Справа № 148/956/19
Провадження № 33/801/637/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ковганич С. В.
Доповідач: Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 липня 2019 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Стадник І.М., одержавши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Тульчинського районного суду Вінницької області від 18 червня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає в АДРЕСА_1

встановив:

Суддя Тульчинського районного суду Вінницької області постановою від 18 червня 2019 року визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та застосував до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 10 200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

17 липня 2019 року ОСОБА_1 через суд першої інстанції подав Вінницькому апеляційному суду апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Тульчинського районного суду від 18 червня 2019 року щодо нього та скасувати вказану постанову.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 зазначив, що його не було належним чином повідомлено про день та час розгляду справи, а копію оскаржуваної постанови він отримав тільки тепер, не зазначивши при цьому дати її отримання.

Вивчивши апеляційну скаргу і матеріали адміністративної справи, приходжу до висновку про повернення апеляційної скарги особі, яка її подала, з таких підстав.

Однією із основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення - п. 9 частини 2 статті 129 Конституції України.

Згідно з частиною 2 статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

При розгляді клопотання про поновлення пропущеного строку, апеляційний суд перевіряє тільки поважність причин пропуску строку і не може давати оцінку процесуальним діям та документам по справі або прийнятому судом рішенню.

Порядок оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення регулюється статтею 294 КУпАП.

Так, частиною 2 статті 294 КУпАП встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Отже, початок відлік строку на апеляційне оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення пов?язаний з моментом прийняття такої постанови, а не з дня отримання її копії особою, яка має намір її оскаржити.

Посилання ОСОБА_1 на те, що він не був належним чином повідомленим про день та час розгляду справи не приймається до уваги, оскільки в матеріалах справи містяться рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень з його підписом, засвідченим підписом листоноші, що свідчить про його обізнаність про судовий розгляд справи (а. с. 14, 15).

Копію оскаржуваної постанови суд першої інстанції направив на адресу ОСОБА_1 на наступний день після її винесення - 19.06.2019, а в матеріалах справи міститься розписка про її отримання за довіреністю особою на прізвище « ОСОБА_1 », засвідчена працівником поштового зв`язку.

Більше того, за змістом постанови ОСОБА_1 зобов`язано сплатити судовий збір за розгляд справи судом першої інстанції, що він зробив 04.07.2019 року.

За таких обставин клопотання ОСОБА_1 для поновлення строку на апеляційне оскарження є необґрунтованим й до задоволення не підлягає.

Європейський суд з прав людини наголошує, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов?язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов?язки.

Ураховуючи наведене та зважаючи на відсутність поважних причин, якими заявник міг обґрунтувати поважність пропуску строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд дійшов висновку, що у заявленому клопотанні скаржником не наведено жодної об?єктивної обставини, яка б перешкоджала йому реалізувати своє право на апеляційне оскарження постанови суду в передбачений для цього строк, а вказані в обґрунтування клопотання доводи не належать до поважних причин пропуску процесуального строку.

За таких обставин, за відсутності поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду, у поновленні цього строку слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Керуючись частинами 2, 10 статті 294 КпАП України, -

постановив:

Відмовити ОСОБА_1 в поновленні строку апеляційного оскарження постанови судді Тульчинського районного суду Вінницької області від 18 червня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП, а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Постанова судді апеляційного суду остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду І.М. Стадник