справа № 631/55/19
провадження № 3/631/62/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2019 року селище міського типу ОСОБА_1

Суддя Нововодолазького районного суду Харківської області Трояновська Т.М., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов від Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області відносно:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, місце народження: м. Південне Харківського району Харківської області, працює головним бухгалтером СТОВ СЦРЦВР «МЖА», проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 163-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

18 січня 2019 року до Нововодолазького районного суду Харківської області надійшов адміністративний матеріал від Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області відносно ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.163-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення № 14 від 27.12.2018 року вбачається, що ОСОБА_2, будучи на посаді головного бухгалтера СТОВ СЦРЦВР «МЖА» несвоєчасно подала платіжне доручення на перерахування коштів по екологічному податку та рентній платі за користування надрами за ІІІ квартал 2018 року, граничний термін сплати 19.11.2018 року, а фактично сплачено 22.11.2018 року, чим порушено п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, що підтверджено актом перевірки №59/20-40-52-05-20/35617375 від 27.12.2018 року.

У судове засідання ОСОБА_2 не зявилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, за адресою, зазначеною в протоколі про адміністративне правопорушення, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення отримане 21 січня 2019 року, про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи не надсилала.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі - Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обовязки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із обєкта і цілі ст. 6 Конвенції, оскільки здійснення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції в праві встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року, в якому зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» (заява №3236/03) вказує, що сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Положеннями ст. 277 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) передбачено пятнадцятиденний строк розгляду справ про адміністративні правопорушення, при цьому ст. 38 КУпАП визначає кінцевий строк притягнення до адміністративної відповідальності, який становить три місяці з дня вчинення правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 обізнана щодо складання відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 163-2 КУпАП, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Проте, у судові засідання, що були призначені на 31.01.2019 року та 14.02.2019 року, не зявилась про причин неявки суд не повідомила.

Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки затягування розгляду справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП). Тим більше, що стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за статтею 163-2 КУпАП за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Суддя, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до положень пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобовязаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи (п. 36.1 ст. 36 Податкового кодексу України).

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 є головним бухгалтером ТОВ СТОВ СЦРЦВР «МЖА на яку покладені обовязки, встановлені Податковим кодексом України.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вина правопорушника підтверджується даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення № 14 від 27.12.2018 року (а.с. 5-6), копією акту про результати камеральної перевірки №59/20-40-52-05-20/35617375 від 27.12.2018 року (а.с. 7-9), копіями податкових повідомлень рішень від 14.01.2019 року № НОМЕР_1 (а.с. 11-12).

Таким чином вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена повністю, а його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 163-2 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 34 КУпАП орган (посадова особа), який вирішує справу про адміністративне правопорушення, може визнати пом'якшуючими і обставини, не зазначені в законі.

В якості обставини, що помякшує відповідальність за адміністративне правопорушення, суддя вбачає відсутність діючих адміністративних стягнень у ОСОБА_2

Обставиною, що обтяжує відповідальність ОСОБА_2 за адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 36 КУпАП, суддею не вбачається.

Обираючи вид адміністративного стягнення правопорушникові, суд враховує характер вчиненого правопорушення, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність.

Враховуючи вищевикладене, з метою запобігання вчинення у подальшому нових правопорушень та досягнення мети адміністративного покарання, беручи до уваги характер скоєного адміністративного правопорушення, особу правопорушника та ступень його вини, суддя вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах санкції ч.1 ст. 163-2 КУпАП.

В порядку ч.5 ст.283 КУпАП суд вирішує питання про стягнення судового збору з особи, на яку накладається адміністративне стягнення.

Відповідно до вимог статті 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення судовий збір сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно частини 1 та пункту 5 частини 2 статті 4 Закону України № 3674-VI від 08 липня 2011 року «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у сумі, яка дорівнює 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому він справляється.

Абзацом 3 статті 7 Закону України № 2629-VІІІ від 23.11.2018 року «Про Державний бюджет України на 2019 рік» з 1 січня 2019 року встановлений прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб в сумі 1921 гривня.

В звязку з вищевикладеним, вважаю за необхідне стягнути із ОСОБА_2 судовий збір по справі про адміністративне правопорушення у розмірі 384,20 гривень, - зарахувавши його до спеціального фонду Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 34, 40-1, 163-2, 245, 279, 280, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 163-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 85 гривень 00 копійок, який стягнути на користь держави на р/р 0371, ККД 21081100, МФО 899998, код 37934670, одержувач: управління Державної казначейської служби України у Нововодолазькому районі Харківської області, банк: Казначейство України.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, 384 гривні 20 копійок судового збору на р/р 0371, одержувач: УДКСУ у Нововодолазькому районі, банк отримувача: Казначейчство України, код отримувача за , код банку отримувача МФО 899998, код класифікації доходів бюджету 22030101.

Копію постанови направити ОСОБА_2 та до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області для відома.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через пятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через пятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

В разі не сплати штрафу у строк встановлений ч.1 ст. 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення у порядку примусового виконання постанови стягується штраф у подвійному розмірі (170,00 грн.)

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Нововодолазький суд Харківської області протягом десяти днів з моменту її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Якщо апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку, у разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Строк предявлення до виконання протягом трьох місяців.

Суддя Т.М. Трояновська