ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи 662/1660/18 Головуючий в І інстанції Тимченко О.В.
Номер провадження №22ц-819/15/2019 Доповідач Полікарпова О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2019 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючогоПолікарпової О.М.
суддівВоронцової Л.П.
Ігнатенко П.Я.
секретарПісоцька Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області на рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області у складі судді Тимченко О.В. від 31жовтня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до Новотроїцької районної державної адміністрації Херсонської області, Сергіївської сільської ради Новотроїцького району Херсонської області, Головного управління Держгеокадастру в Херсонській області про визнання права власності на земельну частку(пай),

в с т а н о в и в

У липні2018 року ОСОБА_5 звернулась до суду з вказаним позовом, у якому просила визнати за нею право власності на земельну частку (пай) на території Сергіївської сільської ради Новотроїцького району Херсонської області, зобов'язати Новотроїцьку районну державну адміністрацію Херсонської області виділити їй земельну частку (пай) із земель резервного фонду вказаної сільської ради.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 25 травня 1989 року по 01 січня 1995 року була членом колгоспу ім. Горького Новотроїцького району Херсонської області. 10 лютого 1993 року КСП ім. Горького було видано державний акт на право колективної власності на землю. Коли вона звернулась до правління колгоспу щодо видачі земельного сертифікату і їй було роз'яснено, що вона втратила право на земельний пай і її не внесли до списку членів КСП, який додається до державного акту на право колективної власності, так як вона вибула із членів колгоспу.

Вважаючи на той час відмову законною, вона більше не зверталась про виділення їй земельного паю.

Проте зараз вважає, що вона має право на земельну ділянку (пай), оскільки була членом колгоспу ім. Горького на день отримання підприємством державного акту на право колективної власності на землю, а пізніше була членом КСП і її помилково не було включено до списку осіб, доданого до державного акту на право колективної власності на землю. Про порушене право вона дізналась у березні 2018 року в Сергіївській сільській раді.

Просила поновити їй строк позовної давності для звернення до суду, визнати за нею право на земельну частку (пай) на території Сергіївської сільської ради Новотроїцького району Херсонської області, зобов'язати Новотроїцьку районну державну адміністрацію виділити їй земельну частку (пай) із земель резервного фонду Сергіївської сільської ради.

Рішенням Новотроїцького районного суду Херсонської області від 31жовтня 2018 року позов задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_5 строк позовної давності за захистом порушеного права.

Визнано за ОСОБА_5 право на земельну частку ( пай) на території Сергіївської сільської ради Новотроїцького району Херсонській області.

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області подало на нього апеляційну скаргу, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

Апелянт звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що позивач не внесена до списку громадян, які зазначені у додатку 1 до державного акту на право колективної власності на землю КСП імені Горького, виданого відповідно до рішення Сергіївської сільської ради народних депутатів від 10 лютого 1993 року № 10. Законом «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» до категорії осіб, яким може бути виділена земельна ділянка з резервного фонду або із земель запасу.

Також, апелянт вказує на те, що судом першої інстанції помилково встановлено поважність причин пропуску позивачем строку на звернення до суду, оскільки зазначені судом обставини обізнаності позивача про її порушене право спростовуються змістом її позовної заяви, в якій позивачка зазначила, що про порушене право дізналась у правлінні колгоспу під час видачі земельних сертифікатів.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі і з'явились в судове засідання,перевіривши матеріали справи та доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_5 у період з 25 травня 1989 року по 01 січня 1995 року перебувала у трудових відносинах та була членом колгоспу ім. Горького Новотроїцького району Херсонської області, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.7-9).

10 лютого 1993 року КСП ім. Горького Новотроїцького району Херсонської області отримало державний акт на право колективної власності на землю ( серії ХС-ХV).

У списку членів КСП ім. Горького, який є додатком до державного акту на право колективної власності на землю прізвище ОСОБА_5 відсутнє.

Зазначена обставина також підтверджується довідками відділу Держгеокадастру у Новотроїцькому районі від 30 січня 2018 року та 14 вересня 2018 року.

