Провадження № 33/4820/470/19
Справа № 689/1331/19 Головуючий в 1-й інстанції Соловйов А. В.
Категорія: ч. 1 ст.130 КУпАП Доповідач Федорова Н. О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2019 року м. Хмельницький

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Федорова Н.О., з участю секретаря судового засідання Купельської Н.П., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Теліцина Анатолія Миколайовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 11 липня 2019 року, -

в с т а н о в и л а :

Постановою слідчого СВ Ярмолинецького ВП ГУНП в Хмельницькій області від 19 червня 2019 року закрито кримінальне провадження № 0000201 у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 342 КК України.

Постановою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 11 липня 2019 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік; стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

За постановою суду, ОСОБА_1 18 червня 2018 року о 20 год. 5 хвилин в с. Соколівка, Ярмолинецького району, керував автомобілем «Renault Duster», державний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 «а» ПДР України. Вказаними діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння.

Непогоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив її скасувати та прийняти нову, якою провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанову суду вважає необгрунтованою, незаконною, такою, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Судом порушено його право на захист, оскільки про розгляд справи він повідомлений не був, такий був проведений за його відсутності.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути належним доказом у справі, оскільки в ньому не зазначено місце скоєння правопорушення, свідків даного порушення, неправильно викладено формулювання обвинувачення. Крім того, такий складений у його відсутність.

Висновок про результати медичного огляду для виявлення стану алкогольного сп`яніння в матеріалах справи відсутній.

Судом необґрунтовано взято до уваги висновок експерта № 1249 від 27 червня 2018 року, згідно з яким у крові ОСОБА_1 виявлено наявність етилового (винного) алкоголю в кількості 2,75 %0. (проміле), оскільки відбір крові проводився через 5 годин після виявлення його керування транспортним засобом.

При проведенні огляду на стан сп`яніння порушена його процедура, зокрема вимоги ст. ст. 241, 245 КПК України, оскільки відібрання біологічних зразків крові відбулось без постанови прокурора та без дозволу слідчого судді.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Теліцина А.М. на підтримку апеляційної скарги з посиланням на зазначені в ній доводи, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляції, суд вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону під час розгляду даної справи виконанні судом першої інстанції.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до п. 2.9. «а» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 свою винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП не визнав та пояснив, що під час керування транспортним засобом 18 червня 2018 року у стані сп`яніння не перебував.

Разом з тим, незалежно від вказаного, вина ОСОБА_1 ґрунтується на зібраних та досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку.

Зокрема, як правильно зазначено, вина ОСОБА_1 доводиться даними:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 026876 від 4 липня 2019 року, якими підтверджується, що 18 червня 2018 року о 20 год. 05 хв. в с. Соколівка, Ярмолинецького району, ОСОБА_1 керував автомобілем Рено Дастер, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова. Згідно висновку експерта № 1249 водій керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння - 2,75%0;

- висновку експерта № 1249 від 27 червня 2018 року, згідно яких у крові ОСОБА_1 виявлено наявність етилового (винного) алкоголю в кількості 2,75 %0. (проміле).

Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП також підтверджується даними відеозапису від 18 червня 2018 року, з яких вбачається, що після зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , останній вів себе неадекватно, в тому числі, нецензурно лаявся у бік поліцейських, погрожував їм, нечітко розмовляв, хитався при ходьбі.

Що стосується права на захист правопорушника, то слід зазначити таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 38 КУпАП у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях правопорушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через місяць з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, подія правопорушення сталась 18 червня 2018 року. Постанова про закриття кримінального провадження № 0000201 щодо ОСОБА_1 винесена 19 червня 2018 року.

4 липня 2019 року працівником поліції Верестюком В . В. складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 026876 щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, який надійшов на розгляд суду 9 липня 2019 року.

Справа призначена до розгляду на 11 липня 2019 року, ОСОБА_1 викликався до суду в установленому законом порядку шляхом надіслання судової повістки.

Відповідно до ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Частиною 3 статті 268 КУпАП передбачений виключний перелік статтей при розгляді справ, за якими присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. Категорія справ за ст. 130 КУпАП до вказаного переліку не входить, а тому присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за даною статтею у судовому засіданні не є обов`язковою.

