Справа №591/5039/19 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Янголь Є. В.
Номер провадження 33/816/399/19 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 124 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2019 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення № 591/5039/19 за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Зарічного районного суду м. Сум від 09.09.2019, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_1

за ст. 124 КУпАП призначене стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити за відсутністю складу правопорушення, оскільки виїжджаючи з прилеглої території він зайняв крайнє праве положення для повороту праворуч, при виїзді на головну дорогу зупинився, пропускаючи автомобілі, в той час як інший водій повертав ліворуч з головної дороги та допустив зіткнення з його т/з. При цьому зіткнення відбулося саме в той момент, коли він знаходився на своїй смузі руху.

Постановою судді Зарічного районного суду м. Сум від 09.09.2019 ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Стягнуто на користь держави 384,20 грн судового збору.

Згідно постанови судді, 09.08.2019 о 08:50 в м. Суми по вул. Г. Крут, 17, водій ОСОБА_1 керував т/з ГАЗ 31105 д.н. НОМЕР_1 , здійснюючи поворот праворуч, повинен рухатись ближче до правого краю проїзної частини, а рухався з лівої частини, не зайнявши відповідне крайнє положення, внаслідок чого допустив зіткнення з т/з Hyundai Accent д.н НОМЕР_2 , що призвело до механічних пошкоджень т/з, чим порушив п. 10.5 ПДР.

Вислухавши доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який підтримав свою апеляційну скаргу, просив скасувати постанову судді та закрити провадження у справі через відсутність складу правопорушення, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, а згідно положень ст. 9 Конституції України, ст. 19 ЗУ «Про міжнародні договори України» та ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика ЄСПЛ є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

На підставі ч. 1 і 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, а згідно ст. 9 цього Кодексу адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1), а завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245).

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 169202 від 09.08.2019, суддя суду першої інстанції дійшов висновку, що водій ОСОБА_1 , керуючи т/з та здійснюючи поворот праворуч, не зайняв крайнє положення, внаслідок чого допустив зіткнення з т/з, що призвело до механічних пошкоджень т/з, чим порушив п. 10.5 ПДР.

Будучи допитаним як в суді першої інстанції, так і в ході апеляційного розгляду справи, ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення категорично заперечив та пояснив, що перед виїздом із заправки він зайняв праве положення, в той час як водій іншого т/з, не пропустив його та при здійсненні повороту ліворуч допустив зіткнення з автомобілем під його керуванням.

Суддя суду першої інстанції не погодився з правовою позицією ОСОБА_1 та, умотивовуючи своє рішення, послався на такі докази винуватості останнього, як: протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 169202 від 09.08.2019, копія протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 169287 від 09.08.2019, схема місця ДТП, пояснення водія ОСОБА_5 , диск із відеозаписами, а також послався на п. 10.5 ПДР і ст. 124 КУпАП як на правову підставу притягнення ОСОБА_1 до відповідальності.

Разом з тим, висновки судді суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 вимог п. 10.5 ПДР, за обставин, вказаних у постанові, не відповідають фактичним обставинам справи, належним чином не вмотивовані та не ґрунтуються на законі, а тому доводи апеляційної скарги про відсутність складу правопорушення заслуговують на увагу.

Так, адміністративна відповідальність особи, яка керує т/з згідно ст. 124 КУпАП настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження т/з, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Диспозиція цієї норми закону є бланкетною і лише описує безпосередньо саме правопорушення, але для повного визначення ознак цього правопорушення відсилає до інших галузей права, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, в тому числі осіб, які керують транспортними засобами, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України (ПДР України). Така норма має загальний і конкретизований зміст. Загальний зміст бланкетної диспозиції передається словесно-документною формою відповідної статті КУпАП і в обов`язковому порядку включає положення інших нормативно-правових актів. Із загальним змістом бланкетної диспозиції пов`язане визначення діяння як правопорушення певного виду та встановлення за нього адміністративної відповідальності, а конкретизований зміст цієї диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно-правових актів, що наповнює адміністративно-правову норму більш конкретним змістом.

З матеріалів справи вбачається, що у протоколі про адміністративне правопорушення працівником поліції зазначено, що ОСОБА_1 порушив п. 10.5 ПДР. Такого ж висновку дійшов і суддя суду першої інстанції, визнавши його винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно вказаного суддею суду першої інстанції пункту ПДР, поворот необхідно виконувати так, щоб під час виїзду з перехрещення проїзних частин т/з не опинився на смузі зустрічного руху, а у разі повороту праворуч слід рухатися ближче до правого краю проїзної частини. Виїзд з перехрестя, де організовано круговий рух, може здійснюватися з будь-якої смуги, якщо напрямок руху не визначено дорожніми знаками чи розміткою і це не створить перешкод т/з, що рухаються в попутному напрямку праворуч.

Тобто цей пункт ПДР встановлює правила зміни напрямку руху виключно при виїзді з перехрестя, п. 1.10 ПДР визначено, що: проїзна частина - це елемент дороги, призначений для руху нерейкових транспортних засобів. Дорога може мати декілька проїзних частин, межами яких є розділювальні смуги; перехрестя - це місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території; прилегла територія - це територія, що прилягає до краю проїзної частини та не призначена для наскрізного проїзду, а лише для в`їзду до дворів, на стоянки, автозаправні станції, будівельні майданчики тощо або виїзду з них.

Як убачається з матеріалів справи (схеми місця ДТП, диску із фото та відеозаписами), ОСОБА_1 керував т/з по прилеглій території (виїзд із автозаправної станції) в сторону проїжджої частини, внаслідок чого місце зіткнення автомобілів не можна вважати перехрестям у розумінні зазначених вище термінів, а тому положення п. 10.5 ПДР на нього не розповсюджуються, відповідно цей пункт не порушений водієм.

Крім того, суддею суду першої інстанції не враховано, що ОСОБА_1 , керуючи т/з у напрямку проїжджої частини вул. Героїв Крут, виявивши небезпеку для руху, вжив заходів до повної зупинки і, саме в цей момент, відбулося зіткнення автомобілів. При цьому відстань між заднім лівим колесом т/з ГАЗ 31105 до газону складала 2,94 м та надавала можливість безпечного об`їзду цього автомобіля з правої сторони дотримуючись ПДР.

Відповідно ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо, а згідно ч. 2 цієї статті обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Ретельно дослідивши та перевіривши в ході апеляційного розгляду усі наявні в справі докази, апеляційний суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, викладених як у протоколі про адміністративне правопорушення, так і постанові судді, оскільки між діями останнього як водія т/з, вимогами п. 10.5 ПДР, а також наслідками у виді ДТП, що настали, відсутній необхідний об`єктивний причинно-наслідковий зв`язок. При цьому всі можливості для усунення сумнівів вичерпані, а сукупність зібраних та проаналізованих у справі доказів не дозволяє їх спростувати у категоричній формі та зробити беззаперечний і однозначний висновок про вчинення ОСОБА_1 будь-яких протиправних дій, направлених на порушення п. 10.5 ПДР.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з прецедентною судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), заява № 16437/04) з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), заява № 30628/02).

Згідно усталеної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Таким чином, постанову судді суду першої інстанції не можна вважати законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, внаслідок чого це рішення підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням норми матеріального права, а провадження у справі - закриттю через відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (п. 1 ст. 247 і п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП).

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Зарічного районного суду м. Сум від 09.09.2019 відносно ОСОБА_1 скасувати через неправильне застосування суддею суду першої інстанції норми матеріального права, а провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 і п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП закрити через відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуРунов В. Ю.