Справа № 354/195/19
Провадження № 33/4808/280/19
Категорія ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Польська М. В.
Суддя-доповідач Малєєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2019 року м. Івано-Франківськ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Малєєв А.Ю., розглянувши справу про адміністративні правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 29 травня 2019 року,

в с т а н о в и в :

1. Зміст постанови суду першої інстанції.

1.1. Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті гривень) грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 384 грн. 20 коп. судового збору.

1.2. Згідно даних оскаржуваної постанови та протоколів про адмінправопорушення, ОСОБА_3 01.03.2019 о 23 год. 15 хв. в с. Поляниця по вул. Карпатській керував автомобілем марки DAEWOO LANOS, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився з використанням спеціального технічного засобу «Драгер» в присутності двох свідків, результат тесту позитивний.

Таким чином, ОСОБА_3 порушив вимоги п.2.9а ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст. 130 КУпАП.

Окрім того, 01.03.2019 о 23 год. 15 хв. в с. Поляниця по вул. Карпатській ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки DAEWOO LANOS, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, внаслідок чого виїхав на смугу зустрічного руху і допустив зіткнення з іншим транспортним засобом, марки AUDI A6, реєстраційний номер НОМЕР_2 , в результаті чого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.

Таким чином, ОСОБА_3 порушив вимоги п.12.1 ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ст. 124 КУпАП.

2. Доводи апеляційної скарги.

Апелянт вважає, що оскаржувана постанова є незаконною, постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права, і підлягає скасуванню з таких підстав:

- 29.05.2019 в суді відмовились прийняти заяву матері в інтересах ОСОБА_4 щодо перенесення судового засідання в зв`язку з перебування останнього на стаціонарному лікуванні;

- суддя суду першої інстанції теж відмовилась в отриманні вищевказаної заяви щодо перенесення розгляду справи та надала матері відповідача реквізити для сплати штрафу ще до розгляду справи по суті, що свідчить про упередженість судді;

- суд розглянув справу за відсутності ОСОБА_4 , який не міг бути присутнім в судовому засіданні, оскільки перебував на стаціонарному лікуванні, цим самим позбавивши останнього права на захист і справедливий суд, гарантовані Конвенцією;

- обставини вчинення ОСОБА_5 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, належним чином судом першої інстанції не встановлено, а зроблено лише на підставі протоколів про адміністративні правопорушення, тобто не носять категоричних тверджень, а тому притягнення його до відповідальності не може вважатись законним та обґрунтованим;

- в судовому засіданні 29.05.2019 не був присутній, копію оскаржуваної постанови отримав 12.06.2019, що підтверджує особистим підписом, відтак, вважає, що строк апеляційного оскарження пропущено з поважних причин.

Просить поновити строк апеляційного оскарження, оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю у діях ОСОБА_4 ознак зазначеного адміністративного правопорушення.

3. Позиції сторін.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_6 не заперечив ні факту керування т/з у стані сп`яніння, ні те, що виїхав на зустрічну смугу з-за неуважності і допустив ДТП. Вважає, що постанова суду незаконна, оскільки справа розглянута без нього.

4. Мотиви апеляційного суду.

4.1. Перевіривши матеріали справи і доводи апеляції, заслухавши ОСОБА_2 суд вважає, що строк на апеляційне оскарження слід поновити, а апеляційну скаргу залишити без задоволення з таких мотивів.

4.2. Згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.

Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Вищевказана норма ч. 2 ст. 294 КУпАП забезпечує за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законну мету і не порушує саму сутність цього права.

Судом встановлено, що 29.05.2019 судовий розгляд справи відбувся без участі відповідача ОСОБА_4 , який з 27.05.2019 по 01.06.2019 перебував на стаціонарному лікуванні (а.с. 44 виписка). Копію постанови йому направлено 04.06.2019 (а.с. 40 супровідний). В матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутнє документальне підтвердження про вручення ОСОБА_7 копії оскаржуваної постанови. Зі слів апелянта, оскаржувану постанову він отримав лише 12.06.2019 (абз. 1 а.с. 43 апеляційна скарга), а, згідно штампу вхідної кореспонденції, 18.06.2019 подав до суду першої інстанції апеляційну скаргу. Апеляційний суд враховує, що понеділок 17.06.2019 був офіційним вихідним днем.

Відповідно до статей 2, 3 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» завданням суду є забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Реалізація права на справедливий судовий розгляд передбачає, зокрема, забезпечення доступу до правосуддя. Судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи в порядку, встановленому Конституцією України та законами України. Європейський суд з прав людини трактує доступ до правосуддя як одне з фундаментальних прав людини і громадянина, яке випливає зі змісту права на справедливий, незалежний безсторонній суд, утворений на підставі закону.

