Справа № 161/3364/19 Провадження №33/802/317/19 Головуючий у 1 інстанції:Черняк В. В.
Категорія:ч.1 ст.130, ч.2 ст.123 КУпАП Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

судді - Гапончука В.В.,

особи, яка притягується до відповідальності - ОСОБА_1 ,

захисника - Стасюка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 квітня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, працюючого на посаді директора ТзОВ «ЛЗКУ», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ч.2 ст.123, ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.123, ч.1 ст.130 КУпАП та, за правилами ст.36 КУпАП, застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Постановою суду стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 коп. судового збору.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 21 лютого 2019 року о 22 год. 05 хв. в м. Луцьку по вул. Дубнівській 7-3, в порушення п.2.5 ПДР України, керував транспортним засобом марки Chevrolet Aveo, номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова та, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановлено законом порядку, відмовився у присутності двох свідків, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Він же, в тому ж місці, 21 лютого 2019 року о 22 год. 03 хв., в порушення п.20.3, 20.5 ПДР України, керуючи вищезазначеним транспортним засобом, порушив правила проїзду залізничного переїзду, а саме : в`їхав на нього при ввімкненому забороненому сигналу світлофора, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.123 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження за відсутністю у його діях події та складу адміністративного правопорушення. Вказує на незаконність рішення суду у зв`язку з невідповідністю обставин справи, неправильного застосування матеріального та процесуального права та не доведеністю обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стверджує, що показання свідків при оформленні адміністративного протоколу відносно нього не відповідають дійсності, оскільки вони є заінтересованими особами, а саме - працівниками Національної гвардії України. Окрім того, вказує, що судом не взято до уваги відмінності у місцях реєстрації вказаних свідків у своїх поясненнях.

Відеозапис із нагрудної камери поліцейських є фрагментарним, не інформативним; на думку апелянта - змонтованим.

Стверджує, що працівниками патрульної поліції не забезпечено законного порядку огляду водія на стан алкогольного сп`яніння.

Вказує на відсутність у матеріалах справи будь яких доказів на порушення останнім правил дорожнього руху України, що передбачають адміністративну відповідальність за ч.2 ст.123 КУпАП.

Окрім цього, зазначив, що суддею не було досліджено письмові матеріали справи, не оглянуто відеозапис, не досліджено пояснення свідків та протоколи правопорушення, не викликано та не заслухано свідків, поліцейських для дачі пояснень по суті.

Стверджує, що суддя, при постановленні рішення, в порушення норм процесуального права, позбавив його права керування на строк, який не передбачений санкцією вказаної статті.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисника, які скаргу підтримали із наведених у ній підстав, приходжу до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Зважаючи на те, що судом вжито усіх необхідних заходів для повного та всебічного з`ясування обставин справи, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, а також враховуючи закінчення строків притягнення особи до відповідальності, суд вважає, що слід вирішити справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.123, ч.1 ст.130 КУпАП в межах тих доказів, які містяться у матеріалах справи та долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно положень статтей 245, 252, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КпАП України, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.

На думку апеляційного суду, вказаних вимог закону при розгляді справи місцевий суд дотримався у повному обсязі.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.123 КУпАП, тобто у порушенні правил проїзду залізничного переїзду, а саме в`їзд на нього при ввімкненому забороненому сигналі світлофору повністю стверджується доказами, які містяться в матеріалах справи у їх сукупності.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №066129 від 21.02.2019 року о 22 год. 30 хв., ОСОБА_1 , в порушення п.20.3, 20.5 ПДР України - порушив правила проїзду залізничних переїздів, а саме: в`їхав на залізничний переїзд при ввімкненому забороненому сигналі світлофора (а.с.2).

Дана обставина підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які вказали, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки Chevrolet Aveo, державний номерний знак НОМЕР_1 проїхав на заборонений сигнал світлофора перед залізничним переїздом (а.с.6,7).

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 123 КУпАП є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки у відповідності до ст.ст. 251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.

