Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАПДоповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2019 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06.12.2018 щодо нього,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою судді ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави 352 (триста п`ятдесят дві) гривні 40 копійок судового збору.

ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 15.10.2018 близько 03 год. 50 хв. в м. Луцьку по вул. Набережна керував автомобілем Mitsubihi Lancer, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 (а) Правил дорожнього руху. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився з застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків.

В поданій 17.04.2019 апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови судді, оскільки пропустив строк з поважних причин. Посилається на те, що він не брав участі у розгляді справи, а про існування оскаржуваної постанови дізнався лише 16.04.2019.

Також просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі у звязку з відсутністю в його діях складу правопорушення, яке ставиться йому в провину. Вважає, що постанова судді є незаконною і необґрунтованою. Посилається на те, що він, всупереч вимогам ч.1 ст.268, ч.2 ст.277-2 КУпАП, судом першої інстанції не був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, чим порушено його право на захист.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримував свою апеляційну скаргу і просив скасувати постанову судді, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 до задоволення не підлягає з таких підстав.

Клопотання апелянта про поновлення строку апеляційного оскарження постанови слід задовольнити, оскільки ОСОБА_1 не брав участі в розгляді справи у суді першої інстанції, а копію оскаржуваної постанови судді отримав 16.04.2019, що стверджується матеріалами справи (а.с.27). Тому, на думку апеляційного суду, строк апеляційного оскарження пропущений із поважних причин.

Не заслуговують на увагу доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що суд першої інстанції не повідомляв його належним чином про час та місце розгляду справи, чим порушено його право на захист.

Як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення зазначив місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1, а також був повідомлений, що розгляд справи щодо нього відбудеться за викликом у Луцькому міськрайонному суді Волинської області, про що свідчить власноручний підпис ОСОБА_1 (а.с.1).

Після надходження справи до Луцького міськрайонного суду 22.10.2018, ОСОБА_1 завчасно надіслано судову повістку про час та місце розгляду справи (на 12 год. 50 хв. 05.11.2018) на вищевказану адресу проживання ОСОБА_1

Ця судова кореспонденція за закінченням терміну зберігання без вручення адресату була повернута, однак ОСОБА_1 05.11.2018 на електронну адресу суду надіслав клопотання про перенесення розгляду справи, що призначений на 12 год. 50 хв. 05.11.2018, у зв`язку з хворобою (а.с.12).

Після цього, розгляд справи було відкладено. Підтверджуючих даних про власну хворобу ОСОБА_1 суду не надав.

В подальшому судові повістки про час та місце розгляду справи двічі (на 12.00 год. 21.11.2018 та на 14 год. 10 хв. 06.12.2018) були надіслані судом на адресу проживання ОСОБА_1 , однак останній їх не отримував, тому вони були повернуті з аналогічних підстав (а.с.14-19).

Незважаючи на те, що судом першої інстанції вжито усіх заходів для належного повідомлення про час та місце розгляду справи ОСОБА_1 , останній, не зважаючи на достовірну обізнаність про наявність справи щодо нього у Луцькому міськрайонному суді, не виявив бажання отримувати кореспонденцію суду, яка надсилалась на його адресу проживання, не вживав будь-яких заходів, щоб дізнатись про стан відомого йому судового провадження (а.с.9-19).

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме, керування транспортним засобом особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у передбаченому законом порядку, належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, стверджується: протоколом про адміністративне правопорушення, у якому ОСОБА_1 власноручно зазначив, що з правопорушенням згідний (а.с.1); роздруківкою з приладу «Драгер», згідно з якою рівень алкоголю в крові ОСОБА_1 становить 1,54 %о (проміле) - а.с.3; актом огляду на стан сп`яніння, відповідно до якого у ОСОБА_1 позитивна проба стану сп`яніння (а.с.4), відеозаписом з нагрудних камер спостереження, згідно з яким ОСОБА_1 повідомив працівників поліції, що дійсно вживав горілку, погодився пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» в присутності двох свідків, а також погодився з результатом такого огляду (а.с.6).

Враховуючи наведені докази, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що дії ОСОБА_1 , слід кваліфікувати за ч.1 ст.130 КУпАП, як керування транспортним засобом особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до вимог ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Згідно з ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Призначаючи адміністративне стягнення, суддя в повному обсязі дотримався даних вимог закону, тому обґрунтовано призначив ОСОБА_1 безальтернативне адміністративне стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

З огляду на наведене, підстав для скасування постанови судді і закриття провадження у справі, з мотивів викладених в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , апеляційний суд не знаходить.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06.12.2018 щодо нього.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06.12.2018 щодо нього - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов