Номер провадження: 33/813/845/19
Номер справи місцевого суду: 507/426/19
Головуючий у першій інстанції Дармакука Т.П.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2019 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 507/426/19

Одеський апеляційний суд у складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- за участі секретаря судового засідання - Віцько А.І.,

розглянувши у відкритому судовому апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Любашівського районного суду Одеської області від 06 липня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Вищезазначеною постановою суду притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі - 10 200 грн. на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп..

Відповідно до змісту постанови суду першої інстанції, 13.03.2019 року о 19:40 годині по вулиці Горького в смт. Любашівка Одеської області ОСОБА_1 керував автомобілем "ВАЗ-21093", д/н НОМЕР_1 , при цьому перебував у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився в Любашівській ЦРЛ та згідно висновку № 000008 від 13.03.2019 року ОСОБА_1 перебував стані алкогольного сп`яніння. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил Дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року.

На підставі викладених обставин, співробітником поліції складено протокол про адміністративне порушення серії ОБ №073724 від 13.03.2019 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що оскаржувана постанова ухвалена з порушенням діючого законодавства. Судом першої інстанції не було повно та всебічно досліджено матеріали справи. Посилається на те, що він керував автомобілем без ознак алкогольного сп`яніння. Співробітниками поліції та Любашівської ЦРЛ були допущені порушення вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Посилаючись на такі доводи, ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, приходжу до таких висновків.

Згідно з положеннями ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Мотивуючи винуватість, суд першої інстанції дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

Матеріалами справи, дослідженими судом першої інстанції та перевіреними під час апеляційного розгляду, беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 винен у вчиненні адміністративного правопорушення та підлягає притягненню до адміністративної відповідальності, що підтверджується письмовими матеріалами справи, а саме: відомостями, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ № 073724 від 13 березня 2019 року, який відповідає вимогам ст.256 КУпАП, яким зафіксовано дату, місце та обставини вчинення правопорушення; висновком № 000008 від 13.03.2019 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 13.03.2019 року, із якого слідує , що за допомогою спеціального технічного засобу «Алконт» в Любашівській ЦРЛ проводилось обстеження ОСОБА_1 та результат обстеження - 2,2 % проміле. Висновок та діагноз за результатами огляду - алкогольне сп`яніння; свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, із якого вбачається, що прилад для вимірювання концентрації парів алкоголю «Алконт-01су-U» пройшов повірку, за результатами якої встановлено, що засіб вимірювальної техніки відповідає вимогам АПАФ 413422.00М, свідоцтво чинне до 14.02.2020 року; копією з журналу реєстрації медичних оглядів з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; інформацією зафіксованою на диску відеофіксації події із якої вбачається, що ОСОБА_1 керував автомобілем та проходив медичний огляд на перебування його в стані сп`яніння; показами допитаної в якості свідка ОСОБА_2 - лікаря Любашівської ЦРЛ, яка в судовому засіданні пояснила, що за допомогою спеціального технічного засобу «Алконт» в приміщенні Любашівської ЦРЛ, вона як черговий лікар проводила обстеження ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, їй допомагав фельдшер, за результатом обстеження нею було встановлено, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння та приладом «Алконт» зафіксовано - 2,2% проміле. Обстеження приладом проводилося двічі. Пояснення ОСОБА_1 про те, що прилад показав спочатку 0 проміле не відповідає дійсності, оскільки такої похибки не може бути, до того ж у ОСОБА_3 були зовні ознаки алкогольного сп`яніння: хитка хода та запах алкоголю із порожнини рота, був агресивний, роздратований. Із приводу відеозапису на якому видно, що приладом «Алконт» зафіксовано 2,6 проміле свідок зазначила, що обстеження проводиться двічі і невелика похибка між двома результатами можлива.

Надавши об`єктивну правову оцінку доводам апеляційної скарги, апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки вони спростовуються дослідженими вище доказами, не довіряти яким, у суду апеляційної інстанції підстав немає.

Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортним засобом особою в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до приписів п/п «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Об`єктивно оцінивши докази у справі, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що зазначені вище докази повністю доводять вину ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Накладаючи на ОСОБА_3 адміністративне стягнення, суд першої інстанції обґрунтовано застосував стягнення у вигляді штрафу та позбавлення права керувати транспортними засобами, адже воно, відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безальтернативним.

До того ж, ОСОБА_3 не надав суду доказів на спростування змісту протоколу про адміністративне правопорушення та висновків суду першої інстанції.

Аналіз доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 показав, що вони є надуманими і безпідставними, адже факт незгоди ОСОБА_3 з результатами тесту та порушення порядку проведення медичного огляду на стан сп`яніння не впливає на його об`єктивність.

Апеляційний суд враховує, що від ОСОБА_3 скарг та зауважень на дії працівників поліції не надходило, а також щодо неправильності зазначення відомостей у протоколі про адміністративне правопорушення, тому його доводи апеляційної скарги є намаганням уникнути відповідальності за вчинення правопорушення.

Таким чином, доводи ОСОБА_4 про те, що суд першої інстанції не дослідив всіх обставин справи та не надав їм об`єктивної оцінки, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки вони спростовуються наведеними вище доказами, які є належними та допустимими, не довіряти яким у суду апеляційної інстанції підстав немає.

Відповідно до приписів ст.ст. 33-36 КУпАП, накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд першої інстанції належним чином мотивував застосування стягнення у вигляді штрафу та позбавлення права керувати транспортними засобами характером, ступенем суспільної небезпеки та тяжкістю вчиненого правопорушення.

В ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (ЄСПЛ) вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з того, що факт вчинення апелянтом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується висновком щодо результатів огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння № 000008 від 13.03.2019 р. (а. с. 4).

Доводи апеляційної скарги апеляційний суд оцінює критично, оскільки факт перебування водія в стані алкогольного сп`яніння матеріалами справи не спростовується, а сам ОСОБА_1 не був позбавлений права надавати суду відповідні докази, у тому числі і щодо кількісних показників змісту алкоголю в біологічних зразках ОСОБА_1. З урахуванням наведеного вище доводи апеляційної скарги не впливають на правильність прийнятого рішення.

Так, доводи апеляційної скарги стосовно того, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі не підлягають задоволенню.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи справу дійшов правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України. Підстави для скасування або зміни постанови суду першої інстанції відсутні.

У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Виходячи з вищезазначеного, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою. Підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 8, 62 Конституції України, ст.ст. 7, 252, 280, 284, 293, 294 Кодексу

України про адміністративні правопорушення, Одеській апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Любашівського районного суду Одеської області від 06 липня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду: А.П. Заїкін