Справа № 297/1925/18
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
07.02.2019 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Пензеника В. І., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав адвокат Пензеник В. І. в інтересах ОСОБА_1 ,
постановою Берегівського районного суду Закарпатської області від 19 вересня 2018 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Ізяслав Хмельницької області, мешканець АДРЕСА_1 , із середньою-технічною освітою, одружений, працюючий на посаді головного сержанта 3 взводу 1 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , громадянин України,
визнаний винним у вчиненні передбаченого за ч. 2 ст. 172-15 КУпАПадміністративного правопорушення й на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2465 (дві тисячі чотириста шістдесят п`ять) гривень.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 352,40 грн..
В апеляційній скарзі адвокат Пензеник В. І. в інтересах ОСОБА_1 вказує на те, що постанова судді є незаконною. Посилається на те, що судом першої інстанції порушено вимоги щодо порядку відкритого розгляду справи, оскільки ОСОБА_1 не було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи, не надано можливості пояснити обставини, що мали місце, тобто порушено право на захист. Разом із тим, стверджує, що на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді конкретної грошової суми, що не передбачено КУпАП, оскільки за основу для визначення розміру адміністративного стягнення, яке підлягає накладенню на порушника у вигляді штрафу береться неоподатковуваний мінімум доходів громадян. Крім того, стверджує, що в постанові не зазначено якими саме матеріалами справи (доказами) підтверджується вина ОСОБА_1 .. Також апелянт зазначає, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин, оскільки ОСОБА_1 участі в судовому розгляді не брав, так як не був належним чином повідомлений про такий розгляд, а про наявність постанови йому стало відомо 07.12.2018. Просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати, а провадження у справі закрити.
Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката Пензеника В. І., який підтримав доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності ОСОБА_1 , неявка якого з урахуванням вимог ст. 294 КУпАП не перешкоджає її розгляду. З матеріалів справи вбачається, що про час та місце розгляду справи ОСОБА_1 повідомлений належним чином, про що свідчить його підпис у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, яке повернулось до апеляційного суду; що відомостей про поважність причин неявки ОСОБА_1 та заяви про відкладення розгляду справи на інший термін до апеляційного суду не надходило; що в апеляційному розгляді приймав участь захисник ОСОБА_1 адвокат Пензеник В. І., який подав апеляційну скаргу, і який стверджував, що ОСОБА_1 відомо про час та місце розгляду справи, однак, він просив розглянути справу без його участі.
Так, з оскаржуваної постанови судді вбачається, що ОСОБА_1 не приймав участь у розгляді справи. При цьому, в матеріалах справи відсутні дані про те, що ОСОБА_1 належним чином повідомлений про час та місце розгляду судом першої інстанції справи; що копія постанови була вручена або надіслана ОСОБА_1 у передбачений ч. 1 ст. 285 КУпАП триденний строк. З матеріалів справи вбачається, що копія оскаржуваної постанови від 19.09.2018 направлена ОСОБА_1 02.10.2018, що підтверджується наявним у матеріалах справи супровідним листом (а. с. 35), і при цьому, у матеріалах справи відсутні дані про отримання ОСОБА_1 копії постанови. З матеріалів справи також вбачається, що захисник ОСОБА_1 адвокат Пензеник В. І. ознайомився з матеріалами справи 07.12.2018.
Зазначені обставини, на переконання апеляційного суду, перешкодили ОСОБА_1 та його захиснику адвокату Пензенику В. І., своєчасно подати апеляційну скаргу на постанову, а тому, причини пропуску адвокатом Пензеником В. І. строку на апеляційне оскарження, визнаються поважними, у зв`язку із чим, клопотання про поновлення строку визнається обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, строк поновлюється.
Апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка в постанові.
Так, викладені в протоколі щодо ОСОБА_1 обставини підтверджуються повідомленням 4 відділу 6 управління ГУ ВКР ДКР СБ України (а. с. 6-7 ), протоколами допиту свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а. с. 8-11, 12-16), протоколом огляду від 07.08.2018 (а. с. 17-21). Зокрема, поясненнями свідка ОСОБА_3 підтверджено, що про несправність роботи сигналізації йому стало відомо 07.08.2018 при проведенні перевірки об`єкта працівниками правоохоронних органів, що перевірка сигналізації під час служби не проводилась.
Відповідно до пояснень ОСОБА_1 під час перевірки працівниками правоохоронних органів роботи охоронної сигналізації було виявлено не спрацювання сигналізації, що фактів спрацювання периметральної системи охорони за час несення служби не було. Крім цього, з пояснень ОСОБА_1 вбачається, що про несправність роботи сигналізаційної системи він командуванню не доповідав.
Протоколом огляду від 07.08.2018 підтверджено, що під час перевірки складів ракетно-артилерійського озброєння та інженерних боєприпасів військової частини НОМЕР_1 було виявлено несправність периметральної сигналізації - покриває не весь периметр охорони, наявні 3 місця для встановлення 6 датчиків, однак датчики не встановлені; сигналізаційна система з моменту встановлення повноцінно не працювала.
Вищенаведені докази у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог передбачених ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного Статуту ЗСУ, ст. ст. 2, 97, 101, 203 Статуту гарнізонної та вартової служби Збройних Сил України та винуватість у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП адміністративного правопорушення.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що прокурор військової прокуратури Ужгородського гарнізону Ярошик В. П. був упереджений при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, що в нього були підстави для обмови ОСОБА_1 та фальсифікації протоколу, і що він зацікавлений у результатах розгляду справи у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні які-небудь докази, і таких до апеляційної скарги не додано й на такі не посилався захисник ОСОБА_1 адвокат Пензеник В. І., під час апеляційного розгляду справи.
Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що прокурор Ярошик В. П. при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.
Доводи апеляційної скарги про те, що в постанові не зазначено якими саме матеріалами справи (доказами) підтверджується вина ОСОБА_1 , - апеляційний суд з урахуванням вищенаведеного, відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються змістом оскаржуваної постанови, з якої вбачається, що у підтвердження вини ОСОБА_1 суд посилається на протокол про адміністративне правопорушення та інші наявні в матеріалах справи докази, тобто наведені вище.
Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції було порушено право ОСОБА_1 на захист, оскільки його не було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи, не надано можливості пояснити обставини, що мали місце, - апеляційний суд визнає такими, що не являються порушенням права ОСОБА_1 на захист і не спростовують висновків суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує те, що суд першої інстанції вжив усіх передбачених законом заходів щодо повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи, направивши відповідне повідомлення на адресу проживання ОСОБА_1 , однак, таке повернулось до суду, тобто не було вручено ОСОБА_1 з незалежних від суду першої інстанції причин; що вказана обставина врахована апеляційним судом при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження.
З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винним у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено в межах санкції вищевказаної статті, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
Доводи апеляційної скарги про те, що на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді конкретної грошової суми, що не передбачено КУпАП, оскільки за основу для визначення розміру адміністративного стягнення, яке підлягає накладенню на порушника у вигляді штрафу береться неоподатковуваний мінімум доходів громадян, апеляційний суд визнає такими, що не являються підставами для зміни чи скасування судового рішення. При цьому, апеляційний суд враховує те, що на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, що відповідає 145 неоподатковуваним мінімумам доходів громадян.
На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що ОСОБА_1 та його захисником адвокатом Пензеником В. І. не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
строк на апеляційне оскарження судового рішення поновити.
Апеляційну скаргу, яку подав адвокат Пензеник В. І. в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 19 вересня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП - залишити без зміни.
Вважати, що на ОСОБА_4 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 145 мінімумів доходів громадян, що складає 2465 гривень.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя І. В. Стан