Справа № 214/3049/19
3/214/1125/19
П О С Т А Н О В А
Іменем України

20 травня 2019 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Гриня Н.Г., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Кудрявцева А.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі матеріали, які надійшли від 3 сектору 2 відділу 5 Управління Головного управління військової контррозвідки Департаменту контррозвідки Служби Безпеки України у відношенні:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), що народився в м. Пирятин Полтавської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого командиром 21 окремої бригади охорони громадського порядку імені Петра Калнишевського НГ України (військова частина 3011 НГ України),
про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого п.5 ч.1 ст.212-2 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:
Командир 21 окремої бригади охорони громадського порядку імені Петра Калнишевського НГ України (військова частина 3011 НГ України) полковник ОСОБА_1 під час виконання своїх функціональних обов`язків на посаді командира зазначеної вище частини Національної гвардії України, не вжив вичерпних заходів для збереження державної таємниці у військовій частині, не здійснив заходів щодо унеможливлення розповсюдження та витоку таємної інформації, тобто не виконав обов`язків, покладених на нього, окрім функціональних обов`язків, також вимогами норм п.3, п.116 Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого Постановою КМУ №939 від 18.12.2013 року, якими передбачено, що забезпечення охорони державної таємниці на підприємстві, в установі, організації покладається на їх керівників. Так, у порушення п.п.90, 92, 96 Порядку 24.02.2019 року командир в/ч 3011 НГ України полковник ОСОБА_1 своїм рапортом на період своєї відсутності у зв`язку з хворобою поклав виконання обов`язків командира військової частини на заступника командира підполковника ОСОБА_2 (який має допуск до державної таємниці за формою 3), тим самим надавши доступ останньому до секретної інформації, ступінь секретності якої відповідає формі № 1 (згідно номенклатури посад у військовій частині НОМЕР_2 НГУ, посада командира частини передбачає допуск до держаної таємниці за формою 1). При цьому, на момент захворювання полковника ОСОБА_1 , на службовому місці знаходився його перший заступник підполковник ОСОБА_3 , який має допуск до державної таємниці за формою 1. Таким чином, полковник ОСОБА_1 порушив встановлений порядок надання підлеглим доступу до державної таємниці та створив реальні передумови до розголошення секретної інформації зі ступенем обмеження доступу «Цілком таємно» та «Особливої важливості». Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п.п.90, 92, 96, 116, 117 Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях затвердженого Постановою КМУ №939 від 18.12.2013 року.
Присутній в судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення не визнав, суду пояснив, що 24.02.2019 року він захворів, про що надав рапорт, та на момент перебування його на лікарняному за його ж вказівкою виконуючим обов`язки призначено заступника командира підполковника ОСОБА_2 . Вважає, що в цьому випадку жодних порушень законодавства про державну таємницю він не допускав. Щодо протоколу про адміністративне правопорушення зауважив, що протокол складено за його відсутності, з порушеннями КУпАП, додані до нього додатки не відповідають дійсним обставинам.
Захисник Кудрявцев А.Л. підтримав позицію ОСОБА_1 та просив закрити провадження по справі за відсутністю в діях останнього події та складу адміністративного правопорушення, яке ставиться йому в провину.
Допитаний судом в якості свідка ОСОБА_4 показав, що він працює начальником режимно-секретного відділення. Зазначив, що допуск до державної таємниці надається органами СБУ, вирішення інших питань за наказами командира частини.
Суд, вислухавши позицію особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, його захисника, покази свідка, дослідивши письмові докази по справі, надавши оцінку доказам в їх сукупності, приходить до наступного висновку.
Згідно зі ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
В розумінні ст.280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Диспозицією п.5 ч.1 ст.212-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про державну таємницю, а саме порушення встановленого законодавством порядку надання допуску та доступу до державної таємниці.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 займає посаду командира 21 окремої бригади охорони громадського порядку імені Петра Калнишевського НГ України (військова частина 3011 НГ України) з 06.04.2018 року, призначений на посаду Наказом командувача НГУ №44о/с від 06.04.2018 року.
Відповідно до функціональних обов`язків, затверджених начальником ЦТУ НГУ 25.12.2018 року, ОСОБА_1 як командир військової частини зобов`язаний, зокрема але не виключно, зберігати державну та військову таємницю, що передбачає: знати вимоги законодавства в сфері охорони державної таємниці; не допускати розголошення будь-яким способом державної таємниці, яка довірена або стала відомою у зв`язку з виконанням службових обов`язків; не брати участі в діяльності політичних партій та громадських організацій, діяльність яких заборонена в порядку, встановленому законом; не сприяти іноземним державам, іноземним організаціям чи їх представникам, а також окремим іноземцям та особам без громадянства у провадженні діяльності, що завдає шкоди інтересам національної безпеки України; виконувати вимоги режиму секретності; повідомляти режимно-секретний орган про виникнення обставин, передбачених ст.23 Закону України «Про державну таємницю», а також інших обставин, що перешкоджають збереженню довіреної державної таємниці, а також про виїзд з України; додержуватись інших вимог законодавства про державну таємницю; під час виконання функціональних обов`язків в межах встановленого допуску застосовувати ст.ст.1.1.2, 1.1.3, 1.1.4, 4.10.10 ЗВДТ.
24.04.2018 року ОСОБА_1 надав особисте зобов`язання у зв`язку з допуском до державної таємниці. Поінформованість про відповідальність за порушення законодавства у сфері охорони державної таємниці підтвердив своїм підписом.
