АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія:ч. 2 ст. 172-6 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Биба Ю. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2019 р. м. Черкаси

Суддя апеляційного суду Черкаської області Биба Ю.В., за участю прокурора Курила М.П., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та захисника - адвоката Заруби С.О., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 листопада 2018 року щодо

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого начальником відділення радіаційного, хімічного, біологічного захисту та метрологічного забезпечення відділу озброєння та техніки Головного центру підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерала-майора Момота, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 29.11.2018 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 грн.

Прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 352 грн. 40 коп.

З постанови місцевого суду вбачається, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією № ГР 306207 від 29.08.2018 року, ОСОБА_3, перебуваючи на посаді начальника відділення радіаційного, хімічного, біологічного захисту та метрологічного забезпечення відділу озброєння та техніки Головного центру підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерала-майора Момота, маючи звання майора, являючись суб'єктом відповідальності за вчинення правопорушення пов'язаного з корупцією, в порушення ч. 2 ст. 52 Закону України від 14.10.2014 «Про запобігання корупції» не своєчасно повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у майновому стані, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачене ч. 2 ст.172-6 КУпАП.

Зокрема, ОСОБА_3 несвоєчасно, а саме 20.07.2017, повідомив про суттєві зміни у майновому стані від придбання на підставі договору купівлі-продажу № 4641/2017/423060 від 19.04.2017 року транспортного засобу марки «RENAULT LOGAN», номер кузова НОМЕР_1, згідно якого сума правочину становить 127 049 грн., що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених на 1 січня відповідного року - 80 000 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 порушує питання про скасування постанови судді першої інстанції через невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, з подальшим закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує на те, що згідно п. 2 Договору купівлі-продажу транспортного засобу від 19.04.2017 року передача об'єкта продавцем і прийняття його покупцем здійснюється після повної оплати та оформляється актом приймання-передачі.

Так, в день укладення договору купівлі-продажу автомобіля 19.04.2017 він передав продавцю ОСОБА_6 70 000 грн., а решту суми - 57 049 грн. він передав останньому 16.07.2017, що підтверджується розпискою та актом приймання-передачі від 16.07.2017. Таким чином, до 16.07.2017 автомобіль фактично перебував у продавця до сплати всієї суми його вартості.

Враховуючи наведене, апелянт вважає, що ним не було порушено вимоги закону, так як після передання решти суми продавцю 16.07.2017 та отримання автомобіля за Актом приймання-передачі, він 20.07.2017 він повідомив НАЗК про суттєві зміни у своєму майновому стані.

Заслухавши думку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та його захисника - адвоката Заруби С.О. про задоволення апеляційних вимог в повному обсязі з підстав, наведених в апеляційній скарзі, міркування прокурора Курила М.П. про законність, обґрунтованість постанови суду першої інстанції та відсутність підстав для задоволення апеляційних вимог ОСОБА_3, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 7 та ст.ст. 245, 280 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин кожної справи, правильного і справедливого її вирішення. Суддя зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам ст. 283 КУпАП, ґрунтуватися на встановлених в ході судового розгляду обставинах та достатніх і беззаперечних доказах, оцінка яких проводиться в порядку ст. 252 КУпАП, шляхом всебічного, повного і об'єктивного їх дослідження як окремо, так і в сукупності з іншими обставинами.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, зазначених вимог закону суд першої інстанції не дотримався та не вжив усіх заходів для всебічного, повного та об'єктивного з'ясування обставин справи, всупереч ст.ст. 245, 252 КУпАП.

Зокрема, як вбачається зі змісту протоколу № ГР 306207 про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, передбачене ч. 2 ст. 172-6 КУпАП від 29.08.2018, складеного начальником сектору протидії корупції управління захисту економіки в Черкаській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України ОСОБА_7, ОСОБА_3, будучи суб'єктом, на якого поширюються вимоги ч. 2 ст. 52 ЗУ «Про запобігання корупції», в їх порушення несвоєчасно, тобто 20.07.2017 повідомив НАЗК про суттєві зміни у майновому стані, а саме придбання транспортного засобу, вартість якого перевищує 50 прожиткових мінімумів встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, коли як такий обов'язок у нього виник до 29.04.2017 включно, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

В судовому засіданні суд першої інстанції визнав факт вчинення ОСОБА_3 адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, за обставин, наведених в протоколі, доведеним.

Разом з цим, такі висновки суду першої інстанції не знайшли свого об'єктивного підтвердження в ході апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення, з огляду на наступне.

Санкцією частини 2 ст. 172-6 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

З суб'єктивної сторони дане адміністративне правопорушення передбачає наявність умисної форми вини. Зокрема, відповідальність за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані настає за умови, що суб'єкт усвідомлював протиправний характер своїх дій і мав прямий умисел спрямований на ухилення від повідомлення чи несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, керуючись особистим інтересом чи інтересами третіх осіб. Вчинення такого діяння через необережність не охоплюється санкцією ч. 2 ст. 172-6 КУпАП і виключає притягнення до адміністративної відповідальності.

