Справа № 344/4475/19
Провадження № 33/4808/263/19
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Деркач Н. І.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2019 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В., за участю особи, захисника Борсука Дмитра Ярославовича, що діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну ОСОБА_1 , на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27.05.2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1

визнано винуватим та притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Цією ж постановою стягнуто судовий збір, -

ВСТАНОВИВ:

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду, провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що: 1) він не керував транспортним засобом, а стояв біля автомобіля та пив кафу, та саме в цей час до нього підійшли працівники поліції; 2) свідків під час складання протоколу не було; 3) в письмових поясненнях свідка ОСОБА_2 міститься підпис працівника поліції. За вказаних обставин вважає протокол про адміністративне правопорушення неналежним доказом по справі.

Постановою судді встановлено, що 10.03.2019 року о 23-10 годині в м. Івано-Франківську по вулиці Привокзальна, 1 ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, а саме, керував автомобілем «БМВ 318» н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння: порушення мови, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків та в медичному закладі відмовився, тим самим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання з`явився захисник ОСОБА_3 , якому роз`яснені права, передбачені ст. 271 КУпАП.

Не з`явилась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , про час та місце слухання справи повідомлений.

Зі слів захисника, його підзахисному ОСОБА_1 відомо про час слухання справи в суді, проте, у зв`язку із неможливістю прибути в судове засідання, просив розглядати справи у його відсутність.

В суді апеляційної інстанції:

- захисник підтримав доводи апеляційної скарги з мотивів викладених у ній, просив постанову судді скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши доводи апелянта, доходжу висновку, що в задоволенні апеляційної скарги належить відмовити, постанову судді залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

По суті пред`явленого ОСОБА_1 обвинувачення за ч. 1 ст. 130 КУпАП в частині порушення ним п. 2.5 ПДР України, тобто відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, вважаю, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення та, встановивши фактичні обставини адміністративного правопорушення, належним чином мотивував свої висновки щодо доведеності вини останнього та призначив йому справедливе стягнення, в мінімальних межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке узгоджується з вимогами ст.ст. 23, 33 КУпАП.

Так, відповідно до п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, підтверджується доказами, що містяться у матеріалах провадження, а саме: 1) протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №294741 від 10.03.2019 року, який містить відомості щодо двох свідків: ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , засвідчені їх особистими підписами (а.п. 1); 2) поясненнями цих свідків, долучених до протоколу, з яких вбачається, що їх було запрошено працівниками поліції бути свідками, та засвідчити факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, при цьому свідки власноручно засвідчили вказані пояснення своїми підписали з приміткою, що з їх слів записано вірно (а.п. 2-3).

До матеріалів провадження також долучено відеозапис з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції (а.п. 4), який був оглянутий судом апеляційної інстанції в ході апеляційного перегляду, та з якого вбачається, як патруль поліції пропонує ОСОБА_1 у присутності свідків пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, на що останній відмовляється.

Враховуючи наведене вище, вважаю, що працівники поліції під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння щодо ОСОБА_1 діяли відповідно до приписів як ст. 266 КУпАП та й приписів Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09.11.2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкція).

Аналізуючи вказані вище матеріали справи та наявний в них відеозапис, доходжу висновку, що наданими суду матеріалами поза всяким розумним сумнівом доведено відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у передбаченому законом порядку.

Оскільки відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння містить в собі склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому в діях ОСОБА_1 є склад даного правопорушення.

Доводи апелянта про те, що він не керував транспортним засобом, а стояв біля автомобіля та пив кафу, спростовуються відеозаписом з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, з яких чітко вбачається, як працівники поліції звертаються до ОСОБА_1 та посали розмову зі слів: «Ми Вас зупинили за порушення Правил дорожнього руху України», та у подальшому вже з пропозицією пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння саме ОСОБА_1 , внаслідок виявлення у нього ознак такого сп`яніння, на що той відмовляється.

Оскільки огляд на стан сп`яніння проводиться виключно щодо водіїв транспортних засобів, то відсутні будь-які сумніви щодо того, що саме ОСОБА_1 виконував функції водія, тобто керував транспортним засобом.

Жодних заперечень з приводу незаконності вимог працівників поліції ОСОБА_1 не висловлював.

Посилання апелянта на відсутність свідків під час складання протоколу, не є слушним, оскільки з відеозапису вбачається наявність свідків, до якого звертається працівників поліції з метою переконатись у тому, що свідок чує як ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння.

Щодо доводів апелянта в частині того, що в письмових поясненнях свідка ОСОБА_2 міститься підпис працівника поліції, не підтверджується жодними доказами, а з візуального огляду тексту пояснення ОСОБА_2 вбачається, що їх зміст складений різними почерками, та підпис свідка ідентичний підпису, яким міститься в графі з анкетними відомостями вказаного свідка у протоколі.

Відомості, що містяться на відеозапису, беззаперечно свідчать про доведеність вини ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушення, виходячи з його відмови пройти огляд у передбаченому законом порядку.

Доводи сторони захисту про те, що суд першої інстанції, відмовляючи у виклику свідків у такий спосіб порушив право ОСОБА_1 на захист, не є слушними, оскільки суд оцінює докази у їх сукупності, та жодні з доказів не мають наперед встановленої сили.

Під час апеляційного розгляду суд апеляційної інстанції приймав заходи щодо виклику свідків, проте вони не з`явились з невідомих причин, тому вважаю за можливе під час прийняття рішення враховувати зміст їх письмових пояснень.

Таким чином, суддя повно та всебічно дослідив докази по справі, дав їм належну оцінку та обґрунтовано дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд першої інстанції дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Істотних порушень закону, що тягнуть скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

З урахуванням викладеного, доходжу висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанову судді належить залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 245, 251, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27.05.2019 року, якою ОСОБА_1 , притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло