Єдиний унікальний номер 728/2013/19
Номер провадження 3/728/461/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2019 року місто Бахмач

Бахмацький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді - Пархоменка П.І.

за участі:

секретаря судового засідання Горбач Н.Д.

особи, яка притягується

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника адвоката Островського В.І.

розглянув матеріали, які надійшли з Бахмацького відділу поліції ГУНП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , освіта повна загальна середня, одруженого, фізична особа-підприємець, ідентифікаційний код НОМЕР_1 ,-

за статтею 124, частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, виніс постанову про наступне:

І. Опис обставин, установлених під час розгляду справи.

1.15 вересня 2019 року о 20 годині 30 хвилин ОСОБА_1 на автодорозі Бахмач Піски, керуючи автомобілем VOLVO FН 12 д.н.з. НОМЕР_2 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв зіткнення з автомобілем «МАN» д.н.з. НОМЕР_3 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.

2.Крім того, 23 вересня 2019 року до Бахмацького районного суду Чернігівської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 003651 за частиною першою статті 130 КУпАП в якому зазначено, що 15 вересня 2019 року о 20 годині 30 хвилин ОСОБА_1 на автодорозі Бахмач Піски керував автомобілем VOLVO FНП 12 д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння: порушення координації рухів, запах з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків.

ІІ. Пояснення осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення.

3.В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчинених правопорушеннях не визнав та пояснив, що 15 вересня 2019 року він вигружав машину на ХПП в м. Бахмач. Коли їхав на поле, трапилася дорожньо-транспортна пригода за його участі. Він схему підписав, але вдома додивився, що невірно зазначено місце зіткнення. Кожен із водіїв їхав по своїй смузі, була допустима швидкість. Він вважає, що інший водій з`їхав на його сторону, а тому останній і винен.

Після аварії приїхали працівники поліції, які запропонували пройти медичне освідування. Він відмовився дихати в ДРАГЕР і запропонував їхати в лікарню, але його до лікарні працівники поліції не повезли, хоча він і наполягав.

На схемі ДТП місце зіткнення зазначено не вірно. Він зі схемою знайомився, але дані в схемі визначені не вірно.

4.Потерпілий ОСОБА_2 пояснив, що 15 вересня 2019 року сталась дорожньо-транспортна пригода. Зокрема, машина під керуванням ОСОБА_1 виїхала на зустрічну смугу і вдарила транспортний засіб, яким він керував.

5.Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що 15 вересня 2019 року була аварія, поліція опитувала водіїв. Вона постійно була присутня на місці, один водій відмовився дихати в трубку і просив їхати в лікарню, а працівники поліції йому відповіли, що в лікарню їхати не потрібно, потрібно дихати на місці.

6.Особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, працівник поліції ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що працівники поліції прибули на місце дорожньо-транспортної пригоди за участі двох вантажних автомобілів. Водій ОСОБА_1 відмовився пройти медичний огляд на місці пригоди.

ІІІ. Досліджені в судовому засіданні докази.

7.Таким чином, на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень в судове засідання надано такі докази:

7.1. протокол серії БД № 003651 за частиною першою статті 130 КУпАП та протокол серії ДПР18 № 381210 від 15 вересня 2019 року;

7.2. схему місця дорожньо-транспортної пригоди від 15 вересня 2019 року;

7.3. письмові пояснення ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 ;

7.4. рапорт інспектора СРПП № 3 Бахмацького відділу поліції ГУНП в Чернігівській області Куліша О. від 15 вересня 2019 року;

7.5. довідку Бахмацького відділу поліції ГУНП в Чернігівській області;

7.6. відеозапис з нагрудної камери поліцейського щодо відеореєстрації правопорушення.

8.В свою чергу особа, яка притягується до адміністративної відповідальності в спростування своєї вини надала особисті пояснення та відеозапис.

ІV. Оцінка Суду.

А. Загальні принципи.

9.Відповідно до статті 245 КУпАП основним завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

10. Згідно із статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

11. Відповідно до статті 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

12. Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

В даних правовідносинах, при притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності підлягає застосуванню «стандарт доведення поза розумним сумнівом», який означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинено і особа, яка притягується до адміністративної відповідальності є винною у вчиненні цього правопорушення.

13. А в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

На можливість застосування принципу презумпції невинуватості у справах про адміністративні правопорушення звернув увагу і Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 «справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» (пункт 4).

14. Обов`язково слід наголосити, що процедура розгляду справ про адміністративні правопорушення не передбачає участі при судовому розгляді сторони обвинувачення, що може призвести до змішування ролі обвинувача і судді і тим самим дати підстави для законних сумнівів неупередженості суду, порушити принцип змагальності.

У зв`язку із чим Суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ.

15. Отже, оцінюючи зазначені вище докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю Суд робить наступні висновки.

Б. Щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП.

16. Із досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що ОСОБА_1 порушив пункт 12.1 Правил дорожнього руху України, згідно із яким, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

17.Зокрема, це підтверджується поясненнями потерпілого ОСОБА_2 (див. пункт 4), який підтвердив обставини про те, що саме ОСОБА_1 виїхав на зустрічну смугу і допустив зіткнення з іншим транспортним засобом.

18. Дані пояснення повністю узгоджуються із схемою схему місця дорожньо-транспортної пригоди від 15 вересня 2019 року, із змісту якої можна встановити напрямок руху транспортних засобів, місце зіткнення і розташування транспортних засобів, що підтверджує саме вину ОСОБА_1 у зіткненні.

