Справа № 206/3140/19
Провадження № 3/206/1123/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї НИ

16.07.2019року Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Малихіної В.В.,

при секретарі Тєрьошині О.О.,

за участі особи, що притягується

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

в залі суду в м. Дніпро, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Орджонікідзе, Дніпропетровської області, громадянина України, працюючого директором ТОВ "Стандарт-Капітал", що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130, ст. 173, ст. 185 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 24.05.2019 року о 03:00 год. в м. Дніпро, Самарський район, по вул. Прибрежна, 34, керував автомобілем ВАЗ 210934, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу " Драгер" у присутності двох свідків, результат 1, 8 проміль. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, згідно протоколу АА № 332467 від 24.05.2019 року, ОСОБА_1 , 24.05.2019 року приблизно о 03:00 год., був зупинений під керуванням т/з НОМЕР_2 , н.з. НОМЕР_3 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП. В ході бесіди висловлювався нецензурною лайкою в громадському місці та у бік перехожих по вул. Прибрежна, 54, на зауваження, не реагував, чим порушував громадський порядок і спокій громадян, поруч з дитячим майданчиком, за що передбачена відповідальність ст. 173 КУпАП.

А також, згідно протоколу серії ГП № 280837 від 24.05.2019 року, ОСОБА_1 , 24.05.2019 року о 03:05 год. знаходячись за адрсеою: м. Дніпро, вул. АДРЕСА_2 буд АДРЕСА_3 34, з явними ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода), образливо висловлювався в бік громадян. На законну вимогу командира 2/3/2 УПП ОСОБА_2 припинити адміністративне правопорушення, а саме образливо висловлюватися в бік громадян не відреагував, за що відповідальність, передбачена ст. 185 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину за ч. 1 ст. 130, ст. 173, ст. 185 КУпАП не визнав, при цьому суду показав, що він того дня дійсно був на підпитку, однак автівкою не керував, а лише пересів із заднього сидіння на водійське, коли його товариш вибіг з автомобіля.

В судовому засіданні допитаний інспектор УПП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , суду показав, що 24.05.2019 року був у нічному екіпажі з патрулювання Самарського району м. Дніпро, бачив автомобіль ВАЗ 210934, д.н.з. НОМЕР_1 , колесо якого ремонтували двоє осіб, які знаходились в стані алкогольного сп`яніння, після цього дана автівка була помічена під керуванням ОСОБА_1 , і на вимогу про зупинку, не зупинялась. Однак після зупинки, у приватному секторі, за кермом перебував ОСОБА_1 , у якого були ознаки алкогольного сп`яніння, в автомобілі знаходились дві особи, які з нього не виходили. Освідування ОСОБА_1 проходив вже у райвіділку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно з п. 1.1 Правил дорожнього рухуУкраїни вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього рухуУкраїни, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язанні знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.9а). Ці вимоги правил ОСОБА_1 порушив.

Дії водія ОСОБА_1 кваліфікуються вірно за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, не дивлячись на заперечення ОСОБА_1 своєї винуватості, вина останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується, дослідженим в судовому засіданні доказами: протоколом про адміністративне правопорушення БД № 180226 від 24.05.2019 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 24.05.2019 року о 03:00 год. в м. Дніпро, Самарський район, по вул. Прибрежна, 34, керував автомобілем ВАЗ 210934, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосування приладу " Драгер" у присутності двох свідків, результат 1, 8 проміль; чеком від приладу "Драгер" із покажчиком 1, 80 проміль, актом огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , поясненнями даними командиром УПП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 даними безпосередньо в судовому засіданні; рапортом інспектора УПП в Дніпропетровській області; відеозаписом із нагрудних камер відеореєстраторів поліцейських, з яких вбачається, що ОСОБА_1 проходив освідування на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням приладу "Драгер".

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Приймаючи дане рішення, суддя керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Так, зокрема, винуватість водія поза розумним сумнівом доводиться обставинами викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення, чеку від приладу "Драгер" з актом, рапортом інспектора УПП в Дніпропетровській області, письмовими поясненнями свідків, та іншими матеріалами справи в їх сукупності. Вказані докази оцінені за внутрішнім переконанням суду, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і справедливістю.

Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей вважаю вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведеною повністю.

Суд ставиться критично до версії ОСОБА_1 щодо розвитку подій того дня, та вважає її надуманою та нелогічною. На думку суду, невизнання ОСОБА_1 вини, має на меті уникнення від адміністративної відповідальності за скоєне правопорушення, оскільки вказані вище твердження ОСОБА_1 , спростовуються матеріалами справи та доказами, отриманими судом безпосередньо під час судового розгляду.

При цьому, в ході судового розгляду судом не встановлено жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За загальними правилами накладення стягнення за адміністративне правопорушення, встановленими ст. 33 КУпАП стягнення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України (ч. 1ст. 33 КУпАП). При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі (ч. 2 ст. 33 КУпАП).

Враховуючи, що санкція ч. 1 статті 130 КУпАП передбачає безальтернативне покарання, вважаю необхідним накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З урахуванням обставин справи та особи правопорушника, вважаю за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується, особою, на яку покладено таке стягнення в розмірі, передбаченому п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», а саме, 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Стосовно протоколів складених стосовно ОСОБА_1 за ст. 173 та ст. 185 КУпАП суд зазначає наступне.

Диспозиція статті 173 КУпАП передбачає, що об`єктивна сторона складу дрібного хуліганства складається з самостійних альтернативних діянь: 1) нецензурна лайка в громадських місцях; 2) образливе чіпляння до громадян; 3) інші подібні дії, за умови, що кожне із цих діянь порушує громадський порядок і спокій громадян, а обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони цього правопорушення є хуліганський мотив поведінки особи, яка вчиняє зазначені вище дії.

При цьому норма статті 173 КУпАП визначає, що кожна кваліфікуюча ознака повинна бути поєднана з порушенням громадського порядку і спокою громадян, та бути вчинена з хуліганських мотивів. У кожному конкретному випадку це потребує з`ясування і конкретизації.

Всупереч цьому, матеріалами справи не підтверджується обов`язкова складова об`єктивної сторони - порушення громадського поряду і спокою громадян. У протоколі відсутні жодні свідки та потерпілі.

Також, характерною ознакою правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП є наявність потерпілого та порушення суспільних відносин. Разом з тим, з матеріалів справи за ст. 173 КУпАП не можливо встановити наявність об`єктивної сторони правопорушння в діях ОСОБА_1 .

Статтею 185 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.

З аналізу вказаної норми слідує, що об`єктивна сторона правопорушення як обов`язковий елемент його складу, виражається у злісній непокорі, тобто відмові виконати законне розпорядження або вимогу працівника поліції при виконанні службових обов`язків.

Також слід зазначити, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з ч. 2 ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи відсутність у матеріалах справи належних, допустимих і достатніх доказів, які свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні дрібного хуліганства, тобто адміністративного правопорушення, передбаченого саме ст. 173 КУпАП, провадження у справі слід закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, а так само і за ст. 185 КУпАП, тому що інкримінуєма ОСОБА_1 злісна непокора вимозі поліцейського, полягала саме у припиненні вчинення останнім правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, тобто є похідним від нього.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33-36, 130, 173, 185, 221, 245, 247, 276-280, 283-287 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200,00 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 384,20 грн.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 173 та ст. 185 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Штраф має бути сплачений не пізніше, як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

У разі несплати штрафу у вищезазначений строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується подвійний розмір штрафу, а також витрати на облік вчиненого правопорушення.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 місяці.

Постанова може бути оскаржена в 10-денний строк з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя В.В. Малихіна