Справа 573/2318/18
Номер провадження 3/573/11/19
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 липня 2019 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді - Замченко А.О.,

з участю секретаря Півньової О.М.,

прокурорів Погосяна П.А., Шапошника А.С., Чухіля С.С., Свинаренка В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Білопільського районного суду Сумської області матеріали, які надійшли з Управління захисту економіки в Сумській області Департаменту захисту економіки Національної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця Сумської області, Недригайлівського району, с. Коровинці, мешканця АДРЕСА_1 , працюючого на посаді директора ДНЗ «Білопільське вище професійне училище»,реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

за вчинення корупційного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 1727 КУпАП,

в с т а н о в и в :

18 грудня 2018 року до Білопільського районного суду Сумської області з УЗЕ в Сумській області надійшов адміністративний матеріал з протокол про адміністративне правопорушення №490/2018 від 14 грудня 2018 року, складений відносно ОСОБА_1 , в якому зазначено, що останній вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 1727 КУпАП, а саме: останній, обіймаючи посаду директора ДНЗ «Білопільське вище професійне училище», будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, у порушення вимог ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» вчинив дії та прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, чим вчинив адміністративне корупційне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 1727 КУпАП.

Зокрема, ОСОБА_1 є засновником ФГ «Іскрисківщинське», керівником з правом підпису якого з 24 травня 2016 року являється його дружина ОСОБА_2

01 березня 2015 року між ДНЗ «Білопільське вище професійне училище», в особі директора ОСОБА_1 , і ФГ «Іскрисківщинське», в особі ОСОБА_2 було укладено договір на виконання сільськогосподарських робіт №4, предметом якого є виконання сільськогосподарських робіт на площах ліцею і фермерського господарства.

На підставі зазначеного договору 31 травня 2018 року ФГ «Іскрисківщинське», в особі голови господарства ОСОБА_2 , і ДНЗ «Білопільське вище професійне училище», в особі директора ОСОБА_1 , підписали акти виконаних робіт №4 загальною вартістю 98788 грн. 80 коп. і 365415 грн. 67 коп. 27 червня 2018 року між ними також був підписаний акт виконаних робіт на загальну суму 101796 грн. 66 коп.

Крім того, 04 січня 2016 року між ДНЗ «Білопільське вище професійне училище», в особі директора ОСОБА_1 , і ФГ «Іскрисківщинське», в особі ОСОБА_2 було укладено договір зберігання сільськогосподарської техніки №1, відповідно до якого навчальний заклад прийняв на зберігання сільськогосподарську техніку та автомобілі, про що 04 січня 2017 року складено 2 акти приймання-передачі 15 та 4 видів сільськогосподарської техніки.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав, пояснивши, що жодного акту, про який йде мова в протоколі він не підписував, а тому в умовах реального конфлікту інтересів дій не вчиняв і рішень не приймав.

Прокурор просив визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 1727 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Заслухавши ОСОБА_1 , прокурора, суд приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що з 05 червня 2009 року ОСОБА_1 є директором ДПТНЗ «Білопільський професійний ліцей залізничного транспорту», правонаступником якого є ДНЗ «Білопільське вище професійне училище» (а. с. 49, 51-62).

Крім того, останній являється засновником ФГ «Іскрисківщинське». З 24 травня 2016 року по 20 серпня 2018 року керівником зазначеного господарства була дружина ОСОБА_1 - ОСОБА_2 (а. с. 64, 65-67, 72-74, 75).

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вчинив дії та прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, а саме: ФГ «Іскрисківщинське», в особі голови господарства Христій ОСОБА_3 , і ДНЗ «Білопільське вище професійне училище», в особі директора ОСОБА_1 , підписали акти виконаних робіт від 31 травня 2018 року загальною вартістю 98788 грн. 80 коп. і 365415 грн. 67 коп., від 27 червня 2018 року на загальну суму 101796 грн. 66 коп., а також 2 акти приймання-передачі 15 та 4 видів сільськогосподарської техніки від 04 січня 2017 року.

На підтвердження вини суду були надані копії вказаних вище актів, які в установленому законом порядку посвідчені не були.

У судовому засіданні ОСОБА_1 зазначив, що дані акти не підписував. На трьох актах взагалі не видно підпису, а на двох інших стоїть підпис іншої особи. За клопотанням останнього судом призначалася почеркознавча експертиза. Проте, ні прокурором, ні органом, який складав протокол, оригінали актів надані не були, у зв`язку з чим від експерта надійшло повідомлення про неможливість надання висновку експерта судово-почеркознавчої експертизи.

У судовому засіданні прокурор пояснив, що йому невідомо, де знаходяться оригінали актів.

Інших належних і допустимих доказів на підтвердження укладення актів суду надано не було.

Згідно зі ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності 9 ст. 245 КУпАП).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, а згідно з положеннями ст. 9 Конституції України, ст. 19 ЗУ «Про міжнародні договори України» та ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Частинами 1 і 2 ст. 7, ч. 1 ст. 9 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З огляду на положення ч. 2 ст. 1727 КУпАП відповідальність настає за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до п. 2 примітки до ст. 1727 КУпАП у цій статті під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Аналогічне визначення реального конфлікту інтересів міститься і в ч. 1 Закону України «Про запобігання корупції», де розкривається зміст такого терміну як приватний інтерес, яким є будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Аналіз вказаних термінів дає можливість констатувати, що для встановлення факту реального конфлікту інтересів слід безпосередньо встановити те, що а) приватний інтерес наявний, що б) він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, і, що в) така суперечність реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

Для встановлення ж наявності факту прийняття рішення в умовах реального конфлікту інтересів, у тому числі й для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, необхідно встановити наявність обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як: 1) наявність факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований та визначений; 2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, у чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення; 3) наявність повноважень на прийняття рішення; 4) наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення.

Без наявності хоча б одного з фактів із цієї сукупності реальний конфлікт інтересів не виникає, а тому встановлення цих фактів в обов`язковому порядку має бути відображено в протоколі про правопорушення, пов`язане з корупцією, та, відповідно, в постанові судді.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Зазначене узгоджується і з правовою позицією ЄСПЛ, згідно з якою «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), п .43 (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey). Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У пункті 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Згідно з вимогами ст. 283 КУпАП постанова суду має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

З огляду на викладене, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення як доказ винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення необхідно вважати недостатнім для прийняття законного, обґрунтованого та вмотивованого судового рішення щодо накладення на останнього адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 1727 КУпАП через відсутність об`єктивного взаємозв`язку цього доказу як з безпосередніми показаннями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, так і з іншими дослідженими в суді доказами, в їх сукупності.

При цьому, всі можливості для усунення сумнівів були вичерпані, а сукупність зібраних та проаналізованих по справі доказів не дозволяє їх спростувати у категоричній формі та зробити беззаперечний і однозначний висновок про вчинення ОСОБА_1 дій, направлених на порушення вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів (прийняття рішення в умовах реального конфлікту інтересів).

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в тому разі, якщо відсутня подія і склад адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад і подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 1727 КУпАП, а тому провадження в даній справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 1727, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и л а :

Провадження в справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 1727КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення.

Суддя -