Єдиний унікальний номер судової справи: 225/713/19
Номер провадження: 3/225/325/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2019 року м. Торецьк

Суддя Дзержинського міського суду Донецької області Ткач Г.В., розглянув матеріал, що надійшов з Головного управління ДФС у Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, директора ТДВ «ОП «Шахта імені ОСОБА_2 Московської», проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1, будучи посадовою особою, а саме директором ТДВ «ОП «Шахта імені ОСОБА_2 Московської», в порушення вимог п.п. 198.1, п.п. 198.2, п.п. 198.3, п.п. 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, допустив порушення ведення податкового обліку, внаслідок чого завищено податковий кредит на загальну суму 11628281 грн. в декларації з ПДВ, а саме за червень 2018 року на суму 5693134 грн., за липень 2018 року на суму 2776886 грн., за серпень 2018 року на суму 2401612 грн., за вересень 2018 року на суму 756649 грн.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 до судового засідання не зявився, надав письмові заперечення, в яких зазначив, що ТДВ «шахта імені ОСОБА_2 Московської» категорично не згодне з висновками акту перевірки №1424/05-99-14-12-36182252 від 07.12.2018 про результати документальної позапланової перевірки ТДВ «ОП «Шахта імені ОСОБА_2 Московської», відповідно до якої був складений протокол про адміністративне правопорушення, тому керівнику Головного Управління ДФС у Донецькій області надіслані письмові заперечення. Крім того, вважає, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, а саме: зі змісту протоколу вбачається, що його складено за результатами висновків документальної перевірки, висновки якої оформлені Актом від 07.12.2018 року № 1424/05-99-14 - 12-36182252, але не зазначено яка саме проведена перевірка документальна виїзна чи документально невиїзна, в другому та шостому абзацах протоколу вказано, що перевірка проводилася невиїзна, а в четверому виїздна. Протокол не містить підпису ОСОБА_1 чи відмову у підписанні протоколу.

Відповідно до приписів ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд, проаналізував надані докази по справі з точки зору їх допустимості, об'єктивності, достатності та зазначає наступне.

Згідно зі статтею 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до закріплених у ст.ст. 254, 255 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення це - офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, що містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення.

З наведеного слідує, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

Суд доходить висновку, що протоколом про адміністративне правопорушення №78/05/99-14-12 від 31.01.2019, не підтверджується факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, виходячи з наступного.

Диспозицією ч.1 ст. 163-1 КУпАП передбачено обєктивну сторону правопорушення, а саме, відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

Об'єктивна сторона вищезазначеного правопорушення полягає у: а) відсутності податкового обліку; б) порушенні керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, зокрема, неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

З протоколу про адміністративне правопорушення №78/05/99-14-12 від 31.01.2019 вбачається, що висновки про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП правопорушення, обґрунтовуються через посилання на Акт документальної позапланової перевірки від 07.12.2018 року № 1424/05-99-14-12-36182252, який складено за результатами документальної позапланової перевірки ТДВ «ОП «Шахта імені ОСОБА_2 Московської».

ПротеТДВ «ОП «шахта імені ОСОБА_2 Московської» було категорично не згодне з висновками Акту перевірки від 07.12.2018 року № 1424/05-99-14-12-36182252, Товариством було своєчасно надіслано на адресу ТУ ДФС у Донецькій області письмові заперечення до Акту перевірки з обґрунтуванням належності проведених господарських операцій. Тому Акт документальної позапланової перевірки від 07.12.2018 року № 1424/05-99-14-12-36182252 перевірки не є доказом у розумінні визначень ст. 251 КУпАП, оскільки його висновки наданий час оскаржуються ТДВ «ОП «шахта імені ОСОБА_2 Московської» в адміністративному порядку. Тобто, визначені даним Актом обставини та твердження не достатніми та вичерпаними, оскільки є оспорюваними і до завершення процедури оскарження можуть розглядатися виключно як припущення посадової особи контролюючого органу, які у разі задоволення скарги будуть визнані протиправними та скасовані.

Виходячи з цього, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Згідно вимог ч.2 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування п.2 ст.6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини» (Eur. Court H.R. Kadubec v. Slovakia, Judgment of 2 September 1998. Reports. 1998 VI), представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення, і, отже ст.6 не може бути застосована. Однак Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу. Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку на підставі законно добутих доказів.

Враховуючи викладене, вважаю, що в справі про адміністративне правопорушення підлягає застосуванню положення ст.62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч.2 ст. 251 КУпАП обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Згідно з п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

У звязку з викладеним, оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд вважає необхідним провадження в справі за ч.1 ст. 163-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити.

Керуючись ст. 9, ч.1 ст. 163-1, ст.ст. 247, 280, 283, 284 КУпАП України, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення №225/713/19 про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 163-1 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду в справах про адміністративні правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Дзержинський міський суд Донецької області протягом десяти днів з моменту її винесення.

Суддя Г.В. Ткач