КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/3755/2019 Постанова винесена суддею Галигою І.О.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Павленко О.П., за участю ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Корюківка Чернігівської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 28 серпня 2019 року

в с т а н о в и в:

Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 28 серпня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Як встановив суддя місцевого суду в постанові, ОСОБА_1 07 липня 2019 року о 14 год. 40 хв. в м. Києві, по вул. Шумського, керував автомобілем «MAZDA», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, тремтіння рук, зіниці очей, які не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, отже вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та неправильне застосування матеріального закону, просить скасувати постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 28 серпня 2019 року та закрити провадження в справі щодо нього на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

За доводами апелянта висновки суду ґрунтуються на неналежних та недопустимих доказах, отже його винуватість у вчиненні правопорушення є недоведеною. Зокрема, зазначає про те, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, бо в ньому не викладена суть правопорушення, не сформульовано в чому саме він обвинувачується, у керуванні транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння чи у відмові від проходженні невідомо якого огляду. В матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що взагалі спростовує факт вимоги пройти такий огляд. Пояснення свідків завчасно виготовлені друкованим способом та не узгоджуються з даними протоколу, при цьому за наявності таких суперечностей суд не допитав під час розгляду справи свідків, а тому їх пояснення не можуть братись до уваги. Водночас, із відеозапису неможливо зробити висновок про те, що він керував автомобілем та був зупинений поліцейським за порушення ПДР України.

Звертає увагу апелянт і на те, що працівники поліції не запропонували йому огляд з використанням спеціальних технічних засобів, що є порушенням порядку проведення огляду на стан сп`яніння.

Таким чином, як стверджує апелянт, в справі відсутні докази вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103 (далі - Порядок).

За положеннями ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, підлягають огляду на стан алкогольного сп`яніння, який проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Зазначені вимоги закону знайшли своє відображення і в п. 7 розділу 1 Інструкції, в якому визначено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП. При цьому в п. 6 Порядку вказано, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я; водночас у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (п. 8 Порядку).

В той же час згідно з пунктом 12 розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Отже, відмова водія від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан, зокрема наркотичного сп`яніння, є підставою притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283,

284 КУпАП.

Апеляційним переглядом встановлено, що суддя місцевого суду при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 дотримав наведених вимог закону та за обставин, викладених у постанові, дійшов вмотивованого висновкупро доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України, оскільки такий висновок ґрунтується на доказах у справі.

Зокрема, підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серія БД № 339064 від 07 липня 2019 року, який складений та підписаний уповноваженою на те особою, а його зміст в повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП. Окрім іншого, протокол містить виклад суті адміністративного правопорушення, виходячи з характеру вчинених дій. В ньому вказані ознаки наркотичного сп`яніння, які були виявлені поліцейським у ОСОБА_1 (неприродна блідість обличчя, тремтіння рук, зіниці очей не реагують на світло) та дії водія в присутності двох свідків щодо ухилення від огляду на стан сп`яніння, є вказівка на порушення вимог п. 2.5 ПДР України та посилання на ч. 1 ст. 130 КУпАП. Отже цей документ відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та є доказом в розумінні ст. 251 КУпАП.

Разом із цим, фактичні обставини правопорушення, що вказані в протоколі, повністю підтверджуються відеозаписами з нагрудних камер (відеореєстраторів) поліцейських, які були предметом дослідження і під час апеляційного розгляду.

Так, із відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 при спілкуванні з працівниками поліції з`ясовував причину його зупинки, отже не оспорював факту керування транспортним засобом. Після перевірки документів працівники поліції повідомили ОСОБА_1 про наявні у нього ознаки сп`яніння, що є підставою для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння саме в закладі охорони здоров`я, але він наполягав на огляді на місці зупинки. Працівники поліції неодноразово роз`яснювали водію порядок проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а в подальшому залучили двох свідків, в присутності яких тричі запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у лікаря - нарколога, проте він не погодився на такий вид огляду, повідомив, що проїде разом з поліцейськими до лікарні після складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП та протоколу його затримання і такі дії ОСОБА_1 правильно були розцінені працівниками поліції як відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, про що було повідомлено як свідкам, так і ОСОБА_1 Далі працівники поліції повідомили ОСОБА_1 про відсторонення його від керування транспортним засобом, запропонували передати керування автомобілем іншій особі, яка має на це право та розпочали оформлення протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів. Вже після складання поліцейськими необхідних документів ОСОБА_1 заявив, що бажає скористатись правовою допомогою, але пропозицію поліцейського зателефонувати захиснику проігнорував, отже правом на залучення захисника не скористався.

Таким чином, зафіксовані у відеозапису обставини, що передували складанню протоколу про адміністративне правопорушення та відбувалися безпосередньо під час його складання переконливо доводять, що водій ОСОБА_1 вчинив дії, пов`язані з ухиленням від огляду на стан наркотичного сп`яніння, а тому порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, що і було зафіксовано у протоколі про адміністративне правопорушення.

Посилання ОСОБА_1 на порушення поліцейськими вимог ст. 266 КУпАП та відповідної Інструкції, з огляду на те, що працівники поліції не пропонували йому огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та не видали направлення на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, не заслуговують на увагу.

Враховуючи, що у ОСОБА_1 буливиявлені ознаки наркотичного сп`яніння, визначені в п. 4 розділу I Інструкції, про що прямо зазначено в протоколі, огляд на стан наркотичного сп`яніння у будь-якому випадку підлягав проведенню виключно в закладі охорони здоров`я відповідно до п. 12 розділу ІІ згаданої Інструкції, проте ОСОБА_1 фактично відмовився від такого огляду, що й утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Оскільки за змістом ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється у закладі охорони здоров`я в присутності поліцейського, як і складення висновку за результатами огляду, проте ОСОБА_1 на вимогу поліцейського відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, що доводиться доказами по справі, у поліцейського і не було підстав для оформлення письмового направлення водія на огляд.

При цьому підстав для адміністративного затримання ОСОБА_1 з метою забезпечення його огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я у працівників поліції також не було, оскільки об`єктивна сторона складу правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за невиконання вимог п. 2.5 ПДР України, що не пов`язано з примусовим доставленням водія до закладу охорони здоров`я.

Що стосується письмових пояснень свідків, то вони узгоджуються з даними протоколу про адміністративне правопорушення та відеозапису події, отже всупереч доводам апелянта, є належними та допустимими доказами. Між тим, відібрання пояснень свідків на бланку не суперечить вимогам закону і не є підставою ставити під сумнів достовірність таких пояснень. Крім того, всі події, які передували складанню протоколу про адміністративне правопорушення та відбувалися під час оформлення матеріалів справи зафіксовані у долученому до протоколу відеозапису, а тому суддя місцевого суду під час розгляду справи і не викликав для безпосереднього допиту свідків, що не може свідчити про неповноту судового розгляду.

За вказаних обставин під час апеляційного розгляду не встановлено порушення поліцейськими вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції, що доводило б позицію апелянта про безпідставне притягнення до адміністративної відповідальності. Висновки судді місцевого суду в постанові від 28 серпня 2019 року про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, всупереч доводів апеляційної скарги, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на належних і допустимих у розумінні ст. 251 КУпАП доказах, а тому немає законних підстав для скасування судового рішення і закриття провадження в справі згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, як про це просить апелянт.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.ст. 33, 38 КУпАП, виходячи з санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, перевіривши усі доводи апеляційної скарги, вважаю, що судове рішення постановлено з дотримання вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 28 серпня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн,. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду О.П. Павленко