ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 33/821/13/19Суддя у першій інстанції - Рябуха Ю.В.
Справа: №712/7552/19 Категорія: ч. 2 ст. 172-6 КУпАП Суддя в апеляційній інстанції - Ятченко М.О.
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2019 р. м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Ятченко М.О., за участю прокурора Гречаного Р.І., особи яка притягалася до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Мельніченко А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Мельніченко А.М. на постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 червня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого АДРЕСА_1 , працюючого Черкаська обласна рада, депутатом,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.; стягнуто судовий збір у сумі 384, 20 грн.,

в с т а н о в и в :

Згідно постанови суду, ОСОБА_1 будучи депутатом Черкаської обласної ради, будучи відповідно до підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» без поважних причин, несвоєчасно повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції, про суттєві зміни у його майновому стані, а саме у десятиденний термін з дня набуття права власності на автомобіль Land Rover Range Rover, 6 322 604, 73 грн., тобто з 23.04.2018 по 23год. 59хв. 02.05.2018 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 червня 2019 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн. Стягнуто судовий збір у сумі 384,20 грн.

Не погоджуючись з постановою судді, представник ОСОБА_1 адвокат Мельніченко А.М. подала апеляційну скаргу в якій просила скасувати постанову судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 24.06.2019 р. відносно ОСОБА_1 та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, відповідно до вимог ст. 247 КУпАП.

Апеляційні вимоги мотивувала тим, що розглядаючи справу, суддя значно відступив від принципів повноти та об`єктивності судового розгляду, чим порушив вимоги п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 за №14, ст.ст. 247, 280, 283, 284 КпАП.

Зокрема, адвокат зазначила, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, адже обвинувачений не мав прямого або непрямого умислу приховування відомостей про свій майновий стан та покупку автомобіля, адже впродовж всієї своєї діяльності в якості депутата обласної ради подавав декларації, що передбачені ЗУ «Про запобігання корупції», і подав відомості про придбаний автомобіль у щорічній декларації за 2018 рік.

Також вказує адвокат, згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, пов`язані з корупцією» № 13 від 25 травня 1998 року, суди при розгляді справ про правопорушення, пов`язані з корупцією, мають також з`ясувати мотив і характер вчиненого діяння. Зазначає, що в діяннях ОСОБА_1 відсутні мотиви на уникнення фінансового контролю, що робить неможливим притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за даною статтею.

Крім того, зазначає апелянт, п. 8 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про запобігання корупції», передбачено, що до повноважень Національного агентства належить, зокрема, здійснення в порядку, визначеному цим Законом, контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Таким чином, НАЗК будучи центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику, має виключні повноваження щодо проведення контролю та моніторингу суб`єктів декларування, своєчасності подання ними декларацій, в тому числі письмових повідомлень про суттєві зміни в майновому стані. Натомість Департамент захисту економіки Національної поліції України, яка «перебрала» на себе повноваження НАЗК, не мають повноважень з контролю та моніторингу суб`єктів декларування відповідно до Закону України «Про запобігання корупції», при цьому з Протоколу не вбачається, такі повноваження делеговані даному органу, або існують інші підстави в межах постанов НАЗК.

Зазначає, що Великою Палатою Верховного Суду у постановах №800/497/17 від 30.10.2018 року, №9901/669/18 від 08.11.2018 року, №800/433/17 (11/9901/112/18) від 02.10.2018 року сформовано правові висновки, які виключають дії будь-яких органів, за виключенням НАЗК, по складанню протоколів про корупційні діяння за неподання чи подання недостовірних відомостей в деклараціях.

Тобто для встановлення порушень Закону №1697-VII, орган поліції не повинен був здійснювати перевірку декларації ОСОБА_1 , не маючи для цього ні компетенції, ні повноважень.

Проте, суддею дані положення та правові висновки Верховного Суду не були враховані, їх просто було проігноровано, що призвело до винесення незаконної постанови відносно ОСОБА_1 .

