ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1200/19 Справа № 208/2440/19 Суддя у 1-й інстанції - Бондаренко Н. О. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко В. Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2019 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Коваленко В.Д., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 червня 2019 року у справі про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого машиністом екскаватора, маючого на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаного винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 183-1 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 червня 2019 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у виді суспільно-корисних робіт строком на 120 годин.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 384,20 грн. судового збору.

При обставинах, викладених в постанові, ОСОБА_1 на підставі виконавчого листа № 2-2944, виданого 01.08.2005 року про стягнення аліментів на користь колишньоъ дружини ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з 01.03.2018 року по 01.04.2019 року має заборгованість по аліментам, яка перевищує суму відповідних платежів за 6 місяців, а саме в розмірі 22 070,00 грн. В результаті він порушив ст. 71 ЗУ "Про виконавче провадження", за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 183-1 КУпАП.

В апеляційній скарзі:

- ОСОБА_1 просить поновити йому строк для подачі апеляційної скарги, як пропущений, на його думку, з поважних причин.

Просить постанову скасувати та закрити провадження щодо нього, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Щодо поважності причин пропуску апеляційного оскарження постанови вказує, що про винесення зазначеної постанови йому нічого відомо не було, оскільки він не був присутнім у судовому засіданні під час розгляду справи, не отримував повісток чи повідомлень суду про дату та час розгляду справи, також йому не було направлено копію постанови, про існування якої йому стало відомо лише 12 вересня 2019 року, коли він за викликом з`явився у Заводський районний відділ філії державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області. Після цього він одразу звернувся до суду, де 17 вересня 2019 року ознайомився з матеріалами справи та отримав копію оскаржуваної постанови.

Зазначає, що у нього на утриманні, окрім сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (дитина від першого шлюбу), знаходяться ще троє неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (діти від другого шлюбу), ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (дитина від третього шлюбу), та дружина, ОСОБА_8 , яка у теперішній час не працює і також потребує матеріальної допомоги.

Апелянт вказує, що він не ухилявся і не має наміру ухилятись від сплати аліментів, намагається у рівних частках надавати матеріальну допомогу на утримання всіх дітей, але, тимчасові труднощі у працевлаштуванні, які він мав протягом останнього року, призвели до виникнення заборгованості по сплаті аліментів.

Вважає, що умислу на ухилення від сплати аліментів,- він не мав.

Зазначає, що на теперішній час він офіційно працевлаштований, отримує стабільний дохід і має намір у найкоротші строки виплатити заборгованість по аліментним зобов`язанням. Вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП і призначення покарання у вигляді суспільно корисних робіт строком на 120 годин, роблять неможливим виконання ним трудових функцій за основним місцем моєї роботи у ТОВ «Трансбудтехніка», де він працює машиністом екскаватора, що є підставою для його звільнення і відсутності доходу, з якого він може виплачувати аліменти.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав вимоги своєї апеляційної скарги, просив її задовольнити, та пояснив, що за вказаним виконавчим провадженням на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ним було перераховано кошти:

- 23.03.2019 року - в сумі 1020 гривень;

- 07.06.2019 року - 1020 гривень;

-06.07.2019 року - 1020 гривень;

- 19.08.2019 року - 1020 гривень;

- 04.10.2019 року - 1020 гривень.

Вказане, на його думку, свідчить про те, що він посильно сплачує кошти. Щодо загального розміру аліментів, які підлягають стягненню з нього, він не заперечує. Призначене покарання вважає занадто суворим.

Свідок ОСОБА_8 , пояснила, що її чоловік сплачує аліменти на дитину від першого шлюбу у посильному розмірі, та не ухиляється від виплат.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, обговоривши доводи апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, приходжу до наступного висновку.

Враховуючи позицію ОСОБА_1 , яка зводиться до його відсутності в суді першої інстанції при розгляді справи та копія постанови своєчасно йому не направлялась, та до судового засідання на призначену дату та час останній не викликався, з метою дотримання принципу доступу до правосуддя приходжу до висновку про поважність причини пропуску ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення та, вважаю за необхідним задовольнити клопотання, поновити строк на оскарження постанови та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КупАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно з положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожному гарантується право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, оскільки здійснення цих прав передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і зіставити їх з матеріалами судової справи.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Однак, вказані вимоги закону судом першої інстанції належним чином виконані не були.

Так, як вбачається з матеріалів провадження, за місцем проживання ОСОБА_1 судом першої інстанції було направлено судові повістки з викликом останнього до судового засідання, які повернулися до суду, у зв`язку з відсутністю адресату та закінченням терміну зберігання (а.с. 14,15).

Тобто, на день винесення постанови 25 червня 2019 року, у суду не було відомостей, які б підтверджували своєчасне сповіщення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про місце та час розгляду справи, оскільки матеріали справи не містять відомостей, які б підтверджували, що ОСОБА_1 отримував судові виклики.

За таких обставин ОСОБА_1 був позбавлений можливості реалізувати в суді передбачені законом (ст. 268 КУпАП) права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, зокрема права давати пояснення, надавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою тощо. Це є порушенням не тільки процесуального закону, а й вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо забезпечення рівності та змагальності сторін, що випливає із практики Європейського Суду з прав людини (Рішення у справах «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява № 7460/03),«Гурепка проти України» від 08 липня2010 року (заява № 38789/04) «Лучанінова проти України» від 09 вересня 2011 року (заява №16347/02) та ін.) Зокрема, у справі «Гурепка проти України», заявник за аналогічних обставин стверджував, що його було позбавлено можливості особисто брати участь у розгляді своєї справи. Суд у цій справі нагадував, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Суд визнав, що у провадженнях в адміністративній справі щодо заявника не забезпечувалися важливі процедурні гарантії і що, враховуючи обставини справи, ці процедурні недоліки були достатньо серйозними, аби ставити під сумнів справедливість провадження, та констатував порушення пункту 1 статті 6 Конвенції.

Таким чином, доводи в апеляційній скарзі, стосовно того, що його не було викликано у судове засідання та судовий розгляд проведено без його участі, є обґрунтованими, та, з огляду на викладене, приходжу до висновку про наявність підстав для скасування постанови з прийняттям нового судового рішення.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Враховуючи викладене, постанова судді суду першої інстанції підлягає скасуванню, з постановлення нової постанови.

З урахуванням того, що ОСОБА_1 згоден з загальним розміром аліментів, які підлягають стягненню з нього, що підтверджується також і відповідними документами та визнає себе винуватим, але виходячи з того, що на даний час закінчився визначений ст.38 КУпАП строк притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, апеляційний суд вважає за необхідне визнати його винуватим у вчиненні вказаного правопорушення та про необхідність закриття провадження на підставі п.7 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку апеляційного оскарження постанови Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 червня 2019 року, задовольнити та поновити його.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - задовольнити частково.

Постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 червня 2019 року щодо ОСОБА_1 , - скасувати.

Постановити нову, якою ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 183-1 КупАП, та на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП провадження закрити, у зв`язку із спливом строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду В.Д. Коваленко