КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №363/350/19Головуючий у І інстанції: Рудюк О.Д.
Провадження №33/824/2195/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2019 року суддя Київського апеляційного суду Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вишгородського районного суду Київської області від 04 березня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 04 березня 2019 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати через порушення норм процесуального права та невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що суд не забезпечив всебічного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи та неправильно встановив, що він керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, оскільки такий висновок не підтверджується належними та допустимими доказами.

Зазначає, що складений щодо нього протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, оскільки в ньому не вказано, від проходження якого саме огляду відмовився ОСОБА_1 , тобто він фактично не містить суті вчиненого правопорушення.

Також працівниками поліції істотно порушено порядок проведення огляду особи на стан сп`яніння, оскільки законом передбачено направлення водія на проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі лише після його відмови від проходження такого огляду на місці за допомогою спеціальних технічних засобів або у випадку незгоди з результатами огляду, здійсненого на місці. Всупереч цьому, у протоколі не вказано у якому саме порядку ОСОБА_1 пропонувалося пройти огляд на стан сп`яніння та від чого він відмовився. Крім цього, його не було відсторонено від керування транспортним засобом, що ставить під сумнів законність дій поліцейського.

Зазначає, що пояснення свідків викладені на бланках одним почерком, що ставить під сумнів їх присутність під час складання протоколу.

Звертає увагу суду на наявність неточностей у складених матеріалах, зокрема неправильність його анкетних даних та відсутність у додатках копії постанови ДПО №, якою його було притягнуто до відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП.

За наслідком апеляційного розгляду просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Одночасно подав клопотання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що він не був належним чином повідомлений про дату та час судового розгляду, який відбувся без його участі, а копія оскаржуваної постанови йому не надсилалася.

З огляду на те, що судове засідання відбулося у відсутності ОСОБА_1 , а матеріалами справи не спростовуються його твердження про те, що з прийнятим рішенням суду він ознайомився лише 16.04.2019 року, про що свідчить наявна в матеріалах справи відповідна розписка (а.с.16), суд задовольняє клопотання апелянта та поновлює йому строк на апеляційне оскарження.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з оскаржуваною постановою ОСОБА_2 визнаний винуватим у тому, що він 13.01.2019 року 15:05 год. в смт. Димер по вул. 40-річчя Жовтня, керував автомобілем «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкогольної речовини з ротової порожнини, різка зміна забарвлення обличчя, порушена координація рухів. Від проходження огляду у встановленому порядку на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чимпорушив п.2.5 ПДР України.

Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення і обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На обґрунтування свого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суддя послався на докази, що містяться в матеріалах справи.

Суд апеляційної інстанції вважає такий висновок суду законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Всупереч апеляційним доводам ОСОБА_1 , складений щодо нього протокол відповідає вимогам ст.256 КУпАП, містить виклад суті вчиненого правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила. До протоколу також додано пояснення свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , якими підтверджуються викладені в протоколі обставини відмови ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

В матеріалах справи наявний акт огляду на стан сп`яніння, згідно якого ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду, а також направлення водія до медичної установи.

Цим самим спростовуються доводи апелянта про те, що працівниками поліції було істотно порушено порядок проведення його огляду на стан сп`яніння.

Не відповідають фактичним обставинам справи також доводи апелянта про те, що його не відсторонили він керування транспортним засобом у зв`язку з виявленням ознак наркотичного сп`яніння, оскільки в матеріалах справи наявна розписка ОСОБА_5 про те, що він зобов`язується зберігати автомобіль Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 , до рішення суду.

Оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, суд першої інстанції обґрунтовано та на законних підставах визнав його винним у порушенні п.2.5 ПДР України, та притягнув його до відповідальності по ч.1 ст.130 КУпАП.

Щодо посилання апелянта на неточності в його анкетних даних, а саме зазначення у протоколі його імені по батькові « ОСОБА_1 » замість « ОСОБА_1 », а також відсутність у додатках копії постанови ДПО №, якою його було притягнуто до відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, суд вважає, що це не впливає на правильність встановлених фактичних обставин адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, за результатами апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення суддею норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, як про це зазначає апелянт у поданій апеляційній скарзі.

Оскільки рішення суду, яке оскаржується, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, суд апеляційної інстанції залишає його без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Вишгородського районного суду Київської області від 04 березня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Мосьондз