Справа № 149/886/19
Провадження № 33/801/546/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Робак М. В.
Доповідач: Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Денишенко Т.О., за участі захис-ника, адвоката Палія В.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Хмільницького міськрайонного суду Вінниць-кої області від 05 червня 2019 року в частині притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наро-дження, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , громадянина України, не працю-ючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , за частиною першою статті 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 069473 від 31 березня 2019 року, складеного о 21.40 годині в м. Хмільнику по вул. Не-бесної Сотні інспектором СРПП № 1 Хмільницького ВП ГУНП у Вінницькій області Кришецьким В.В., водій ОСОБА_1 31 березня 2019 року о 19.35 годи-ні у м. Хмільнику по вул. 1-го Травня керував автомобілем «Hyundai Tucson», д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах ал-коголю з ротової порожнини, нечітка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив ви-моги пункту 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за частиною першою статті 130 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 069475 від 31 березня 2019 року, складеного о 21.45 годині в м. Хмільнику по вул. Не-бесної Сотні інспектором СРПП № 1 Хмільницького ВП ГУНП у Вінницькій області Кришецьким В. В ., ОСОБА_1 31 березня 2019 року о 19.35 годині у м. Хмільнику по вул. 1-го Травня, керуючи автомобілем «Hyundai Tucson», д.н.з. НОМЕР_2 , не врахував дорожньої обстановки, не обрав безпечну швидкість руху та допустив зіткнення з припаркованим у попутному напрямку автомобі-лем «КІА RIO», внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошко-дження. Діями водія ОСОБА_1 порушені вимоги пункту 12.3 ПДР України, за що передбачена відповідальність за статтею 124 КУпАП.

Постановою судді Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 05 червня 2019 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відпові-дальності за статтею 124, частиною першою статті 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестиста неопо-датковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 384,20 гривень ( а. с. 34-35 ).

Не погоджуючись з постановою судді суду першої інстанції лише в частині визнання винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачено-го частиною першою статті 130 КУпАП, ОСОБА_1 оскаржує її в апеляцій-ному порядку, просить дану постанову в оскаржуваній частині скасувати, ухва-лити в цій частині нову постанову. Скаржник вважає оскаржувану постанову незаконною, необгрунтованою, винесеною за неправильного застосування норм матеріального права, з порушенням норм процесуального права. У скарзі зазна-чається, що водій ОСОБА_1 не проходив жодного з видів огляду на стан сп`я-ніння, результатів такого огляду немає, але протоколами ініційовано притягнен-ня його до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огля-ду. На думку скаржника суд припустився суперечливого, необгрунтованого, безпідставного висновку щодо його винності у вчиненні адміністративного пра-вопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП. Взагалі протокол про дане адміністративне правопорушення не складався, час вчинення правопорушення та складання протоколу різняться. Суд не оцінив представлені докази в їх сукупності, зробив необгрунтований, нічим не підтверджений вис-новок про керування скаржником транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. У лікарні скаржнику не був наданий для огляду стерильний мунд-штук алкотестера, а прохання ОСОБА_1 про поїздку в іншу лікарню, де є справжні алкотестери, інспектор поліції залишив поза увагою, склавши нато-мість протокол про адміністративне правопорушення. Окремо ОСОБА_1 на-голошує, що відмова від проходження медичного огляду є його правом і за за-коном не утворює складу правопорушення.

Постанова суду першої інстанції в частині визнання винним і притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП в апеляційному порядку не оскаржується.

Відповідно до частини сьомої статті 294 КУпАП апеляційний суд пе-реглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обме-жений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде вста-новлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місце-вого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення скаржника, його захисника, до-слідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізу-вавши наявні в ній докази та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстан-ції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

З матеріалів справи, зокрема протоколу про адміністративне правопорушен-ня серії ОБ № 069473 від 31 березня 2019 року, складеного о 21.40 годині в м. Хмільнику по вул. Небесної Сотні інспектором СРПП № 1 Хмільницького ВП ГУНП у Вінницькій області Кришецьким В.В., водій ОСОБА_1 31 березня 2019 року о 19.35 годині у м. Хмільнику по вул. 1-го Травня керував автомобі-лем «Hyundai Tucson», д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка хода. Від прохо-дження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, що зафіксовано у са-мому протоколі про адміністративне правопорушення. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України, за що передбачена відпові-дальність за частиною першою статті 130 КУпАП.

До протоколу про адміністративне правопорушення додане направлення від 31 березня 2019 року на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебу-вання під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість ре-акції, де зазначено, що у результаті огляду, проведеного поліцейським, у водія виявлені ознаки сп`яніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка хода. Також у направленні міститься запис про відмову ОСОБА_1 від прохо-дження у встановленому порядку медичного огляду, у результаті чого у присут-ності свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 складений протокол про адміністра-тивне правопорушення. Дане направлення по формі та змісту відповідає додат-ку 1 до Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкоголь-ного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарсь-ких препаратів ( а. с. 8 ). Відповідно в акті огляду на стан сп`яніння за участі вказаних свідків вказано, що ОСОБА_1 від проходження медичного огляду відмовився.