Розпорядженням першого заступника начальника Управління СБУ в Дніпропетровській області від 04.06.2018 року №236-д ОСОБА_1 надано допуск до державної таємниці за формою 1 з 06.08.2018 року.
Як слідує з телеграми №32 від 25.02.2019 року, відповідного рапорту ОСОБА_1 від 24.02.2019 року, з 24.02.2019 року він перебуває на стаціонарному лікуванні в Кременчуцькій міській лікарні №3. Виконання службових обов`язків покладено ним на заступника командира військової частини НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_2 . Рапорт завізовано та передано до наказу.
На підставі рапорту ОСОБА_1 25.02.2019 року за №53 т.в.о. командира в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_2 видано наказ (по стройовій частині), за яким він приступив до виконання обов`язків командира бригади.
08.03.2019 року ОСОБА_1 прибув зі стаціонарного лікування та приступив до виконання своїх функціональних обов`язків.
Відповідно до п.п.90, 92 Порядку №939 від 18.12.2013 року, керівники підприємств, установ, організацій та начальники РСО вивчають і перевіряють обґрунтованість потреби громадян у доступі до секретної інформації відповідного ступеня секретності. Доступ до секретної інформації громадянинові надається в обсязі, необхідному для своєчасного та на належному рівні виконання ним службових, виробничих, наукових, науково-дослідних, навчальних завдань (обов`язків), чи обсягу секретних робіт, пов`язаних із самостійною науково- дослідною чи творчою діяльністю. Рішення про надання доступу до секретної інформації та її матеріальних носіїв приймають керівники підприємств, установ, організацій, в яких виконуються роботи, пов`язані з державною таємницею, або зберігаються матеріальні носії секретної інформації, та оформлюються у формі: наказів; поіменних списків; письмових резолюцій; карток-дозволів на доступ до секретних документів, які складені за формою згідно з додатком 13 (далі - картка дозвіл).
Як слідує з п.96 Порядку №939 від 18.12.2013 року, під час надання громадянинові доступу до державної таємниці РСО підприємства, установи, організації зобов`язаний перевірити наявність у нього допуску до державної таємниці та відповідність його форми ступеню секретності відомостей, з якими громадянин буде працювати чи ознайомлюватися після надання доступу. Громадянин, якому надано доступ до державної таємниці, має право працювати (ознайомлюватися) з відомостями, ступінь секретності яких не перевищує ступеня секретності, передбаченого формою наданого йому допуску до державної таємниці.
Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_2 дійсно було надано допуск до державної таємниці за формою 3 з 11.01.2019 року на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 НГУ №2 дск/рсо від 11.01.2019 року, тобто в обсязі, необхідному та достатньому для виконання покладених на нього посадових обов`язків.
Допуск до державної таємниці за формою 1 ОСОБА_2 не надавався.
Таким чином, покладаючи на ОСОБА_2 т.в.о. командира бригади з допуском до державної таємниці за формою 1, ОСОБА_1 не врахував, що ОСОБА_2 має іншу форму допуску до державної таємниці, яка за формою не відповідає ступеню секретності відомостей, з якими він мав працювати, виконуючи обов`язки ОСОБА_1 на період перебування останнього на лікарняному.
Крім того, факт затвердження ОСОБА_2 акту перевірки наявності шифрів, що мають гриф секретності «Особливої важливості», тобто за ступенем секретності перевищує ступінь секретності, передбачений формою наданого йому допуску до державної таємниці, є свідченням того, що допуск до таких відомостей йому було надано ОСОБА_1 за відсутності доступу за формою 1.
Вказані обставини в сукупності доводять допущення ОСОБА_1 встановленого порядку надання підлеглим доступу до державної таємниці, чим він фактично створив реальні передумови до розголошення секретної інформації зі ступенем обмеження доступу «Цілком таємно» та «Особливої важливості».
Згідно положень ч.1 ст.256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення як документ, що засвідчує факт неправомірних дій особи, є одним із основних джерел доказів, складається уповноваженими на те посадовими особами за встановленою формою і має містити усі дані, необхідні для вирішення справи.
З наведеного слідує, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

Посилання ОСОБА_1 на невідповідність протоколу вимогам КУпАП суд оцінює критично, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи. Хоча протокол було складено без присутності ОСОБА_1 , однак копію протоколу направлено на адресу останнього у встановленому законом порядку, що виключає порушення його прав.
Інші доводи, на яких ґрунтується позиція ОСОБА_1 , спростовуються обсягом наявних у справі доказів, які в сукупності доводять його вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 п.1 ст.212-2 КУпАП як спеціального суб`єкта такого складу. Підстави ставити під сумнів достовірність таких доказів відсутні, оскільки ці докази повністю узгоджуються між собою та не спростовують правомірності складання протоколу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 .
Вирішуючи питання про вид і розмір адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, яке посягає на суспільні відносини у сфері охорони державної таємниці, особу ОСОБА_1 , який вину у вчиненні правопорушення не визнав, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Відповідно до ст.34 КУпАП обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_1 , є позитивна характеристика за місцем роботи.
Обтяжуючих відповідальність обставин, передбачених ст.35 КУпАП, не встановлено.
Враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, з метою дотримання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд дійшов до висновку, що необхідним та достатнім адміністративним стягненням для ОСОБА_1 є штраф.
Керуючись ст.ст.23, 24, 27, 33-35, 40-1, 212-2 ч.1 п.5, 245, 268, 280, 283, п.1 ч.1 ст.284 КУпАП суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого п.5 ч.1 ст.212-2 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 510 (п`ятсот десять) грн. 00 коп. в дохід держави.
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп.
Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, захисником протягом 10 днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя Гринь Н.Г.