Справа № 539/2084/19
Провадження № 3/539/550/2019
П О С Т А Н О В А
Іменем України
27 травня 2018 року м.Лубни
Суддя Лубенського міськрайонного суду Полтавської області Гудков С.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності :
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 .105 Полтавської області, пенсіонера, інваліда війни 2 групи, учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, ідентифікаційний код невідомий, -
за ч.1 ст.164 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП), -
В С Т А Н О В И В :
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 15 травня 2019 року гр. ОСОБА_1 на автомобілі ВАЗ 211140 д/н НОМЕР_1 надавав послуги з перевезення пасажирів у таксі без оформлення відповідної ліцензії на перевезення.
Дії ОСОБА_1 працівниками Управління Укртрансбезпеки кваліфіковано за ч.1 ст.164 КУпАП.
ОСОБА_1 свою вину не визнав, пояснивши, що послуги з таксі він не надавав. Крім цього, він зауважив, що відсутні будь-які належні та допустимі докази про заняття ним господарської діяльності без ліцензії, відсутні докази систематичності таких дій, їх самостійний та ініціативний характер, що і становить суть господарської діяльності.
Заслухавши ОСОБА_1 , дослідивши наявні матеріали та докази справи, вважаю, що провадження по справі підлягає закриттю з наступних підстав.
У відповідності до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною 1 ст.164 КУпАП передбачено відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).
Суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП (в частині здійснення господарської діяльності без ліцензії та дозвільних документів) може бути лише суб`єкт господарювання.
Відповідно до ч.2 ст.55 ГК України суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до ЦК України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.
Натомість, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.164 КУпАП від 15.05.2019 року, ОСОБА_1 є лише водієм транспортного засобу і жодних доказів на підтвердження того, що останній здійснював перевезення пасажирів, здійснюючи господарську діяльність надаючи послуги таксі, матеріали справи не містять, як і не містять відомостей щодо належності йому на праві власності зазначеного автомобіля, яким він керував.
Більше того, до загальних ознак господарської діяльності закон відносить не тільки факт надання послуг за винагороду, а й систематичність таких дій, їх самостійний та ініціативний характер, що і становить суть господарської діяльності.
Відповідно до ч.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року №3 "Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності" під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.
Крім того, в даному протоколі лише формально зазначено, що ОСОБА_1 займався господарською діяльністю з перевезення пасажирів, однак не вказано осіб, яким він надавав послуги таксі, за якою ціною здійснював послуги з перевезення пасажирів, чи існувала регулярність таких послуг та чи взагалі такі послуги надавалися, не зазначено кількість пасажирів, яких перевозив.
Таким чином винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, не вбачається, оскільки останній не є суб`єктом господарювання, а отже в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.
При цьому суд враховує, що у своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, ЄСПЛ повторює та наголошує, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
З огляду на вказане сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 не може бути беззаперечним доказом його вини, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих, не спростованих презумпцій факту.
Також особою, що складала протокол про адміністративне правопорушення, взагалі не перевірялось, чи отримував ОСОБА_1 ліцензію на здійснення господарської діяльності та чи зареєстрований він як суб`єкт підприємницької діяльності.
Отже, будь-які докази, що свідчили б про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП, в матеріалах справи відсутні.
З урахуванням викладеного приходжу до висновку про закриття провадження в справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП, -
П О С Т А Н О В И В :
Провадження в справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.164 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга може бути подана до Полтавського апеляційного суду через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду С.В.Гудков