Апеляційний суд підкреслює, що, як зазначив в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , відмова від проходження медичного огляду дійсно є його правом і за зако-ном сама по собі не утворює складу правопорушення, проте така позиція водія є безспірним доказом його винуватості у вчиненні правопорушення, передба-ченого частиною першою статті 130 КУпАП. При цьому слід також зауважити, що скаржник за власною ініціативою в установлений строк медичний огляд з метою спростування свого нетверезого стану не проходив, що особисто під-твердив в судовому засіданні апеляційного суду.

У висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану ал-когольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лі-карських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 31 березня 2019 року № 27, складеному у Хмільницькій центральній районній лікарні ліка-рем ОСОБА_7 , теж зазначено про відмову ОСОБА_1 від медичного обстеження, що є його правом та особистим вибором, але не доказом невинува-тості у вчиненні адміністративного правопорушення.

Щодо розгляду адміністративної справи саме Хмільницьким міськрайонним судом Вінницької області ( скаржник наполягає на підсудності справи Літинсь-кому районному суду за місцем його проживання ) у відсутності правопоруш-ника апеляційний суд звертає увагу, що згідно норм статті 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Вперше справа була призначена до розгляду на 17 квітня 2019 року, 09.30 годину. Через неявку ОСОБА_1 розгляд справи відкладений на 03 травня 2019 року 08.30 годину, але 02 травня цього року скаржником особисто була подана суду заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з його стаціонар-ним лікуванням. Розгляд справи об`єктивно був відкладений на 20 травня 2019 року, 08.30 годину. 20 травня 2019 року ОСОБА_1 особисто подав суду заяву про відкладення розгляду справи, оскільки він має намір укласти угоду з адво-катом. Однак з цієї дати аж до вирішення справи таку угоду скаржник не уклав. Вкотре справа судом була в черговий раз призначена до розгляду на 05 червня 2019 року, 09.00 годину, а 04 червня 2019 року ОСОБА_1 знову подав заяву про відкладення вирішення справи через проходження ним лікування.

Апеляційний суд не заперечує певних періодів лікування скаржника, які до-водяться відповідними медичними довідками, але разом з тим, погоджується з висновком суду першої інстанції щодо можливості розгляду справи у відсут-ності ОСОБА_1 Такий висновок узгоджується з тими фактичними обстави-нами, що в окремі вказані вище дати скаржник мав реальну можливість прийня-ти участь у розгляді справи, чи укласти угоду з фахівцем у галузі права на за-хист власних інтересів, але неприпустимо спрощено віднісся до цього питання, що потягло для суду необхідність з метою дотримання процесуальних строків вирішення адміністративної справи розглянути її у відсудності правопорушни-ка. Таке процесуальне провадження у справі не заперечується нормами статті 268 КУпАП.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопору-шення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, накладаючи на нього адміністративне стягнення, передбачене санкцією інкримінованої йому норми Закону, суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 ціл-ком доведена наявними в матеріалах справи доказами в їх сукупності, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 069473 від 31 бе-резня 2019 року, складеним у присутності двох свідків, полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспорт-них засобів, де підтверджена належність автомобіля ОСОБА_1 , поясненнями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , згаданими вище направленням во-дія транспортного засобу на медичний огляд, актом медичного огляду, складе-ним за участі свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , та висновком щодо результатів медичного огляду, складеним лікарем у медичній установі у присутності пра-цівника поліції, рештою матеріалів справи. Суд також врахував вимоги статей 34, 35 КУпАП, та норми диспозиції і санкції частини першої статті 130 цього Кодексу.

За викладених обставин необхідно цілком погодитися з висновком судді су-ду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, визнання його винним за частиною першою статті 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги є узагальненими, вони жодним чином не запере-чують правильності, обгрунтованості оскаржуваної судової постанови. Зокрема щодо різниці зазначеного часу вчинення правопорушення та складання прото-колу необхідно наголосити, що таке визначення проміжків часу реально має місце, оскільки після вчинення правопорушення до складання протоколу було здійснено ряд процесуальних дій, про які ОСОБА_1 обізнаний, будучи їх учасником. Доводи апеляційної скарги не можуть слугувати беззаперечною під-ставою для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції, оскільки ані статтею 256 КУпАП, де визначений зміст протоколу про адміністративне правопорушення, ані Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 20158 року № 1376, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 року за № 1496/27941, не перед-бачено обов`язкового зазначення у протоколі про адміністративне правопору-шення фіксування подій технічними засобами ( до матеріалів справи доданий диск з відеозаписом фіксації обставин вчинення ОСОБА_1 адміністратив-ного правопорушення ). До того ж вина ОСОБА_1 доводиться рештою дока-зів, які залишаються беззаперечними.

З огляду на викладене апеляційний суд визнає відсутніми підстави для ска-сування постанови судді Хмільницького міськрайонного суду Вінницької об-ласті від 05 червня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідаль-ності ОСОБА_1 за частиною першою статті 130 КУпАП.

Керуючись нормами статті 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 05 червня 2019 року в частині притягнення до адміністративної відповідаль-ності ОСОБА_1 за частиною першою статті 130 КУпАП за-лишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.О. Денишенко