Крім того, вказує адвокат, датою виявлення правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172 - 6 КУпАП є травень 2018 року. Однак, відповідно до ч.3 ст.38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення. За таких обставин справи, строк накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення закінчився у серпні 2018 року, що на думку апелянтів є додатковою підставою для закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172 - 6 КУпАП, у зв`язку із закінченням, на момент розгляду справи, строків для накладення адміністративного стягнення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його адвокат Мельніченко А.М. підтримали вимоги апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні.

Прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вказав, що постанова є законною та обґрунтованою.

Вивчивши матеріали провадження, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, заслухавши думку ОСОБА_1 та його адвокат Мельніченко А.М., які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 адвоката Мельніченко А.М. підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст. 7 та ст. 245, ст. 280 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, правильного і справедливого її вирішення. Суддя зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші, що мають значення для правильного вирішення справи. Постанова суду, згідно ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, на достатніх і незаперечних доказах.

З матеріалів справи та змісту постанови вбачається, що цих вимог закону при розгляді даної справи і постановленні рішення районний суд не дотримався. В порушення вимог ст. 245, 252 КУпАП не вжив всіх заходів, передбачених законом, для всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, допустив порушення процесуальних норм закону та неповноту розгляду справи.

В суді апеляційної інстанції встановлено, відсутність суб`єктивної сторони адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, а саме: ставленням до наслідків яке характеризується наявністю вини у формі прямого умислу, тобто в діях ОСОБА_1 не було умисних дій на несвоєчасне неподання без поважних причин Національному агентству з питань запобігання корупції про суттєві зміни у своєму майновому стані.

Діяння, передбачені ст.172-6 КУпАП, є діяннями з формальним складом, які можуть бути вчинені тільки умисно.

З суб`єктивної сторони дане адміністративне правопорушення передбачає наявність умисної форми вини. Зокрема, відповідальність за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані настає за умови, що суб`єкт усвідомлював протиправний характер своїх дій і мав прямий умисел спрямований на ухилення від повідомлення чи несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, керуючись особистим інтересом чи інтересами третіх осіб. Вчинення такого діяння через необережність не охоплюється санкцією ч. 2 ст. 172-6 КУпАП і виключає притягнення до адміністративної відповідальності.

За змістом ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала їх настання.

Згідно п.2 роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» вих. № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017, суб`єктивна сторона правопорушень пов`язаних з корупцією характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності. Крім того, на умисну форму вини, а також наявність відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи, чи інтересу третіх осіб, як на обов`язкові ознаки корупційного правопорушення також звертає увагу Конституційний Суд України в рішенні від 06.10.2010 (справа №1-27/2010).

Отже, суб`єктивна сторона адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а в протоколі про адміністративне корупційне правопорушення, що передбачене ч.2 ст.172-6 КУпАП, відносно ОСОБА_1 про умисний характер дій останнього взагалі не зазначено і в судовому засіданні апеляційної інстанції умислу ОСОБА_1 на неподання змін у майновому стані чи взагалі декларації не встановлено.

В матеріалах провадження відсутні також і дані про мету ОСОБА_1 - уникнути від фінансового контролю.

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Детальний аналіз вищенаведених обставин в суді апеляційної інстанції вказує, що суддя першої інстанції прийшов до передчасного висновку про достатність доказів, що вказують на наявність складу інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, оскільки у ОСОБА_1 був відсутній умисел на порушення вимог фінансового контролю чи переслідування ним будь-якого корупційного інтересу, так як останній хоч і не повідомив до граничного строку 02.05.2018 року про зміни в майновому стані, однак їх і не приховував та в лютому 2019 року, при подачі щорічної декларації за 2018 рік, зазначив про набуття у власність рухомого майна, а саме: автомобіля Land Range Rover 2018 р.в. у квітні 2018 року.

Відповідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи встановленні в судовому засіданні обставини, оцінивши досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, вважаю, що апеляційна скарга підлягає до задоволення із скасуванням постанови судді першої інстанції, а провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.172-6 КУпАП підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю складу адміністративного корупційного правопорушення.

Керуючись Конституцією України, Законом України «Про запобігання корупції», ст.172-6, ст.ст. 280, 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Мельніченко А.М. - задовольнити.

Постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 червня 2019 року, відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 172-6 КУпАП, - скасувати, провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КупАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.О.Ятченко