Як передбачено в ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно п.2 роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією» вих. № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017, суб'єктивна сторона правопорушень пов'язаних з корупцією характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності. Крім того, на умисну форму вини, а також наявність відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи, чи інтересу третіх осіб, як на обов'язкові ознаки корупційного правопорушення також звертає увагу Конституційний Суд України в рішенні від 06.10.2010 (справа №1-27/2010).

Разом з цим, з протоколу про адміністравтине правопорушення та долучених до нього матеріалів не вбачається наявність умисної форми вини ОСОБА_3 в частині несвоєчасного, поза межами граничного строку, повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, наявність такого умислу не доведена прокурором і в ході апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення.

Як встановлено в ході апеляційного розгляду, військове звання «майор» ОСОБА_3 присвоєно 24.06.2013 наказом Голови Державної прикордонної служби України від 24.06.2013 № 379-ОС. Згідно наказу Голови Державної прикордонної служби України від 12.12.2017 № 1268-ОС майора ОСОБА_3 призначено на посаду начальника відділення радіаційного, хімічного, біологічного захисту та метрологічного забезпечення відділу озброєння та техніки Головного центру підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерал-майора Ігоря Момота, тому, відповідно п.п. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», є суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язані з корупцією.

Оскільки ОСОБА_3 являється суб'єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», він зобов'язаний у визначеному законом порядку подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави та виконувати додаткові заходи фінансового контролю, передбачені ч. 2 ст. 52 ЗУ «Про запобігання корупції».

Зокрема, за змістом ч. 2 ст. 52 даного Закону, у разі суттєвої зміни у майновому стані, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених на 1 січня відповідного року, суб'єкт декларування у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов'язаний письмово повідомити про це НАЗК. Вказана інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування та оприлюднюється на офіційному сайті НАЗК.

Згідно матеріалів справи про адміністративне правопорушення, 19.04.2017 у ОСОБА_3 19.04.2017 відбулися суттєві зміни у майновому стані від придбання на підставі договору купівлі-продажу № 4641/2017/423060 від 19.04.2017 року транспортного засобу марки «RENAULT LOGAN», номер кузова НОМЕР_1, згідно якого сума правочину становить 127 049 грн., що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених на 1 січня відповідного року, тобто 80 000 грн. (ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2017 рік» з 1 січня 2017 встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб в сумі 1 600 грн.).

Про факт набуття права власності на транспортний засіб свідчить договір купівлі-продажу № 4641/2017/423060 від 19.04.2017 року та реєстраційна картка ТЗ від 22.04.2017 про те, що власником транспортного засобу марки «RENAULT LOGAN» на підставі договору від 19.04.2017, є ОСОБА_3

Тобто, починаючи з набуття права власності на даний транспортний засіб у ОСОБА_3 з'явився обов'язок, на виконання ч. 2 ст. 52 ЗУ «Про запобігання корупції», повідомити НАЗК про суттєвої зміни у майновому стані і граничним терміном такого повідомлення є 29.04.2017.

За даними Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_3 повідомив про суттєві зміни в майновому стані 20.07.2017.

Як слідує з пояснень ОСОБА_3 наданих суду першої та апеляційної інстанції, він вважав, що обов'язок повідомити про суттєві зміни в майновому стані у нього виник з 16.07.2017, коли по Акту приймання-передачі ТЗ, після погашення фінансових зобов'язань, йому передано транспортний засіб марки «RENAULT LOGAN», тому, в межах десятиденного строку, тобто 20.07.2017 він повідомив НАЗК про таку зміну.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що у ОСОБА_3 не було прямого чи непрямого умислу на неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, пов'язані з придбанням транспортного засобу вартістю 127 049 грн., оскільки останній, добросовісно помилявся про дату набрання ним права власності на майно та початок перебігу строку повідомлення НАЗК про суттєві зміни у майновому стані, пов'язаного з його придбанням, а прокурором в судовому засіданні не доведено протилежного.

Оскільки матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять будь-яких доказів, що безпосередньо, поза розумним сумнівом вказували б на наявність у ОСОБА_3 умислу (прямого чи непрямого) та відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи, чи інтересу третіх осіб, на несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, з урахуванням того факту, що він фактично повідомив про суттєві зміни у майновому стані 20.07.2017, тобто до виявлення уповноваженою особою вчиненого ним правопорушення, не вбачаю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, в тому числі і у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За змістом ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до п.2 ч.8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

У зв'язку з вищевикладеним, вважаю, що постанова районного суду щодо ОСОБА_3 є незаконною та необґрунтованою, в зв'язку з чим підлягає скасуванню, а провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 - закриттю відповідно до п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Разом з цим, апеляційний суд позбавлений можливості вирішити питання про повернення сплаченого ОСОБА_3 судового збору, на виконання постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 29.11.2018, в сумі 352 грн. 40 коп., оскільки в якості підтвердження його сплати останнім надано копію квитанції та не порушувалось питання про його повернення.

На підставі викладеного та керуючись п.1 ч.1 ст. 247, ст. 294 КУпАП -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 листопада 2018 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю. В. Биба