Номер провадження: 33/813/1323/19
Номер справи місцевого суду: 522/9991/19
Головуючий у першій інстанції Донцов Д. Ю.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2019 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 522/9991/19

Одеський апеляційний суд у складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- за участі секретаря судового засідання - Віцько А.І.,

особи, які прийняли участь у судовому засіданні:

- особа, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

- захисник - адвокат Шулик Максим Юрійович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Шулика Максима Юрійовича на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 19 серпня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 19 серпня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі - 10 200 грн. на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови суду першої інстанції 24.05.2019 року, о 03:57 в м. Одесі по вул. Скісній, 4 водій ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 21053», д/н НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння - нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився у присутності двох свідків.

За вказаним фактом складено протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №175332 від 24.05.2019 року, від підписання якого ОСОБА_1 відмовився.

ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Шулик М.Ю. в апеляційній скарзі просять вищезазначену постанову суду першої інстанції скасувати. Провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння. Відеозапис з нагрудних камер співробітників патрульної поліції в матеріалах справи відсутній. В матеріалах справи відсутні докази щодо направлення у встановленому законом порядку ОСОБА_1 у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння.

ОСОБА_1 , його захисник- адвокат Шулик М.Ю. у судовому засіданні підтримали викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги. Крім того, наголошували у судовому засіданні на порушення приписів Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС, МОЗ України від 09.11.2015 року за №1452/735 (далі - Інструкція).

Поліцейський Хомко І .М. , який склав вказаний протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №175332 від 24.05.2019 року, у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін. Надав суду відеоматеріали зафіксовані на нагрудну камеру поліцейського під час складання вказаного протоколу про адміністративне правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Шулика М.Ю., вислухавши пояснення поліцейського Хомко І. М. , дослідивши матеріали справи, дослідивши вказаний відеозапис, суд апеляційної інстанції приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Приписами ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до приписів ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Мотивуючи винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції зазначив у мотивувальній частині постанови, зазначив що факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які зазначили, що у ОСОБА_1 були ознаки алкогольного сп`яніння, від проходження тесту на спеціальному приладі «Драгер» та від проходження обстеження у медичній установі на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився.

Протокол у справі про адміністративне правопорушення є основним джерелом доказів, на підставі якого суд встановлює наявність чи відсутність у діянні особи правопорушення. Лише належно оформлений протокол дозволяє всебічно розглянути справу (а. с. 3).

Аналіз доказів, які містяться у матеріалах справи, показав наступне.

Передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність наступає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку такого огляду.

Порядок виявлення у водіїв ознак алкогольного сп`яніння та проведення огляду водіїв на стан такого сп`яніння визначений ст. 266 КУпАП, Інструкцією, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення у водіїв стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженим Постановою КМУ №1103 від 17.12.2008 року (далі - Порядок).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП, п. п. 1-7 розділу 2 Інструкції, п. п. 3-4 Порядку огляд водія на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться поліцейським із використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків.

ОСОБА_1 у судовому засіданні апеляційного суду пояснив, що під час оформлення протоколу будь-яких свідків не було.

Згідно пояснень свідка ОСОБА_6 , допитаному судом першої інстанції, під час проведення огляду ОСОБА_1 працівниками поліції на стан алкогольного сп`яніння ніяких свідків не було.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Шулик М.Ю. у судовому засіданні зауважив, що в порушення Інструкції огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції проводився за відсутності двох свідків.

Вказаний довід захисника ОСОБА_1 - адвоката Шулика М.Ю. знайшов своє відображення у відеоматеріалах, наданих суду апеляційної інстанції в судовому засіданні поліцейським Хомко І.М..

Згідно ст. 266 КУпАП направлення особи для огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються в порядку визначеному Кабінетом Міністрів України, а огляд особи на стан сп`яніння проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Факт надання наведених пояснень двома свідками, а саме ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , не спростовує зафіксованих відеозаписом обставин, відповідно до яких під час огляду (відмови від огляду) ОСОБА_1 на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в порушення вимог ст. 266 КУпАП, відсутні два свідки.

Після аналізу норм ст. 266 КУпАП приходжу до висновку про те, що порушення вказаного порядку саме огляду водія має наслідком недійсність цього огляду.

З урахуванням вищенаведеного, суд апеляційної інстанції не вважає достатніми доказами винуватості ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №175332 від 24.05.2019 року та письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , з огляду на те, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції проводився за відсутності двох свідків.

Згідно з приписами ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У результаті аналізу добутих в апеляційному суді доказів, приходжу до висновку, що доводи захисника апелянта про порушення встановлного порядку обстеження водія на стан алкогольного сп`яніння є обґрунтованими.

Отже, апеляційна скарга є обґрунтованою частково, підлягає задоволенню в частині скасування постанови суду першої інстанції.

За встановлених під час апеляційного розгляду справи обставин, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, безпідставно, оскільки його вина не доведена матеріалами справи, а усі можливості доказування у даному конкретному випадку апеляційним судом вичерпані.

Разом з тим, ст. 247 КУпАП не передбачає такої підстави для закриття провадження у справі, як недоведеність вини особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності. Тому у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінально-процесуальному законодавстві.

Пунктом третім частини першої статті 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

Під час апеляційного розгляду справи встановлено, що докази, на які послався суд першої інстанції у постанові, є недостатніми, а інших, об`єктивних доказів у справі немає та під час апеляційного розгляду вони не встановлені. Можливості їх отримати вичерпані.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Згідно з приписами ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У даній адміністративній справі йдеться не про скоєння кримінального злочину, а про вчинення адміністративного правопорушення. Але, оскільки Кодекс України про адміністративні правопорушення не передбачає таку підставу для закриття провадження у справі як недоведеність вини, вважаю за необхідне застосувати аналогію закону та ст. 62 Конституції України як норму прямої дії.

У відповідності до п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 8, 62 Конституції України, ст. 284 КПК України, ст. ст. 7, 252, 280, 294 КУпАП, Одеській апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Шулика Максима Юрійовича - задовольнити.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 19 серпня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, - закрити у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпаності можливості їх отримати.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду: А.П. Заїкін