Справа № 464/2143/19 Головуючий у 1 інстанції: Дулебко Н.І.
Провадження № 33/811/728/19 Доповідач: Белена А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді Белени А.В.,

з участю особи, яку притягнуто до адміністративної

відповідальності, - ОСОБА_1 ,

захисника - адвоката Леська С.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою захисника - адвоката Леська С.Я. на постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 18 червня 2019 року,

встановив :

Постановою судді Сихівського районного суду м. Львова від 18.06.2019,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 384,20 грн. судового збору.

ОСОБА_1 визнаний винним в тому, що 05 квітня 2019 року о 16.10 год. на вул. Кавалеридзе, 1 у м. Львові, керував автомобілем марки «Mazda» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння(неприродна блідість обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці, зіниці очей, які не реагують на світло), від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На постанову судді захисник-адвокат Лесько С.Я. подав апеляційну скаргу в якій просить поновити строк апеляційного оскарження; постанову скасувати, а провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити.

Апелянт вважає постанову судді незаконною, необґрунтованою, через невідповідність фактичним обставинам справи та не підтвердження висновків судді належними доказами.

Апелянт наголошує, що суддя, при прийнятті рішення, порушив норми ст.ст. 33, 245, 251, 252 КУпАП. Суддею не в повній мірі було враховано, що ОСОБА_2 визнав свою вину у скоєному, однак не пройшов огляд на перевірку стану наркотичного сп`яніння, оскільки поспішав у дитячий садочок за дитиною. При цьому не перебував в стані наркотичного чи алкогольного сп`яніння. Крім того не знав про настання відповідальності за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. Автомобіль є єдиним джерелом заробітку, оскільки він неофіційно працює водієм таксі, а тому просив не позбавляти його прав водія.

Апелянт покликається, що поясненні дані ОСОБА_3 в судовому засіданні нічим не підтверджені та не перевірені. Твердження судді, що факт вчинення адміністративного правопорушення підтверджено протоколом, письмовими пояснення свідків, копією постанови про накладення стягнення за адміністративне правопорушення вчинене ОСОБА_3 , яке саме стало причиною зупинки, є неналежними доказами.

На думку сторони захисту протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог закону. Працівники поліції не є спеціалістами в галузі медицини, відповідно не можуть визначити природна чи неприродна блідість облича у ОСОБА_3 . Твердження про те, що у ОСОБА_3 були зіниці очей, які не реагували на світло, не відповідає дійсності, оскільки зупинка автомобіля відбулася в денну пору доби. Крім того ОСОБА_3 працівниками поліції не було запропоновано пройти медичний огляд у медичному закладі на перевірку стану на перебування в наркотичного сп`яніння. Направлення йому не виписували. З пояснень свідків не вбачається, що саме ОСОБА_3 керував транспортним засобом, а також не зазначено в якому стані перебував водій. У матеріалах справи відсутній відеозапис події, а тому немає можливості встановити винуватість чи невинність ОСОБА_3 .

Апелянт звертає увагу на те, що ОСОБА_3 був виписаний тимчасовий дозвіл і його працівники поліції не відсторони від керування транспортним засобом. Таким чином не доведено провину ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Під час апеляційного перегляду справи захисник Лесько С.Я. апеляційну скаргу підтримав, покликаючись на викладені в ній мотиви. Наполягав, що докази у справі є неналежними. ОСОБА_1 за допомогою автомобіля здійснює перевезення і це є джерелом доходу сім`ї, а тому йому необхідні права водія.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Поважність причин пропуску скаржником строку на подачу апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому цей строк необхідно поновити.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає і в разі відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення повністю узгоджуються з положеннями п. 2.5 Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови судді, оскільки викладений у судовому рішенні висновок про наявність в діях ОСОБА_3 складу правопорушення підтверджується сукупністю доказів, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 135845 від 05.04.2019, складений о 16:30 год. у м. Львові, який ОСОБА_3 підписав у присутності двох свідків та власноруч зазначив, що не поїхав тому, що мав забрати дитину з садочку (а.с. 1);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 від 05.04.2019 про те, що вони були присутні при відмові водія ОСОБА_3 пройти огляду на стан сп`яніння, в т.ч. і на наркотичне сп`яніння, як на місці так і в закладі охорони здоров`я (а.с. 2,3);

- ксерокопія постанови серії ДП18 № 022926 від 05.04.2019 по ч.1 ст. 126 КупАП (а.с.4).

При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст. ст. 245, 280 КУпАП повно та всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_3 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Покликання в апеляційній скарзі на те, що працівниками поліції протокол складений з порушенням вимог законодавства не відповідає дійсності і є необґрунтованим., оскільки сам факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 підтвердив і в суді апеляційної інстанції.

Таким чином апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення по даній справі.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, накладене на ОСОБА_3 підставно та відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП є безальтернативним.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у справі немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив :

Поновити захиснику Леську С.Я. строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу захисника - адвоката Леська Сергія Ярославовича, в інтересах ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 18 червня 2019 року щодо ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя

Львівського апеляційного суду А.В. Белена