Дата документу Справа № 337/3453/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 337/3453/19 Головуючий в 1 інстанції Котляр А.М.
Провадження №33/807/589/19 Доповідач в 2 інстанції Тютюник М.С.
Категорія ч.1 ст.130, ст. 124 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2019 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 30 серпня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст.124 КУпАП.

ВСТАНОВИВ:

30 серпня 2019 року постановою судді Хортицького районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст.124 КУпАП.

Вперше із апеляційною скаргою та клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження ОСОБА_1 звернувся до суду 10 вересня 2019 року.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 19 вересня 2019 року в задоволенні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження було відмовлено, у зв`язку із ненаданням доказів причин пропуску строку, які, на думку апелянта, є поважними (а.с.26).

11 жовтня 2019 р. через суд першої інстанції ОСОБА_1 знову звернувся до суду апеляційної інстанції.

17 жовтня 2019 року на адресу Запорізького апеляційного суду надійшли матеріали справи, апеляційна скарга від 11 жовтня 2019 року разом з клопотанням про поновлення строку на подачу апеляційної скарги на постанову Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30 серпня 2019 року (а.с. 32-38).

В обґрунтування необхідності поновлення строку на оскарження постанови суду першої інстанції, апелянт посилається на те, що постанову Вугледарського міського суду Донецької області від 16.07.2019 року він отримав поштою лише 31.07.2019 року. Участі у розгляді справи не приймав, апеляційну скаргу подав 07.08.2019 року. Тому вважає пропущений ним строк з поважних причин, просить суд його поновити.

Ознайомившись з матеріалами даної справи, перевіривши доводи клопотання ОСОБА_1 , приходжу до висновку щодо відсутності підстав для задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Отже, за вище наведеною нормою строк на подачу апеляційної скарги обчислюється не з моменту ознайомлення з постановою судді чи з моменту її отримання, а з моменту її винесення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 був присутнім під час розгляду справи у суді першої інстанції, надавав пояснення по суті правопорушення, йому були роз`ясненні його права, передбачені ст. 268 КУпАП, копію постанови отримав в день розгляду справи (а.с. 16, 18).

Крім того, ОСОБА_1 вже звертався до суду апеляційної інстанції з клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30 серпня 2019 року і обставини, викладені в його клопотанні вже були предметом розгляду в суді апеляційної інстанції.

За фактом розгляду клопотання ОСОБА_1 Запорізьким апеляційним судом 19 вересня 2019 року було ухвалено постанову про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_1 з дослідженням всіх доводів, які, на думку, апелянта, свідчать про причини поважності пропуску строку апеляційного оскарження.

Відповідно до ч.10 ст.294 КУпАП, постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Одночасно зауважую, що звертаючись вдруге до суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 у своєму клопотанні посилається на несвоєчасне отримання постанови іншого суду, а саме Вугледарського міського суду Донецької області, яке не є предметом розгляду у даній справі.

Нових обставин щодо поважності причин пропуску строку на оскарження в даній справі, які б не досліджувались апеляційним судом при прийнятті рішення від 19 вересня 2019 року про відмову в поновленні строку апеляційного оскарження не надано.

За таких обставин, з урахуванням чітко визначеного статтею 294 КУпАП порядку оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, за відсутності нових документально обґрунтованих доказів, які б свідчили про необхідність поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції, вважаю за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження.

Чинні норми КУпАП стосовно права на оскарження постанови місцевого суду у справі про адміністративні правопорушення забезпечують за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., законну мету і не порушують саму сутність цього права.

Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі "Мельник проти України", норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження і перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. (Рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року).

Отже, наявність суттєвих перешкод у своєчасній реалізації ОСОБА_1 права на апеляційне оскарження судового рішення, строк якого згідно ст. 294 КУпАП обчислюється з дня винесення постанови, ініціатором клопотання не наведені і апеляційним судом не встановлені, що у своїй сукупності засвідчує відсутність поважних причин пропуску строку на оскарження.

З урахуванням вказаного, а також того, що ОСОБА_1 не був позбавлений права оскаржити судове рішення у строки передбачені КУпАП, суд вважає за необхідне відмовити у поновленні пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30 серпня 2019 року.

Оскільки у поновлені строку відмовлено, апеляційна скарга, у відповідності до вимог ст.294 КУпАП, повертається особі, яка її подала.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 30 серпня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст.124 КУпАП, а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду М.С. Тютюник