з суб`єктивної сторони дане адміністративне правопорушення передбачає наявність умисної форми вини. Відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, настає за умови, що суб`єкт усвідомлював протиправний характер своїх дій і мав прямий умисел, спрямований на ухилення від своєчасного подання декларації НАЗК, керуючись особистим інтересом чи інтересами третіх осіб. Вчинення такого діяння через необережність не охоплюється санкцією частини 1 статті 172-6 КпАП України і виключає притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» вих.№223-943/0/4-17 від 22.05.2017 р. під поважними причинами розуміється неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності. Крім того, на умисну форму вини, а також наявність відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи, чи інтересу третіх осіб, як на обов`язкові ознаки корупційного правопорушення також звертає увагу Конституційний Суд України в рішенні від 6 жовтня 2010 (справа №1-27/2010).

Матеріали справи не містять доказів наявності у ОСОБА_1 умислу (прямого чи непрямого) та відповідного корисливого або іншого особистого інтересу, чи інтересу третіх осіб, на несвоєчасне подання декларації перед звільненням.

ОСОБА_1 щорічну декларацію подано 02 жовтня 2018 року, згідно її доводів несвоєчасне подання декларації обумовлено поважними причинами.

Так, точну дату звільнення не узгоджували із нею, як вбачається з її пояснень та посилань на пояснення допитаного у якості свідка 28.11.2018 р. у Донецькому окружному адміністративному суді начальника відділу роботи з кадрами прокуратури Донецької області ОСОБА_2 . Даний факт не спростований прокурором, який приймає участь у даному провадженні. Для оформлення декларації їй дійсно необхідно було отримати довідку про доходи, оскільки до декларації необхідно вносити достовірну інформацію. Під час звільнення ОСОБА_1 було видано довідку про заробіток за минулий період 2018 року на її прохання, проте така довідка не відповідає вимогам ст.. 49 Кодексу законів про працю України, оскільки вона не містила реквізитів щодо дати її видачі, вихідного номеру, кутового штампу, не підписана заступником прокурора області у відповідній графі; у довідці зазначено, що вона «дійсно працює…»; у довідці зазначено, що заробіток ОСОБА_1 складає 345231 грн. 01 коп. за період з січня 2018 р. по липень 2018 р. (а.с. 102). Згідно роздруківки програми «вайбер», 09.07.2018 р. о 17-08 год. ОСОБА_1 отримано фотокопію довідки без дати, печатки, штампу, підпису заступника прокурора та головного бухгалтера про те, що її заробіток з січня 2018 р. по липень 2018 р. складав 347741 грн. 74 коп. (а.с.106,107). Таким чином, ОСОБА_1 станом на 09.07.2018 р. мала дві різні довідки, тобто оригінал та копію довідки, не оформлені належним чином, у яких містилася різна інформація про її дохід за той же самий період. 10.07.2018 р. ОСОБА_1 було надіслано електронною поштою звернення на ім`я Прокурора Донецької області ОСОБА_9 , у якому вона зазначила, що у зв`язку з неналежно оформленими довідками про її дохід, які надані підлеглими йому працівниками, з тим, що дані довідки містять протиріччя, у зв`язку з чим була позбавлена можливості подати електронну декларацію про доходи у зв`язку з припиненням діяльності, пов`язаної із виконанням функцій держави, просила надати належним чином оформлену довідку про роботу та заробітну плату за період з 01.01.2018 р. до моменту її звільнення з органів прокуратури (а.с. 108-110, 111). Доказів зворотнього та доказів надіслання ОСОБА_1 відповіді на дану заяву суду не надано. У позовній заяві до Донецького окружного адміністративного суду ОСОБА_1 просила витребувати з прокуратури Донецької області належним чином оформлену довідку про роботу та заробітну плату за період з 01.01.2018 р. до часу її звільнення з органів прокуратури (а.с. 112-118). Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 27.08.2018 р. зобов`язано Прокуратуру Донецької області надати довідку про заробітну плату ОСОБА_1 за період з 01.01.2018 р. до часу звільнення (а.с. 119-121). 26.09.2018 р. у підготовчому судовому засіданні ОСОБА_1 була отримана дана довідка (а.с.122). Доказів зворотнього суду не надано. Згідно відповіді Приватбанк, 27.09.2018 р. на ім`я ОСОБА_1 випущено цифровий підпис (а.с. 123-124). Суд звертає увагу, що прізвище, ім`я та по батькові заявника зазначені російською мовою « ОСОБА_10 ». Проте, доказів щодо внесення відомостей працівниками банку, з заяви ОСОБА_1 , так само й факту умисного внесення нею невірних відомостей до заяви, суду не надано. Згідно даних Державного реєстру, 27.09.2018 р. о 10-55 год. ОСОБА_1 було надіслано запит на зміну ЕЦП; 28.09.2018 р. о 11-44 год. ОСОБА_1 було надіслано запит на зміну ЕЦП;28.09.2018 р. об 11-51 год. ОСОБА_1 було надіслано запит на зміну ЕЦП; 28.09.2018 р. об 11-52 год. ОСОБА_1 було надіслано запит на зміну ЕЦП (а.с. 125, 126, 127, 128). 28.09.2018 р. об 11-58 год надійшло повідомлення на ім`я ОСОБА_1 , що її заявка на зміну ЕЦП успішно прийнята (а.с. 129). 28.09.2018 р. о 12-29 год. на електронну пошту ОСОБА_1 надійшло повідомлення з Єдиного державного реєстру декларацій про те, що їй необхідно отримати новий ключ, який буде містити її прізвище, ім`я та по батькові без помилок та виключно на російській мові (а.с. 130). 02.10.2018 р. о 09 год. 27 хвил. на електронну адресу ОСОБА_1 надійшло повідомлення Приватбанк про те, що на її ім`я випущено електронн-цифровий підпис (а.с. 131-132). 02.10.2018 р. о 09-29 год. на електронну адресу ОСОБА_1 надійшло повідомлення Державного реєстру декларацій про надіслання нею запиту на зміну ЕЦП (а.с. 133). 02.10.2018 р. о 09-32 год. на електронну адресу ОСОБА_1 надійшло повідомлення про те, що її новий ЕЦП було успішно затверджено (а.с. 134). 02.10.2018 р. о 10-39 год. на електронну адресу ОСОБА_1 надійшло повідомлення, що чернетку її декларації збережено в Особистому кабінеті (а.с. 135). 02.10.2018 р. о 10-43 год. на електронну адресу ОСОБА_1 надійшло повідомлення про те, що її декларацію успішно подано у Єдиний державний реєстр декларацій (а.с. 135).

Таким чином, судом достовірно встановлено, що ОСОБА_1 вживала активні заходи для своєчасного подання відповідної декларації, надані нею докази є послідовними, логічними, достовірними та допустимими, такими, що узгоджуються між собою та матеріалами справи, а також поясненнями ОСОБА_1 Докази, які б спростували зазначені факти, суду не пред`явлено. Суд зауважує, що обов`язку суб`єкта декларування своєчасно подати декларацію кореспондує обов`язок держави в особі уповноважених нею органів забезпечити суб`єкту декларування безперешкодне подання відповідної декларації

Отже, викладені обставини в сукупності спростовують висновок про наявність в діях ОСОБА_1 умислу на несвоєчасне подання декларації, тобто умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КпАП України, і, відповідно, свідчать про відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КпАП України, що є самостійною підставою для закриття провадження відносно неї на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України.

Окрім того, судом встановлено, що перевірка стосовно ОСОБА_1 проводилась виключно працівниками Управління захисту економіки в Донецькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, які відбирали пояснення, збирали докази.

При цьому в матеріалах провадження відсутні дані щодо проведення НАЗК відповідної перевірки стосовно ОСОБА_1

Слід зазначити, що згідно Положення про Департамент захисту економіки Національної поліції України, затвердженого наказом Національної поліції України від 07.11.2015 № 81 покладення на Департамент обов`язків, що не належать або виходять за межі його компетенції не допускається. Посилання на листи НАЗК (а.с. 46-47), згідно яких НАЗК роз`яснює про право працівників поліції збирати докази щодо корупційних правопорушень, суд вважає необґрунтованим, оскільки воно протирічить нижче вказаним правовим нормам.

Суть правопорушення, пов`язаного з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-6 КпАП України полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

При цьому слід враховувати, що диспозиція цієї норми за своїм змістом є бланкетною адміністративно-правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших норм.

Так, примітка до ст.172-6 КпАП України, вміщуючи вказівку на суб`єкт цього правопорушення, відсилає до норм спеціального антикорупційного закону, зокрема частин 1 і 2 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції» (далі - Закону), в яких, крім іншого, передбачено певну деталізацію відповідних положень нормативно-правових актів, що дозволяє встановити саме ті ознаки, які мають значення для правової кваліфікації.

Відповідно до частини першої статті 4 ЗУ «Про запобігання корупції» Національне агентство з питань запобігання корупції (далі - Національне агентство) є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику.

