Справа №: 307/2487/19
Провадження № 3/307/729/19
П О С Т А Н О В А

30 жовтня 2019 року м. Тячів

Суддя Тячівського районного суду Закарпатської області Ніточко В.В., з участю захисника Варги Д.Д.,

розглянувши матеріали, якi надійшли від Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області,

про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживає в АДРЕСА_1 , приватний підприємець,

за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП)

В С Т А Н О В И В:

поліцейським Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області 06 серпня 2019 року складено протокол про адміністративне правопорушення, згідно якого ОСОБА_1 , 06 серпня 2019 року, о 19 годині 30 хвилин, в смт. Солотвино, по вул. Борканюка, керуючи автомобілем Suzuki SX4MT, номерний знак НОМЕР_1 , допустила зіткнення з припаркованим автомобілем Renault Kangoo, номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушила п. 13.1 Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року та вчинила правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнала та пояснила, що 06 серпня 2019 року, приблизно о 19 год. 30 хв., вона на своєму автомобілі їхала додому з солених озер, по вул. Борканюка в смт. Солотвино. Оскільки було багато автомобілів, то виник затор, внаслідок чого вона зупинилася, і в цей час, припаркований автомобіль Renault Kangoo, почав здавати назад, і зіткнувся з її автомобілем, і після цього, знову від`їхав в перед. Також долучила фотографії з місця ДТП, де видно сліди автомобіля Renault Kangoo, що підтверджую те, що даний автомобіль рухався назад.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що 06 серпня 2019 року, приблизно о 19 год. 30 хв., вона в якості пасажира їхала на автомобілі Suzuki SX4MT додому з солених озер, по вул. Борканюка в смт. Солотвино. Оскільки було багато автомобілів, то виник затор, внаслідок чого їх автомобіль зупинився, і в цей час, припаркований автомобіль Renault Kangoo, почав здавати назад, і зіткнувся з їх автомобілем, і після цього, знову від`їхав в перед.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 216822 від 06 серпня 2019 року вбачається, що ОСОБА_3 , 06 серпня 2019 року, о 19 годині 30 хвилин, в смт. Солотвино, по вул. Борканюка, керуючи автомобілем Renault Kangoo, номерний знак НОМЕР_2 , та рухаючись заднім ходом, не переконався в безпечності та скоїв наїзд на припаркований автомобіль Suzuki SX4MT, номерний знак НОМЕР_1 .

Із письмових пояснень ОСОБА_3 вбачається, що він 06 серпня 2019 року, приблизно о 18 год. 30 хв., стояв на узбіччі вулиці Борканюка в смт. Солотвино, і почув дивний звук, і подивившись в дзеркало заднього виду побачив, що з його автомобілем допустив зіткнення автомобіль Suzuki SX4MT, номерний знак НОМЕР_1 .

Із долучених до справи фотографій з місця ДТП вбачається, що на автомобілі Suzuki SX4MT, номерний знак НОМЕР_1 , наявні механічні ушкодження, які могли виникнути від того, що автомобіль Renault Kangoo рухаючись заднім ходом, зіткнувся з автомобілем Suzuki SX4MT. Крім цього, на долучених фотографіях видно сліди автомобіля Renault Kangoo, який рухався назад, а потім від`їхав в перед.

Вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до наступного висновку.

Верховенство права є найважливішим принципом правової держави. Змістом цього принципу є пріоритет (тобто верховенство) людини, її прав та свобод, які визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні. Цей принцип закріплено у ст. 3 Конституції України.

Окрім того, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Як зазначено в п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м`якого покарання) від 02 листопада 2004 року, суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях визначив окремі ознаки принципу верховенства права у розбудові національних систем правосуддя та здійсненні судочинства, яких мають дотримуватись держави - члени Ради Європи, що підписали Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

При цьому суд бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена в справі "Пономарьов проти України" (пункт 40 мотивувальної частини рішення від 3 квітня 2008 року), в якому Суд наголосив, що "право на справедливий судовий розгляд", яке гарантовано п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до п. 13.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушення визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

У відповідності до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Таким чином, суд звертає увагу, що вищезазначена правова норма визначає ряд фактичних даних на основі яких посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Як доказ того, що ОСОБА_1 керуючи автомобілем Suzuki SX4MT, номерний знак НОМЕР_1 , допустила зіткнення з припаркованим автомобілем Renault Kangoo, номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, до матеріалів справи долучене пояснення ОСОБА_3 , яке спростовується поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 216822 від 06 серпня 2019 року відносно ОСОБА_3

Інших належних та допустимих доказів, які б об`єктивно доводили той факт, що ОСОБА_1 керуючи автомобілем Suzuki SX4MT, номерний знак НОМЕР_1 , допустила зіткнення з припаркованим автомобілем Renault Kangoo, номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, матеріали справи не містять.

У відповідності до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України" (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey), п. 282), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Також, у справі "Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain" від 06 грудня 1998 року (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Згідно ст.ст.9, 245, 252 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, яке мало місце, та що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

А тому, беручи до уваги вищенаведене, на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження у даній справі слід закрити за відсутність у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 247, ст. 283, 284, КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд Закарпатської області.

Суддя В.В. Ніточко