Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/211/19 Головуючий у суді І-ї інстанції Нерода Л. М.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Ремез П. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2019 м. Кропивницький

Суддя Кропивницького апеляційного суду Ремез П.М., за участі секретаря судового засідання Волошиної Н.С., особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , розглянувши у порядку апеляційного перегляду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10.04.2019, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працює, мешканець АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10.04.2019 ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Згідно постанови суду ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 21.03.2019 о 06 год 00 хв у м. Олександрія по вул. Перспективна, з явними ознаками наркотичного сп`яніння (нестійка хода, почервоніння очей) керував транспортним засобом «ГАЗ 33021» д.н.з. НОМЕР_2 . Від проходження огляду для визначення стану наркотичного сп`яніння в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду стосовно нього скасувати, а справу закрити.

Своє прохання апелянт мотивує тим, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся за його відсутності, при цьому про час та місце розгляду справи суд першої інстанції завчасно не повідомив. Так, як убачається із протоколу про адміністративне правопорушення, судовий розгляд мав відбутися 17.04.2019, про що його було повідомлено, однак по суті суд вирішив справу 10.04.2019 без належного виклику в судове засідання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Такі дії суду позбавили його можливості надати пояснення, відстоювати і реалізувати свої права, здійснювати захист своїх інтересів під час зазначеного судового розгляду та скористатися правовою допомогою, що призвело до порушення його Конституційних прав.

Також, судом першої інстанції, під час розгляду справи не враховано характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушника, ступінь вини, майновий стан, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Окрім цього, апелянт уважає, що судом не з`ясовано всі обставини перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, оскільки в судовому засіданні не допитувались свідки події, при цьому суд обмежився тільки наявними в матеріалах справи письмовими показаннями свідків, які не відповідають дійсності.

На думку апелянта, протокол, який міститься в матеріалах справи містить відомості лише щодо місця складання протоколу про адміністративне правопорушення і жодним чином не вказує на місце вчинення адміністративного правопорушення. Окрім цього, відомості, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення і в постанові, винесеній по даній справі - різняться. В протоколі про адміністративне правопорушення, як місце вчинення правопорушення, зазначена вулиця 50 років Жовтня, натомість в постанові вказана вулиця Перспективна.

Як зазначає апелянт, огляд його як водія, на стан алкогольного сп`яніння, проводився без використання жодного спеціального технічного засобу та за відсутності свідків взагалі. Від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння він не відмовлявся, однак через те, що його автомобіль не зачиняється йому потрібно було близько 20 хвилин, щоб дочекатися товариша який би залишився в авто та в подальшому він згоден був пройти відповідний огляд в закладі охорони здоров`я. Натомість працівники поліції відмовилися надавати необхідний час, помилково сприйнявши його прохання за відмову від проходження відповідного огляду.

Вислухавши ОСОБА_1 , який підтримав вимоги своєї апеляційної скарги, переглянувши відеозапис подій, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, зваживши доводи апеляційної скарги, вважаю, що в її задоволенні необхідно відмовити, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно диспозиції ч.1 ст. 130 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 ПДР України визначено обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У даному випадку, суд першої інстанції, у відповідності з вимогами ст.ст. 245, 251 КУпАП, всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини справи і, врахувавши в сукупності досліджені по справі докази, дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Допитаний в судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що 21.03.2019 о 06 годині їхав на автомобілі, який йому не належить, однак він ним користується для неофіційного заробітку, за своїм товаришем. Біля гуртожитку «Юність» його зупинили працівники поліції, через те, що задній номерний знак був пошкоджений. У подальшому його запросили до службового автомобіля, та під час розмови поліцейський повідомив, що від нього є запах наркотичних речовин. Він заперечив та повідомив, що не вживає наркотики. Після цього працівник поліції запропонував пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, на що він погодився, однак попросив почекати хвилин 20 поки приїде товариш та подивиться за автомобілем, оскільки двері в ньому не закриваються. Працівники поліції повідомили, що у такому випадку будуть складати протокол про адміністративне правопорушення. На протязі 20 хвилин, поки до них їхав його товариш, працівники поліції склали протокол про адміністративне правопорушення. При цьому жодних свідків не було. В подальшому поліцейський зупинив спочатку одного водія, а потім іншого, вони десь розписались та поїхали. Про що розмовляли свідки з працівником поліції він не знає. Копію протоколу отримав та в ньому поставив свої підписи, однак з вчиненням адміністративного правопорушення він не погодився, про що зазначив у протоколі.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є обґрунтованим та повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами в їх сукупності, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 031604 від 21.03.2019, в якому викладені фактичні обставини вчиненого адміністративного правопорушення (а.с.1);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , якими підтверджуються обставини відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння (а.с. 2,3);

- переглянутим судом відеозаписом події з нагрудних камер поліцейських, який підтверджує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння в присутності двох свідків.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що у зв`язку із розглядом справи про адміністративне правопорушення за його відсутності судом першої інстанції порушено його права, є безпідставними, оскільки:

По-перше, ОСОБА_1 було відомо, що розгляд справи про адміністративне правопорушення має відбутись в Олександрійському міськрайонному суді Кіровоградської області, про що він повідомлявся працівниками поліції та ознайомлювався із протоколом про адміністративне правопорушення, та засвідчив своїм підписом.