Відповідно архівної довідки від 01 жовтня 2018 року № 02-2/1677, виданої трудовим архівом Новотроїцького району Херсонської області, на підставі рішення зборів уповноважених колгоспників ім. Горького від 26.09.1992 року, протокол №3, колгосп ім. Горького реорганізовано в КСП ім. Горького. На підставі рішення зборів уповноважених членів КСП ім. Горького від 11.03.2000 року протокол №2 КСП ім. Горького реорганізовано в СТОВ ім. Горького. Відповідно до рішення Господарського суду м. Херсона від 25.12.2005 року СТОВ ім. Горького визнано банкрутом. Документи передані до трудового архіву.

Частиною дев'ятою статті 5 ЗК України ( у редакції від 22 червня 1993 року) передбачено, що кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.

Згідно з вимогами частини першої статті 22 ЗК України право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і документа, що посвідчує це право.

Пунктом 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю.

Згідно з вимогами статей 22, 23 ЗК України та зазначеного Указу особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) перебування в числі членів колективного сільськогосподарського підприємства на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акту на право колективної власності на землю; 3) одержання колективним сільськогосподарським підприємством цього акту.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом колективного сільськогосподарського підприємства на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що ОСОБА_5 була членом КСП ім. Горького Новотроїцького району Херсонської області на час отримання КСП державного акту на землю і, хоча і не була включена до списку, мала право на виділення їй у власність земельної ділянки (паю).

Разом з тим, відповідно до пункту 6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року правила цього Кодексу про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред'явлення яких, установлений законодавством, що діяло раніше, не закінчився до набрання чинності зазначеним Кодексом.

Згідно зі статтею 71 ЦК УРСР 1963 року, який діяв на час виникнення правовідносин, загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки.

Відповідно до статті 75 ЦК УРСР позовна давність застосовується судом незалежно від заяви сторін.

Згідно з вимогами статті 76 ЦК УРСР перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Винятки з цього правила, а також підстави зупинення і перериву перебігу строків позовної давності встановлюються законодавством Союзу РСР і статтями 78 і 79цього Кодексу.

Відповідно до статтею 80 ЦК УРСР закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову є підставою для відмови в позові. Якщо суд, арбітраж або третейський суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захистові.

Розпаювання земель колишніх колгоспів, яке почало проводитись з 1993 року є загальновідомим фактом, тому позивач, як колишній член колгоспу повинна була дізнатись про порушення свого права на земельну ділянку (пай) з часу видання КСП державного акту на право колективної власності на землю.

Таким чином, право на позов у ОСОБА_7 виникло ще у 1993 році, а отже трирічний строк позовної давності, встановлений ст. 71 ЦК УРСР 1963 року, минув ще до набрання чинності ЦК України 2003 року.

Висновки суду першої інстанції щодо поважності причин пропуску строку позовної давності є помилковими, зважаючи на посилання ОСОБА_5 у позовній заяві на звернення її під час проведення паювання земель до правління КСП ім. Горького, де їй повідомлено про відсутність у неї права на земельну частку ( пай) через звільнення з роботи в колгоспі, у той час як фактично вона була членом КСП, що на думку колегії суддів, свідчить про обізнаність позивачки ще в 1993 році про своє порушене право. Таким чином посилання суду першої інстанції на відлік строку позовної давності з моменту отримання позивачкою у 2018 році інформації від сільської ради про те, що її безпідставно не включено до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай) не ґрунтується на матеріалах справи.

Зважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з підстав передбачених п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України з ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог у зв'язку з пропуском строку позовної давності без поважних причин.

Керуючись ст. 374,376 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області задовольнити.

Рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 31жовтня 2018 року скасувати та постановити нове, яким відмовити ОСОБА_5 у задоволенні позову.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області судові витрати у розмірі 1057, 20 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 19.02.2019 року.

Головуючий О.М. Полікарпова

Судді Л.П. Воронцова

П.Я. Ігнатенко