Згідно з пунктом 8 частини першою статті 11 Закону до повноважень Національного агентства належить, зокрема, здійснення в порядку, визначеному цим Законом, контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно ч. 3 ст.12 Закону України «Про запобігання корупції», у разі виявлення ознак адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, уповноважені особи Національного агентства складають протокол про таке правопорушення, який направляється до суду згідно з рішенням Національного агентства. У разі виявлення ознак іншого корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, Національне агентство затверджує обґрунтований висновок та надсилає його іншим спеціально уповноваженим суб`єктам у сфері протидії корупції. Висновок Національного агентства є обов`язковим для розгляду, про результати якого воно повідомляється не пізніше п`яти днів після отримання повідомлення про вчинене правопорушення.

Слід зазначити, що згідно п.1 та п.4 Загальних положень «Про Департамент захисту економіки Національної поліції України» покладення на Департамент обов`язків, що не належать або виходять за межі його компетенції не допускається.

Відповідно до п.1, п.п.1, п.3, п.5 Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - Порядку), затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції №56 від 10 лютого 2017 року, цей Порядок визначає механізм проведення Національним агентством контролю та повної перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статей 48 та 50 Закону України «Про запобігання корупції».

Згідно з п.1 розділу II Порядку, Відповідно до Закону Національне агентство проводить щодо декларацій такі види контролю: 1)щодо своєчасності подання; 2)щодо правильності та повноти заповнення; 3) логічний та арифметичний контроль.

У п.п.2-5 розділу ІІ Порядку зазначено, що Національне агентство здійснює контроль щодо своєчасності подання декларацій. У разі отримання інформації (повідомлень), передбаченої у підпунктах 1, 2 пункту 2 цього розділу, НАЗК перевіряє факт неподання або несвоєчасного подання декларації суб`єктом декларування. У випадку встановлення факту неподання декларації НАЗК письмово повідомляє про це суб`єкта декларування та спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції у визначеному НАЗК порядку. Департамент захисту економіки Національної поліції України, не відноситься до суб`єктів, які наділені правом перевірки як декларацій, так і повідомлень про суттєві зміни у майновому стані суб`єктів декларування. Такими повноваженнями наділені виключно працівники структурного підрозділу апарату НАЗК, діяльність яких пов`язана зі здійсненням такої функції.

Департамент захисту економіки Національної поліції України не відноситься до суб`єктів, які наділені правом перевірки як декларацій, так і повідомлень про суттєві зміни у майновому стані суб`єктів декларування. Такими повноваженнями наділені виключно працівники структурного підрозділу апарату НАЗК, діяльність яких пов`язана зі здійсненням такої функції.

Посадові особи Департамент захисту економіки Національної поліції України, відповідно до п.4 розділу ІІ Порядку, вправі, виключно, у випадку встановлення факту неподання декларації, або неповідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб`єктом декларування, після отримання письмового повідомлення із НАЗК, як спеціально уповноваженого суб`єкту у сфері протидії корупції, на підставі отриманих матеріалів скласти протокол про адміністративне правопорушення.

В той же час, усі обов`язкові дії по проведенню перевірки, у тому числі після встановлення, що суб`єкт декларування несвоєчасно подав декларацію, чи не повідомив про суттєві зміни в майновому стані, уповноважені здійснювати виключно працівники НАЗК, у тому числі на підставі листа отримати пояснення від такої особи і вирішувати питання щодо її притягнення до відповідальності.

Такий висновок узгоджується з висновком Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеним у постанові від 11 квітня 2018 року (справа № 814/886/17), де Суд зазначив, що НАЗК здійснює повну перевірку декларацій у порядку, передбаченому статтею 50 Закону №1700-У11. Здійснення контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зокрема щодо достовірності і повноти відомостей, зазначених суб`єктом декларування у декларації, належить до виключної компетенції НАЗК.

Натомість, в матеріалах справи відсутні докази затвердження та надсилання Національним агентством з питань запобігання корупції до Управління захисту економіки в Донецькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України обґрунтованого висновку про порушення ОСОБА_1 законодавства у сфері запобігання корупції, яке б могло бути правовою підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення, як відсутнє і звернення Управління захисту економіки до Національного агентства з питань запобігання корупції щодо отримання відомостей про порушення ОСОБА_1 вимог Закону України «Про запобігання корупції».

З огляду на викладене, на підставі аналізу вищезазначених нормативних актів приходжу до висновку, що досудова перевірка по справі проведена не уповноваженим органом, що дає підстави визнати недопустими докази, надані з порушенням вказаних вимог.

Викладені обставини також свідчать про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КпАП України.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема, відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, як то недоведеність умислу, наявні. Дане має наслідком закриття провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

На підставі викладеного та керуючись ст..ст. 8, 62 Конституції України, ст.ст. 7, 251,252, 255,280, ч. 1 ст. 172-6, п. 1 ч. 1 ст. 247, 287 КпАП України, Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції»

П О С Т А Н О В И В:

Провадження щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КпАП України закрити у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя О.А. Дурач