З урахуванням дати вчинення адміністративного правопорушення (18 червня 2018 року), дати складання протоколу (4 липня 2019 року), конкретних обставин справи, строків, протягом яких на особу може бути накладене адміністративне стягнення, обізнаність ОСОБА_1 про наявне щодо нього провадження, суд правильно на виконання вимог закону розглянув справу у відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, вживши всі необхідні заходи до його повідомлення.

Натомість, право ОСОБА_1 як на особисту участь у судовому засіданні, так і на захист було відновлене апеляційним судом, яким він скористався в установленому законом порядку, надавши свої пояснення та виступивши у судових дебатах.

Доводи апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути належним доказом у справі, оскільки в такому не зазначено місце скоєння правопорушення, свідків даного порушення, неправильно викладено формулювання обвинувачення, крім того, такий складений у його відсутність, на увагу суду не заслуговують, враховуючи наступне.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 026876 від 4 липня 2019 року, складеного працівником поліції Верестюком В.В . за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 вказано місце вчинення правопорушення, зокрема, с. Соколівка, Ярмолинецького району; викладена суть правопорушення, а саме: ОСОБА_1 керував автомобілем Рено Дастер, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова; згідно висновку експерта № 1249 водій керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння - 2,75%0, чим порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 проходив огляд на стан сп`яніння в медичному закладі. Вимогами ч.ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС, МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року та положень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, присутність свідків при проведенні огляду на стан сп`яніння в медичному закладі не передбачена.

Що стосується складання вказаного протоколу у відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, то вказане ніяким чином не спростовує винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним вищевказаного правопорушника, оскільки склад такого доводиться сукупністю вищевикладених доказів.

Враховуючи вищевикладене, протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 026876 від 4 липня 2019 року, який складений відповідно до вимог ст. 256 КУпАП та містить всі відомості, необхідні для вирішення справи, є належним та допустимим доказом на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання апелянта на відсутність висновку про результати медичного огляду для виявлення стану алкогольного сп`яніння, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки перебування ОСОБА_1 на момент вчинення адміністративного правопорушення у стані алкогольного сп`яніння підтверджується даними висновку експерта № 1249 від 26 червня 2018 року, згідно яких у крові ОСОБА_1 виявлено наявність етилового (винного) алкоголю в кількості 2,75 %0. (проміле).

Твердження апеляційної скарги про те, що вказаний висновок експерта не може бути допустимим доказом у справі, оскільки відбір крові проводився через 5 годин після зупинки водія, апеляційний суд до уваги не приймає, виходячи з наступного.

Вимогами п.7 Інструкції про направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і, проведення такого огляду, затвердженої постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, поліцейські забезпечують проведення огляду водіям транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав

Так, як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції 18 червня 2018 року о 20 годині 05 хвилин.

Відбір крові у останнього здійснений 19 червня 2018 року о 00 годин 40 хвилин.

Згідно даних висновку експерта № 1249 від 27 червня 2018 року у крові ОСОБА_1 через 5 год. після зупинки виявлено наявність етилового (винного) алкоголю в кількості 2,75 %0. (проміле).

Отже, перебування ОСОБА_1 у стані сп`яніння було встановлено не за допомогою його огляду, який здійснюється технічними приладами відповідно до вимог вищевказаної Інструкції та повинен бути проведений протягом двох годин, а іншим способом - шляхом відібрання у нього крові, що дає можливість стверджувати про допустимість відповідного висновку у справі.

Разом з тим, навіть через такий великий проміжок часу, який становить 5 год. з моменту зупинки водія до відібрання крові, у ОСОБА_1 етилового (винного) алкоголю в кількості 2,75 %0. (проміле), що в 13 разів перевищує допустиму норму - 0,2%0, без сумніву утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Наявність дозволу слідчого судді та постанови прокурора про відібрання зразків крові при проведенні огляду на стан сп`яніння вимогами КУпАП не передбачено, що спростовує доводи апелянта про порушення процедури проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1

Будь-яких порушень при його проведенні апеляційним судом не встановлено, отже висновок експерта про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння є допустимим доказом у справі.

Беручи до уваги викладене, суд вважає, що вину ОСОБА_1 доведено повністю, тому він підлягає відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним скоєному і відповідає особі правопорушника.

З врахуванням вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що постанова районного суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття провадження, як того просить апелянт, - відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в :

Постанову Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 11 липня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Федорова Н.О.