КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/2071/2019 Суддя у першій інстанції: Хрипун С.В.
Категорія: ч. 1 ст.130 КУпАП Головуючий у апеляційній інстанції: Фрич Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Фрич Т.В., за участю, особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 квітня 2019 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 квітня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 384 грн. 20 коп.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Мотивуючи доводи апеляційної скарги, апелянт вказує на те, що постанова Києво-Святошинського районного суду від 04 квітня 2019 року не відповідає фактичним обставина справи, та під час її ухвалення судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права.

Крім того, апелянт зазначає, що під час проведення огляду на стан сп`яніння працівниками патрульної служби були порушені вимоги «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, однак суд на це уваги не звернув у зв`язку з чим ухвалив незаконне рішення по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який просив задовольнити апеляційну скаргу у повному обсязі, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи на обґрунтування апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

Вказаних вимог суд першої інстанції дотримався.

Згідно оскаржуваної постанови, 08.03.2019 приблизно о 23 годині 10 хвилин водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Renault Kengoo, д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Гагаріна 25/2 в с. Петрушки, Києво-Святошинського району, Київської області, в стані алкогольного сп`яніння, пройшов огляд в присутності двох свідків для встановлення стану сп`яніння із застосуванням приладу Alcotest 6810 ARHF 0029, результат тесту 1,58%.

Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п. 2.9 а) ПДР, за що передбачена відповідальність згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З такими висновками погоджується і суд апеляційної інстанції.

Відповідно до п.2.9а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення накладається на особу у разі керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, матеріали адміністративної справи щодо ОСОБА_1 містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку суду щодо доведеності вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зокрема, крім протоколу про адміністративне правопорушення, який було складено щодо ОСОБА_1 , вина останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується чеком тестування приладу Alcotest 6810 ARHF 0029, результат тесту 1,58%, актом про результат розгляду на стан сп`яніння та актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів складеного в присутності свідків, відповідно до якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом Renault Kengoo, д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння.

Твердження апелянта в частині того, що під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів працівниками патрульної поліції були порушені вимоги Інструкції, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Більш того, сам ОСОБА_1 повідомив, що після огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціального приладу Alcotest 6810 ARHF 0029 відмовився поїхати до лікаря нарколога, щоб спростувати чи підтвердити результати огляду на спеціальний прилад, оскільки в той момент він не вживав спиртних напоїв та був тверезим.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є безпідставними.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведеною, а доводи апеляційної скарги про недоведеність його винуватості у вчиненні правопорушення такими, що не знайшли свого підтвердження.

Будь-яких інших переконливих доводів, які були би підставою для скасування постанови Києво-Святошинського районного суду м. Києва від 04 квітня 2019 року, апелянтом не наведено та судом апеляційної інстанції не встановлено.

Враховуючи викладене, не вбачаючи підстав для скасування чи зміни постанови суду, вважаю за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Києво- Святошинського районного суду м. Києва від 04 квітня 2019 року - без зміни.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП України, суддя,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 квітня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду Т.В. Фрич