ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/484/19 Справа № 202/1315/19 Суддя у 1-й інстанції - Ігнатенко В. В. Суддя у 2-й інстанції - Живоглядова І. К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2019 року м. Дніпро

Суддя судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Живоглядова І.К., за участю: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисників Погрібняка О.М., Колєснікова С.В., представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , переглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2019 року, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючу директором ПП ОСОБА_3 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,-

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 41 КУпАП,-

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Постановою суду ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 41 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі шістсот п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає одинадцять тисяч п`ятсот гривень.

При обставинах встановлених місцевим судом ОСОБА_1 визнано винною за те, що вона працюючи директором Приватного підприємства "Термоізоляція", допустила порушення вимог законодавства України з питань праці, а саме: нею фактично було допущено до роботи 10 працівників: 1) ОСОБА_4 ; 2) ОСОБА_5 ; 3) ОСОБА_6 ; 4) ОСОБА_7 ; 5) ОСОБА_8 ; 6) ОСОБА_9 ; 7) ОСОБА_10 ; 8) ОСОБА_11 ; 9) ОСОБА_12 ; 10) ОСОБА_13 без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, що порушує вимоги ч. 1 ст. 21, ч. 1, 3 ст. 24 КЗпП України та свідчить про відсутність офіційного працевлаштування найманих працівників, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 41 КУпАП.

Вимоги апеляційної скарги та узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду та на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, закрити провадження за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 41 КУпАП.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що рішення суду ухвалено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням матеріального права, зазначаючи, що розгляд справи проведено без її участі та вважає безпідставними висновки посадових осіб Держпраці щодо порушення ПП Термоізоляція вимог статтей 21, 24 КЗпП України, які містяться в Акті перевірки, оскільки з фізичними особами було укладено договори підряду, що свідчить про наявність відносин цивільно-правового характеру, тому даний факт не можна розцінювати, як фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору. Крім того апелянт вказує, що в Акті перевірки відсутні відомості щодо непогодження фізичних осіб з укладенням цивільно-правових договорів, що свідчить про вільне волевиявлення сторін. Також апелянт зазначає, що законодавством не врегульовано в яких випадках сторони повинні укладати трудові договори, а в яких цивільно-правові.

Позиція учасників апеляційного процесу.

В апеляційному суді ОСОБА_1 , захисники Погрибняк О.М та Колєснік С.В., представник ОСОБА_2 підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Мотиви апеляційного суду.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення, законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Так, відповідно до ч.1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Матеріалами справи підтверджується, що місцевий суд цих вимог закону не дотримався, так як відсутні підтвердження отримання ОСОБА_1 судових повісток про розгляд справи. Крім того в рішенні суд зазначив, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності двічі повідомлялася належним чином, що не відповідає дійсності. Тому постанова Індустріального районного суду винесена з порушенням норм процесуального права.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 41 КУпАП, то апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Диспозицією ч.3 ст. 41 КУпАП, передбачено відповідальність, зокрема, за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору(контракту).

Як видно з постанови суду, суд приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 зазначив, що вина останньої підтверджується актом інспекційного відвідування (невиїзної перевірки) юридичної особи, яка використовує найману працю № ДН724/252/АВ від 07 лютого 2019 року та обставинами викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення № ДН724/252/АВ/П/ПТ від 14 лютого 2019 року.

З акту перевірки видно(а.с.2-14), що інспектор встановив порушення вимог трудового законодавства, оскільки керівництво ПП Термоізоляції уклало договори підряду з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_14 П.П., Харченком Д.О., Перстньовою ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , які мають ознаки трудових функцій. Тобто підприємством було допущено до роботи осіб без укладання трудового договору.

Апеляційний суд не може погодитися, що договори підряду, які були укладенні між підприємством та даними особами мають ознаки трудових функцій, так як трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

Перевіряючи договори підряду про які інспектор зазначив у акті перевірки, апеляційний суд встановив, що їх предметом є виконання обумовленої договором роботи, результати якої передаються замовнику за актом приймання передачі, тобто, саме кінцевий результат, а не процес праці, оплата за роботи проводилася поетапно, на підставі актів приймання -передачі робіт. Цими ж актами приймання передачі виконаної роботи підтверджується, що роботи виконані у певний період та не мали системного характеру, тобто праця за цими договорами є юридично самостійною та не здійснювалась у межах господарської діяльності ПП Термоізоляція з систематичним виконанням трудових функцій.

Під час апеляційного перегляду ОСОБА_1 зазначала, що з деякими особами неможливо було укласти трудові договори, оскільки у штаті підприємства відсутні посади до функціональних обов`язків яких входять ті роботи, для виконання яких укладалися договори підряду з вказаними особами. Крім того вказувала та підтвердила, що підприємством сплачено податок на доходи фізичних осіб, військовий збір та єдиний соціальний внесок, за результатами виплати винагороди за переліченими вище договорами.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що наявність укладених цивільно - правових договорів між ПП Термоізоляція та вказаними особами не може свідчити про те, що такими особами здійснювалися в адресу підприємства роботи, які мали трудові функції.

Апеляційний суд приймаючи таке рішення також бере до уваги рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 травня 2019 року, яким скасовані припис ГУ Держпраці у Дніпропетровській області про усунення порушень від 14 лютого 2019 року № ДН 724/252/АВ/П, та постанова ГУ Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 28 лютого 2019 року №ДН724/252/АВ/ТД-ФС/185, які були прийняті на підставі акту перевірки № ДН724/252/АВ від 07 лютого 2019 року, на який місцевий суд послався, як на доказ винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Також апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до ч.1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, крім іншого, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення.

З протоколу про адміністративне правопорушення № ДН724/252/АВ/П/ПТ від 14 лютого 2019 року видно, що в ньому не розкрито об`єктивну сторону адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст. 41 КУпАП, а саме: в чому, на думку інспектора виражався факт трудових функцій між ПП Термоізоляція з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , в укладених договорах підряду, а тому суд першої інстанції був позбавлений можливості розглядати протокол по суті, а відтак брати його як доказ вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення.

Підсумовуючи вище викладене апеляційний суд вважає, що місцевий суд не дотримався вимог статтей 245, 280 КУпАП, в яких зазначено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. У зв`язку з чим висновки місцевого суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч.3 ст. 41 КУпАП є необґрунтованими.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати, провадження в справі щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України - закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КпАП України.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 41 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі шістсот п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає одинадцять тисяч п`ятсот гривень скасувати та на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, провадження закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 41 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду І.К.Живоглядова