При цьому, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності була ознайомлена із схемою і під час її складання зауважень не висловила.

19. Наведене в своїй сукупності спростовує позицію ОСОБА_1 про не вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

20. Таким чином, в його діях вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, тобто порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

В. Щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП.

21. Суд звертає увагу, що ОСОБА_1 повністю заперечив вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, а саме вказав, що він від проходження медичного огляду не відмовлявся (див. пункт 3), що відповідно до статті 251 КУпАП може бути доказом у справі про адміністративне правопорушення.

22. Далі Суд наголошує на тому, що частина перша статті 130 КУпАП в тому числі, передбачає відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що в даному випадку інкримінується ОСОБА_1 .

Таким чином, в даній ситуації вимагається доведення того, що ОСОБА_1 , будучи особою, яка керує транспортним засобом, відмовився від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку, на підтвердження чого, як було зазначено вище (див. пункт 7) Суду було надано протокол про адміністративне правопорушення, пояснення свідків та відеозапис з нагрудної камери поліцейського щодо відеореєстрації правопорушення.

23. В даних правовідносинах на думку Суду в матеріалах справи не знайшло підтвердження того, що ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

24. Зокрема, як було зазначено вище (див. пункти 3,21) ОСОБА_1 повністю заперечив вчинення ним адміністративного правопорушення, а саме вказав, що він не відмовлявся пройти медичний огляд на стан сп`яніння.

Наведені обставини підтверджено відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, який було проглянуто в судовому засіданні і на якому чітко видно, що останній на запитання працівників поліції погодився пройти медичний огляд в медичному закладі, проте останні відмовили в цьому.

Крім того, вказані обставини в судовому засіданні підтвердила свідок ОСОБА_3 (див. пункт 5).

А для того, щоб в даному випадку притягнути особу до адміністративної відповідальності повинна бути дотримана законна процедура порядку проведення медичного огляду, що включає і обов`язок особи, яка пропонує пройти такий огляд дотриматись порядку здійснення вимоги пройти такий огляд, що випливає із змісту частини другої статті 19 Конституції України, статті 8 Закону України «Про національну поліцію» від 2 липня 2015 року № 580-VIII згідно із якими органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Процедура вказаного огляду врегульована Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду» та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена наказами Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735.

Виходячи із змісту вказаних актів законодавства (пункт 3, 4 Постанови, пункт 6, 7 Інструкції) в першу чергу огляд на стан сп`яніння проводиться на місці зупинки транспортного засобу і лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, що вимагає від поліцейського запропонувати водієві пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки і вже виходячи з поведінки останнього вчиняти подальші дії.

Проте, в даній конкретній ситуації працівники поліції на згоду ОСОБА_1 пройти огляд в медичному закладі не забезпечили його проведення і навпаки відмовили в цьому.

25. В такій ситуації протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належними доказами по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у Суду.

26. З цих самих причин не можна покласти в обґрунтування вини ОСОБА_1 пояснення особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення (див. пункт 6), яка по суті і виконує функцію, яка є складовою притягнення особи до адміністративної відповідальності і «обвинувачення її у вчиненні правопорушення», що проявляється у виявленні правопорушення, збирані доказів і переданні їх на розгляд суду, а тому враховуючи такий особливий правовий статус ОСОБА_4 , сукупність інших доказів по справі, Суд не може розцінити його пояснення надані в судовому засіданні, як беззаперечний доказ вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

27. Перевірити показання свідка ОСОБА_5 . Суд був позбавлений можливості, оскільки він неодноразово в судові засідання не з`явився.

28. Наведені факти у відповідності до статті 62 Конституції України повинні тлумачитись судом на користь ОСОБА_1 і вони не дають змоги Суду однозначно оцінити дії останнього, як такі, що містять склад адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

29. Відповідно до положень статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

30. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

31. За даних обставин Суд доходить до висновку, що наявні всі підстави для закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

V. Накладення адміністративного стягнення.

32. Обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення відповідно до статті 34 КУпАП не встановлено.

33. Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення відповідно до статті 35 КУпАП не встановлено.

34. Вирішуючи питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення, Суд відповідно до статті 33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, ступінь її вини, майновий стан, приймаючи до уваги відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують адміністративну відповідальність, Суд вважає за доцільне застосувати до громадянина ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. 00 коп. (триста сорок гривень 00 копійок), що є достатнім для виховання вищезазначеної особи, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як ним, так і іншими особами.

35. Підстави для застосування іншого, більш м`якого або суворого стягнення, відсутні.

36. Відповідно до статті 40-1 КУпАП та статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь держави судовий збір.

З цих підстав,

керуючись статтями 1, 9, 23, 33, 124, 130, 276-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

2.Призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. 00 коп. (триста сорок гривень 00 копійок).

3.Закрити провадження в справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

4.Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 384 грн. 20 коп. (триста вісімдесят чотири гривні 20 копійок).

5.Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу.

В порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу, в разі несплати правопорушником штрафу у строк, штраф стягується у подвійному розмірі штрафу визначеного у відповідній статті Кодексу України про адміністративні правопорушення та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Бахмацький районний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Бахмацького районного суду

Чернігівської області П.І. Пархоменко