Твердження ОСОБА_1 щодо відсутності доказів, які б слугували причиною притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.123 КУпАП спростовуються вищевказаними доказами та сприймаються судом як спосіб уникнення правопорушником адміністративної відповідальності.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, тобто у керуванні транспортним засобом із ознаками алкогольного сп`яніння та відмови від проходження огляду на стан сп`яніння повністю доведена дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, що перевірені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та у взаємозв`язку для ухвалення даного рішення.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху передбачено, що водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №319648 від 21.02.2019 року вбачається, що о 22 год. 05 хв., ОСОБА_1 керував автомобілем марки Chevrolet Aveo, номерний знак НОМЕР_1 , із ознаками сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився у присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху (а.с.1).

Даний факт підтверджується поясненнями гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які містяться в матеріалах справи, згідно яких 21.02.2019 року в період часу з 22 год. 19 хв. 22 год. 23 хв. працівниками патрульної поліції їх було залучено в якості свідків при оформленні адміністративних матеріалів, за вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. У їх присутності водій транспортного засобу Chevrolet Aveo номерний знак НОМЕР_1 - ОСОБА_1 від проходження у встановленому законом огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовився. Також у їх присутності вказаний водій був ознайомлений зі своїми правами та обов`язками, передбаченими ст.63 Конституції України та ст. 268 КУпАП , про що свідчить його підпис на протоколі про адміністративне правопорушення (а.с. 1,4).

Допитані у судовому засіданні при розгляді справи в апеляційному порядку працівники поліції ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суду пояснили, що 21.02.2019 року здійснювали патрулювання у складі екіпажу «Цунамі 109» разом із працівниками «Національної гвардії» ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на проспекті Соборності поблизу місцевого ЗАГСу було помічено автомобіль, який рухався без увімкненого ближнього світла. На світлову та звукову сигналізацію водій не реагував та здійснив зупинку автомобіля лише біля гіпермаркету «ТАМ-ТАМ».

Встановивши особу - водія, яким виявився гр. ОСОБА_1 в електронному форматі було винесено постанову про порушення водієм п.19.1 ПДР України та притягнуто до відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

Зі слів свідків - працівників поліції, у останніх виникла підозра з приводу перебування особи-порушника у стані алкогольного сп`яніння. Продовживши спостереження за автомобілем під керуванням ОСОБА_1 , поліцейські помітили, як останній по вул. Карпенка-Карого виїхав на залізничний переїзд при забороненому сигналі світлофору.

При зупинці автомобіля було складено протокол про порушення п.20.3 та 20.5 ПДР України та запропоновано пройти тест у встановленому законом порядку на визначення стану алкогольного сп`яніння, на що останній відмовився у присутності двох свідків.

Дані пояснення осіб є чіткими, послідовними, відповідають фактичним обставинам справи та не викликають сумніву в апеляційного суду, тому суд вважає їх належними та допустимими.

Згідно відеозапису із бодікамер поліцейський від 21.02.2019 року вбачається, що ОСОБА_1 дійсно в цей день був зупинений працівниками патрульної поліції, від проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку - відмовився в присутності двох свідків - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ( а.с.10 - робоча копія диску із бодікамер поліцейських).

Постановою поліцейського УПП у Волинській області рядового поліції Обишука В.Ю. від 21.02.2019 року стверджується факт керування транспортним засобом безпосередньо ОСОБА_1 , порушення п.19.1 ПДР України та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. за порушення ч.2 ст.122 КУпАП (а.с.8).

Відповідно до даних довідки УПП у Волинській області від 22.02.2019 року - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не має повторності вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП; не позбавлений права керування транспортним засобом (а.с.3).

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки у відповідності до ст.ст. 251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.

Суд не бере до уваги показання ОСОБА_1 про те, що працівники патрульної поліції йому не пропонували пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, оскільки такі спростовуються сукупністю зібраних доказів у справі, яким судом надано відповідну оцінку під час прийняття рішення. Зокрема, з відеозапису із місця події від 21.02.2019р. вбачається, що працівники патрульної поліції пропонували ОСОБА_1 пройти тест на стан сп`яніння в медичному закладі, однак той відмовився.