За Конституцією України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Оцінюючи обставини, на які посилається апелянт, враховуючи його пояснення, та з метою забезпечення реалізації його права на доступ до суду, до правосуддя, права на захист та на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, апеляційний суд вважає поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження та достатніми для його поновлення.

4.3. Відповідно до вимог ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

4.4. Відповідно до вимог п. 2.9 „а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

4.5. Відповідно до вимог п.12.1 ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна передбачено приписами ст. 124 КУпАП.

4.6. Згідно ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

4.7. Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції постановив мотивоване законне рішення, дослідивши в судовому засіданні наявні в матеріалах справи докази та надавши оцінку всім фактичним даним, з огляду на наступне.

Незважаючи на факт відмови ОСОБА_4 від підпису протоколів про адміністративне правопорушення, результатів огляду на стан сп`яніння, надання пояснень під час складання протоколів та проходження огляду, на переконання суду, вина останнього в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні підтверджено матеріалами справи, що переглядається. Зокрема: протоколами про адміністративне правопорушення від 02.03.2019 (а.с. 1, 18), поясненнями свідків правопорушення ОСОБА_8 (а.с. 2) та ОСОБА_9 (а.с. 2), направленням на огляд водія від 02.03.2019 (а.с. 4), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних заходів від 02.03.2019 (а.с. 5), результатом алкотесту Drager 6810 від 02.03.2019, що склав 2,07% (а.с. 6), копією Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 10.10.2018 (а.с. 7), довідкою із бази «АРМОР», згідно якої 22.10.2018 ОСОБА_3 керував транспортним засобом у стані сп`яніння (а.с. 10), оптичним диском з відеоматеріалом до протоколу серії ДПР18 №053787 від 02.03.2019, на якому поза розумним сумнівом ОСОБА_3 продуває алкотест Drager, результати якого працівник поліції оголошує та засвідчує присутнім свідкам (а.с. 11), копією схеми місця ДТП від 01.03.2019 (а.с. 19), поясненнями ОСОБА_10 власника транспортного засобу, з яким ОСОБА_3 допустив зіткнення (а.с. 20), копією посвідчення водія ОСОБА_4 (а.с. 23).

Таким чином, апеляційний суд вважає поза розумним сумнівом доведеним, що 01.03.2019 о 23 год. 15 хв. в с. Поляниця по вул. Карпатській ОСОБА_3 , керуючи автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, внаслідок чого виїхав на смугу зустрічного руху і допустив зіткнення з іншим транспортним засобом. ОСОБА_3 порушив вимоги п. 2.9а та п.12.1 ПДР, чим вчинив адміністративні правопорушення, відповідальність за які передбачено ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

4.8. Щодо доводів апелянта про порушення судом його права на доступ до правосуддя та справедливий суд.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР передбачено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Згідно матеріалів адміністративної справи, адміністративне правопорушення скоєно 01.03.2019, з приводу чого 02.03.2019 складено відповідні протоколи. Таким чином, суд першої інстанції розглянув справу 29.05.2019 в межах процесуальних строків, визначених законом. Суд першої інстанції, з урахуванням приписів законодавства, викликав ОСОБА_4 в судові засідання (а.с. 33, 34, 38 поштові повідомлення про вручення), про що не заперечує і особисто апелянт (ост. абз. а.с. 42), а також відкладав розгляд справи за його письмовим клопотанням, поданим своєчасно до суду (а.с. 36 заява).

Суд відхиляє доводи апелянта з приводу того, що 29.05.2019 працівники та суддя суду першої інстанції відмовились прийняти заяву матері ОСОБА_4 в його інтересах про перенесення судового засідання, оскільки відсутні дані, що така подія відбувалась

Окрім того, апеляційний суд, поновивши ОСОБА_7 пропущений строк апеляційного оскарження (п.п. 4.2. даної Постанови), забезпечив реалізацію його права на доступ до суду, до правосуддя, права на захист, гарантовані законодавством, в тому числі і Конвенцією.

4.9. Будь-яких інших підстав, мотивів, доводів оскарження постанови суду першої інстанції апеляційна скарга ОСОБА_4 не містить.

5. За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що жодних порушень законодавства про адміністративні правопорушення, які б вплинули на правильність прийнятого місцевим судом рішення та були б підставою для його скасування, під час складання протоколу про адміністративні правопорушення та під час розгляду справи в суді першої інстанції, не встановлено.

Відтак апеляційних підстав для скасування постанови судді немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 29 травня 2019 року відносно ОСОБА_1 залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду А.Ю. Малєєв