Житомирський апеляційний суд
Справа №568/841/19 Головуючий у 1-й інст. Сташків Т. Б.
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Ляшук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 року

Суддя Житомирського апеляційного суду Ляшук В.В., з участю секретаря Кусковської Т.А., особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Гаврилюка І.Д. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1

встановив:

Постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 07 серпня 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, розміром 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Відповідно до постанови, 26.05.2019 року на 9 год. 45 хв. на 434 км. автодороги Київ-Чоп ОСОБА_1 керував автомобілем «FORD TEMPO» реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), від проходження медичного огляду на встановлення наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків.

На постанову суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування постанови суду та закриття провадження у справі в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вказує, що він вину не визнає, з складеним протоколом не погоджується, виклад обставин справи не відповідає реальній дійсності.

Зазначає, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння, оскільки йому його ніхто не пропонував, а було роз`яснено про те, що цей огляд потрібно буде прийти за місцем проживання при розгляді справи судом.

Вказує, що працівниками поліції він не був відсторонений від керування, а сам продовжив керувати транспортним засобом, що можуть підтвердити свідки.

На його думку, суддею при винесенні постанови не в повній мірі з`ясовані всі обставини справи, були порушені норми процесуального права, що призвело до прийняття незаконного рішення.

Заслухавши пояснення правопорушника ОСОБА_1 , захисника Гаврилюка І.Д. на підтвердження доводів скарги, а також пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, приходжу до такого висновку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений як Конституцією, так і Законами України.

Статтею 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За змістом ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ПДР. Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

У відповідності до змісту статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи іншого сп`яніння чи під дією лікарських засобів підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться за допомогою спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків, або в закладі охорони здоров`я.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Зазначені положення нормативних актів дають підстави для висновку, що відповідальності за ст. 130 КУпАП підлягають особи, які керували транспортним засобом, мали ознаки, які давали підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи іншого сп`яніння чи під дією лікарських засобів та відмовились на вимогу працівника поліції пройти огляд відповідно до встановленого ст. 266 КУпАП порядку.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що його зупинила працівник поліції. Причиною зупинки зазначила не пристебнутий пасок безпеки, але потім повідомила, що в неї є підстави вважати, що він перебуває у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння та запропонувала пройти огляд на місці зупинки на що він погодився. Пізніше у приміщенні поліції йому запропонували пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в Радовилівській районній лікарні або за місцем проживання. Від проходження огляду він не відмовлявся, а висловив бажання пройти його за місцем проживання, оскілки їхав на роботу. Аналогічні пояснення він дав і в суді першої інстанції.

Також судом апеляційної інстанції були допитані свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_2 пояснив, що зранку вони з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 їхали на роботу до м. Мукачеве, по дорозі їх зупинила працівник поліції за ніби то не пристебнутий пасок безпеки. Потім пояснила, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, запропонувала пройти огляд на що ОСОБА_1 погодився та пішов з нею до патрульної машини. Через 15 хвилин вони вдвох прослідували на пост ДАІ, де пробули ще 1 год. та 30 хв. Після цього ОСОБА_1 повернувся до машини, нічого не розповідав та ніяких документів у нього не було. Від керування транспортним засобом його не відсторонювали.

Свідок ОСОБА_3 надав суду аналогічні пояснення та зазначив, що брату ОСОБА_1 запропонували пройти огляд проїхавши до лікарні або за місцем проживання.

Згідно з ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб уповноважених складати протокол про адміністративне правопорушення.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу відмова (ухилення) від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, вчинення цього діяння через необережність, а зокрема необізнаності з таким обов`язком, помилкове уявлення особи, що це є його правом за яке він не несе відповідальності виключає на думку апеляційного суду притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Умисною є форма вини, яка характеризується тим, що особа усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, передбачає можливість настання негативних наслідків та бажає настання таких наслідків (прямий умисел), або байдуже ставиться до їх настання чи свідомо допускає їх настання (непрямий умисел).

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за відмову (ухилення) в проходженні медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, особа яка склала протокол мала надати, а суд отримати докази того, що він усвідомлював свій обов`язок пройти медичний огляд на вимогу працівника поліції та суспільну небезпечність своїх дій, передбачав можливість настання негативних наслідків - неможливості здійснення контролю з боку правоохоронного органу, та бажав настання наслідків (прямий умисел), або байдуже ставився до їх настання чи свідомо допускав їх настання.

Разом з тим, з долученого до матеріалів справи відеозапису з нагрудної камери поліцейського, який триває 52 секунди вбачається, що працівник поліції запитала у ОСОБА_1 чи він буде проходити огляд на місці чи вдома, що також підтверджує пояснення ОСОБА_1 , що йому не було роз`яснено про його обов`язок проходження огляду і наслідки відмови від проходження огляду, а було введено його в оману щодо можливості пройти огляд на стан сп`яніння за місцем проживання.

Такі дії працівника поліції, на думку апеляційного суду не можна розцінити як вимогу водію пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного чи наркотичного сп`яніння, оскільки водію було альтернативно запропоновано можливість відмовитись від проходження огляду на місці та пройти його за місцем проживання та не роз`яснено що це є його обов`язком і наслідки таких дій, чим фактично нав`язано та змоделювано протизаконну поведінку водія у відмові пройти огляд, що свідчить про провокацію правопорушення.

Суд апеляційної інстанції намагався з`ясувати зазначені обставини, витребовував повний запис відеофіксації правопорушення та складання протоколу про адміністративне правопорушення, викликав для допиту в якості свідка працівника поліції ОСОБА_4 , однак вона будучи повідомленою належним чином самоусунулась від явки до суду, а з відповіді направленої на адресу суду Управлінням патрульної поліції в Рівненській області від 08.10.2019 року за № 27290/41/30/01-2019 вбачається, що відеозапис відсутній.

Письмові пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , також не спростовують твердження ОСОБА_1 , оскільки вони не з`явились як в суд першої так і в суд апеляційної інстанції, повідомлення про їх виклик до суду повернулись з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

За таких обставин суд не може перевірити їх пояснення шляхом безпосереднього допиту.

Крім того вказані письмові пояснення свідків, що містяться в матеріалах справи (а.с.6), викликають сумніви щодо їх достовірності, оскільки містяться на завчасно заготовлених працівниками поліції бланках з роздрукованим текстом пояснень, де власноручно свідками проставлені лише підписи, що посвідчують особу.

За таких обставин, коли у справі відсутні докази, які б переконливо свідчили, що ОСОБА_1 ухилився від проходження медичного огляду на вимогу працівника поліції та мав ознаки алкогольного чи наркотичного сп`яніння, які давали для цього підстави не має, а висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_1 обґрунтуванні на припущеннях, витлумачені судом не на користь особи, а на користь органу, який склав протокол апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення, а постанова суду першої інстанції - скасуванню з прийняттям нової постанови про закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 07 серпня 2019 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а провадження закрити за відсутністю події і складу правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили після її винесення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Житомирського

апеляційного суду В.В. Ляшук