У п.41 рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (заява №3236/02) наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Таким чином, ОСОБА_1 мав можливість вжити заходів, щоб дізнатись про стан відомого йому судового провадження.

По-друге, як убачається з матеріалів справи, суд першої інстанції завчасно направив судову повістку з повідомленням про час та дату судового розгляду справи на зазначену у протоколі про адміністративне правопорушення адресу проживання ОСОБА_1 (судова повістка направлена 27.03.2019, а розгляд справи призначений на 10.04.2019). Однак, поштовий конверт із судовою повісткою повернувся до суду через закінчення терміну зберігання, тобто не з`явлення до поштового відділення адресата. Наведене вказує про небажання ОСОБА_1 отримати судову повістку та у свою чергу свідчить про вжиття судом першої інстанції заходів для належного повідомлення правопорушника про час та місце розгляду справи.

Окрім цього, необхідно звернути увагу, що ОСОБА_1 за аналогічних підстав не отримав повідомлення апеляційного суду щодо часу та дати розгляду його апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції та не з`явився в судове засідання, через що розгляд справи було відкладено.

У подальшому, апеляційним судом все ж таки забезпечено участь ОСОБА_1 в судовому засіданні під час розгляду його апеляційної скарги та надано можливість надати показання, скористатись правовою допомогою, заявити клопотання, у тому числі про виклик та допит в судовому засіданні свідків події, однак жодних клопотань від апелянта не надходило, правовою допомогою він не скористався, а тому його позиція щодо порушення судом першої інстанції його прав є безпідставною.

Таким чином, наведена вище причина не може бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Безпідставними та надуманими є ствердження апелянта з приводу того, що огляд його як водія, на стан алкогольного сп`яніння, проводився без використання жодного спеціального технічного засобу та за відсутності свідків взагалі. Від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння він не відмовлявся.

Так, відповідно до пункту 12 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 (далі за тестом Інструкції), у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Більше того, з огляду на положення пунктів 7, 8 розділу ІІІ Інструкції для визначення наркотичного засобу або психотропних речовин є обов`язковим проведення лабораторних досліджень, яке може бути здійснено лише в умовах закладу охорони здоров`я, за допомогою вимірювальної техніки та обладнання, дозволених Міністерством охорони здоров`я.

Пунктом 9 розділу ІІ вказаної Інструкції визначено, що з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

З положень розділу ІІІ Інструкції вбачається, що огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я проводиться лікарем у присутності поліцейського, але свідки для цього не запрошуються.

Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я (пункт 20 Інструкції).

Також, відповідно до положень пункту 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008, та пункту 6 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я у встановленому порядку поліцейський у присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

З огляду на положення вказаних нормативно-правових актів дії поліцейського, який у присутності двох свідків запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, у зв`язку із наявністю відповідних ознак наркотичного сп`яніння, відповідали вимогам законодавства, а ОСОБА_1 , відмовляючись від проходження такого огляду, порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Водночас, необхідно зауважити, що відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я зафіксована на відеозаписі з нагрудних камер працівників поліції, який переглянуто апеляційним судом, та з якого вбачається, що така відмова скаржника відбувалась у присутності двох свідків.

З огляду на викладене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, адже керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння та на вимогу поліцейського відмовився у присутності двох свідків пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Ніяких порушень законодавства про адміністративні правопорушення, які б вплинули на правильність прийнятого місцевим судом рішення, та були б підставою для його скасування, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, та під час розгляду справи в суді першої інстанції, допущено не було.

Також, необхідно зауважити, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 з приводу того, що відомості, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення і в постанові, винесеній по даній справі - різняться, а саме у протоколі про адміністративне правопорушення, як місце вчинення правопорушення, зазначена вулиця 50 років Жовтня, натомість в постанові вказана вулиця Перспективна, жодним чином не впливають на правильність прийнятого судом рішення, оскільки це є одна й та сама вулиця (50 років Жовтня колишня назва, Перспективна - нинішня).

Враховуючи те, що санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП є безальтернативною, тобто визначає лише один вид та розмір стягнення, а саме штраф у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, апеляційний суд, хоча і враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, однак не може призначити інший вид або розмір стягнення, ніж те, що передбачене санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З урахуванням наведеного, суд не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , а тому постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 квітня 2019 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишає без змін.

Керуючись ст. 294 ч.8 п.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10.04.2019 відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду П.М. Ремез