Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2019 року м. Рівне

Суддя Рівненського апеляційного суду - Полюхович О.І.,

з участю:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

захисника - Коханої О.О.,

потерпілої - ОСОБА_2 ,

представника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_2 на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 18 липня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 18 липня 2019 року провадження у справі про адміністративне правопорушення у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ГР №216434 від 04 травня 2019 року слідує, що 23 квітня 2019 року за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_1 вчинив насильство в сім`ї відносно колишньою дружини ОСОБА_2 , а саме ображав останню нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_2 просить постанову суду скасувати, визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, а провадження у справі закрити у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Зазначає, що в матеріалах справи наявні належні та допустимі докази вчинення ОСОБА_1 психологічного насильства щодо неї. Вказує, що ОСОБА_1 систематично надсилає на її мобільний телефон повідомлення з погрозами розправи.

Заслухавши доводи потерпілої ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_8. на підтримання апеляційної скарги, думку ОСОБА_1 та його захисника Коханої О.О. про залишення постанови суду без зміни, перевіривши матеріали адміністративної справи, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 280 КУпАП вбачається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності тощо.

Згідно ч. 2 ст. 7 КУпАП України, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП України, завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Вказані вимоги закону при розгляді справи в суді першої інстанції були порушені.

Частиною першою ст. 173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з п.14 ч.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Під психологічним насильством у сім`ї розуміється насильство, пов`язане із дією одного члена сім`ї на психіку іншого шляхом словесних образ, погроз, переслідування, яким умисно спричиняється емоційна невпевненість та нездатність себе захистити, чим завдається або може бути завдана шкода психічному здоров`ю цього члена сім`ї.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_8 . підтримали викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги.

Потерпіла ОСОБА_2 пояснила, що ОСОБА_1 є її колишнім чоловіком, від шлюбу з яким у них спільна малолітня дитина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 Вранці 23 квітня 2019 року ОСОБА_1 попросив дозволу зайти до квартири, де вона проживає з їхньою дитиною, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Враховуючи, що була рання година, ОСОБА_2 відмовила ОСОБА_1 , на що її останній обурився та почав її ображати нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою. Згодом з телефону ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) на її мобільний телефон продовжували приходити повідомлення із словесними образами та погрозами фізичною розправою. Звернула увагу суду, що номер « НОМЕР_1 » з якого надходили повідомлення є саме ОСОБА_1 , який останній використовує для зв`язку з ОСОБА_2 з питань виховання сина.

Допитаний ОСОБА_1 надав пояснення, 23 квітня 2019 року він приїхав на АДРЕСА_1, де проживає його колишня дружина з їхнім малолітнім сином та попросив ОСОБА_2 дозволу побачитися з сином. ОСОБА_2 відмовила йому, не відчинила двері, тому він залишив будинок. Будь-яких дій фізичного чи іншого насильства відносно колишньої дружини не вчиняв, повідомлень з погрозами не надсилав. Наголосив, що абонентський номер мобільного зв`язку « НОМЕР_1 » йому не належить та кому належить він не знає.

Суд критично відноситься до пояснень ОСОБА_1 та вважає їх такими, які надані з метою уникнення відповідальності.

В матеріалах справи наявні фото-таблиці повідомлень датованих 23 квітня 2019 року з номеру мобільного телефону « НОМЕР_1 », які містять словесні образи та погрозами фізичною розправою (а.с.33-36, 50-57).

Вказані повідомлення повністю підтверджують пояснення потерпілої ОСОБА_2 , надані під час апеляційного розгляду про вчинення ОСОБА_1 психологічного насильства щодо неї.

Твердження ОСОБА_1 та висновки суду першої інстанції про те, що номер мобільного телефону « НОМЕР_1 » не належить останньому, повністю спростовується матеріалами провадження.

В матеріалах справи наявне клопотання ОСОБА_1 до Рівненського міського суду про надання дозволу на ознайомлення з матеріалами адміністративної справи, в якому останній вказує номер його мобільного телефону « НОМЕР_1 » (а.с.38).

Крім того, у договорі про надання правової допомоги з адвокатом

Коханою О.О . - ОСОБА_1. також зазначений номер телефону « НОМЕР_1 » (а.с.49).

Таким чином апеляційний суд дійшов переконання, що судом першої інстанції не обґрунтовано зроблено висновок про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки його вина повністю підтверджується матеріалами справи, а тому доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Із матеріалів справи слідує, що датою вчинення адміністративного правопорушення є 23 квітня 2019 року.

На підставі ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Відповідно до вимог п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Оскільки на час розгляду справи апеляційним судом вказані строки закінчились, провадження в справі підлягає закриттю.

На підставі наведеного та керуючись ст.6 ЄКПЛ, ст. 294 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 18 липня 2019 року відносно ОСОБА_1 - скасувати.

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, а провадження у справі закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст.38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: О.І.Полюхович