Суд вважає, що показання, надані свідками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які містяться в матеріалах справи, в яких вони ретельно в деталях описали події, які мали місце 21.02.2019р., є чіткими, послідовними, такими, що відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються іншими зібраними та перевіреними в судовому засіданні доказами. Такі показання суд вважає належними, оскільки вони відповідають дійсним обставинам справи та підтверджуються сукупністю зібраних у справі доказів.

Твердження апелянта про те, що свідки огляду є службовими особами Національної Гвардії України, не свідчить про їх заінтересованість в результаті огляду ОСОБА_1 .

Окрім того, згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про Національну гвардію України» - Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначено для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від злочинних та інших протиправних посягань, охорони громадського порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами - із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій.

Законом встановлено, що дане формування є військовим, особи несуть службу за контрактом. При цьому, їм не заборонено мати постійне місце роботи, яке зберігається за ними на час несення служби.

Разом з тим, закон не забороняє даним особам бути свідками по справах.

Є такими, що не заслуговують на увагу, доводи про те, що дії працівників поліції не відповідали вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки згідно відеозапису із бодікамери поліцейських встановлено, що інспекторами дотримано вимог ПДР та Інструкції та запропоновано водію пройти огляд спочатку за допомогою приладу Драгер, потім пройти огляд у медичному закладі, однак водій відмовився, про що в присутності свідків складено протокол про адміністративне правопорушення, а тому дії інспекторів сумнівів у їх законності та правомірності не викликають.

Пояснення ОСОБА_1 про те, що він не вживав спиртне, не спростовують висновків суду про його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки особі ставлять у провину не керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Твердження ОСОБА_1 про недостовірність особистих даних свідків нічим не підтверджена та зводиться до припущень та не спростовує факт вчинення ним інкримінованих йому адміністративних правопорушень.

Позиція особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про те, що у поліцейських були відсутні підстави пропонувати йому пройти огляд суперечить правовим приписам пункту 2.5 Правил дорожнього руху, яким передбачено, що водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Твердження апелянта щодо недостовірності даних відеозапису із боді камер та можливого його монтування суд вважає надуманими і такими, що не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами.

Проаналізувавши зібрані й досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованому йому адміністративному правопорушенні за ч.1 ст.130 КУпАП, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи.

Доводи ОСОБА_1 щодо неправомірності винесеного рішення в частині позбавлення права керування на строк 3 (три) роки спростовуються пояснювальною запискою помічника судді Д.О.Шепелюк від 08 квітня 2019 року, згідно якої останньою було допущено технічну помилку при підготовці проекту рішення (а.с.23).

За наслідками, суддею Луцького міськрайонного суду Волинської області В.В.Черняком 12 квітня 2019 року було прийнято постанову про виправлення описки саме у мотивувальній та резолютивній частині постанови від 05 квітня 2019 року щодо ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.123, ч.1 ст.130 КУпАП та постановлено замінити у мотивувальній частині рішення слова «…. ОСОБА_1 остаточно на підставі ст. 36 КУпАП, слід накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шістсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки» на « ОСОБА_1 остаточно на підставі ст. 36 КУпАП, слід накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шістсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік»; в абзаці першому резолютивної частини постанови замінити слова « на строк три роки» словами « на строк один рік» (а.с.24).

Постанова від 12 квітня 2019 року про виправлення описки є невід`ємною частиною постанови судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 квітня 2019 року у справі №161/3364/19, провадження №3/161/1197/19.

При накладенні адміністративного стягнення, суд врахував фактичні обставини справи, дані про особу порушника та, за правилами ст.36 КУпАП, правильно застосував адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Підстав для закриття провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу інкримінованих йому адміністративних правопорушень, апеляційний суд не вбачає.

Постанова суду першої інстанції є законною та мотивованою, а накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення відповідає вимогам ст.ст.23,33 КУпАП.

Законних підстав для скасування оскаржуваного судового рішення з підстав, яких просить апелянт у своїй апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

При цьому усі доводи апелянта щодо незаконності рішення жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.

А тому, постанова судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 квітня 2019 року підлягає залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 квітня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.В.Гапончук