АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" лютого 2019 р. м. Черкаси

Суддя апеляційного суду Черкаської області Соломка І. А. при секретарі Бєлан О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення №712/11400/18 відносно ОСОБА_3, що надійшли з Соснівського районного суду м. Черкаси за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_4 ,-

в с т а н о в и л а:

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 жовтня 2018 року

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого провідним фахівцем з кадрів в Філії центру охорони кримінально-виконавчої служби України в Черкаській обл., проживаючого: АДРЕСА_1, ІПН: НОМЕР_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, постановлено стягнути судовий збір на користь держави в сумі 352,40 грн.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_3 12.09.2018 о 21:00 год. в м. Черкаси по вул. О. Дашкевича, керував автомобілем Renault Logan, д.н.з. НОМЕР_2 (власник ОСОБА_3.), в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння зі згоди водія, у встановленому законом порядку, проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою місцевого суду, захисник ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу в якій просив її скасувати, а провадження у справі закрити па підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт посилається на те, що місцевим судом порушено право ОСОБА_3 на захист, оскільки розглянуто справу за його відсутності. Крім того, вказує, що протокол про адміністративне правопорушення складено працівниками поліції з грубим порушенням вимог КУпАП, а огляд на стан сп'яніння проводився за допомогою несертифікованого приладу, у зв'язку з чим в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази винуватості ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Вважає, що навіть при встановленні апеляційним судом винуватості ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, провадження по справі підлягає закриттю на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Заслухавши думку ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4, які підтримали подану апеляційну скаргу, просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи, які надійшли з Соснівського районного суду м. Черкаси і, обміркувавши над доводами апеляційної скарги, вважаю, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок районного суду про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, в діях ОСОБА_3 - ґрунтується на зібраних та досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку.

Вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 420204 від 12.09.2018, відповідно до якого ОСОБА_3 12.09.2018 о 21:00 год. в м. Черкаси по вул. О. Дашкевича, керував автомобілем Renault Logan, д.н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння зі згоди водія, у встановленому законом порядку, проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України (а.с. 1);

- позитивними результатами тестування на алкоголь приладом Drager Alcotest 6820 від 12.09.2018 - 0,85 ‰ (а.с. 2);

- актом огляду на стан сп'яніння, відповідно до якого ОСОБА_3 в присутності свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пройшов огляд на стан сп'яніння за допомогою приладу Drager Alcotest 6820, тест якого - 0, 85 ‰ (а.с. 3);

- показаннями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про те, що вони були свідками того, як водій ОСОБА_3 пройшов огляд на стан сп'яніння з допомогою приладу Drager Alcotest 6820, результат якого був 0, 85 ‰ (а.с. 4).

- даними рапорту інспектора роти №1 БУПП в Черкаській області Ворошова М.С. згідно якого 12.09.2018 було зупинено автомобіль Renault Logan д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, у якого було виявлено ознаки алкогольного сп'яніння, та запропоновано йому пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння, на що останній погодився, та в присутності 2 свідків пройшов огляд на стан сп'яніння за допомогою приладу Drager Alcotest 6820, результат якого був 0, 85 ‰ (а.с. 5).

Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Апелянт вказує на те, що він не повідомлявся місцевим судом належним чином про місце, день та час слухання справи, і розглянуто справу за його відсутності, чим порушено його право на захист.

Але, як вбачається з матеріалів справи, місцевим судом за заявою ОСОБА_3 слухання справи відкладалося з 21.09.2018 на 17.10.2019, про що останній був повідомлений під розписку. 17.10.2019 та 30.10.2019 ОСОБА_3 повторно без поважних причин не з'явився в судове засідання, у зв'язку з чим місцевим судом розглянуто справу за його відсутності.

Враховуючи викладене, місцевим судом вживалися всі заходи спрямовані на унеможливлення порушення процесуальних прав ОСОБА_3, і здійснено всі дії для розгляду справи в розумні строки та передбачені ст. 38 КУпАП.

Крім того, вважаю, що судом апеляційної інстанції поновлено права ОСОБА_3, в тому числі - на захист, оскільки в суді апеляційної інстанції він особисто приймав участь разом з захисником ОСОБА_4, апеляційним судом було проведено дослідження доказів по справі, а тому постанова місцевого суду з підстав, що ОСОБА_3 не брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, не може бути скасована, оскільки його відсутність в суді першої інстанції, не вплинула на правильність прийнятого районним судом рішення по суті щодо нього.

Крім того, посилання апелянта на те, що огляд на стан сп'яніння проводився не сертифікованим приладом є безпідставним, оскільки останній, відповідно до п.7 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» мав право у разі незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, пройти такий огляд в найближчому закладі охорони здоров'я, однак цього зроблено не було. Також, в матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_3 у відповідності до п.5 розділу ІІ вище згаданої інструкції, вимагав сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Про вказаний факт ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_4 зазначив лише в апеляційній скарзі.

Апеляційні вимоги захисника ОСОБА_4 щодо закриття провадження у справі на підставі ст. 38 КУпАП не підлягають до задоволення, оскільки місцевим судом притягнуто ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності у строки, передбачені вказаною статтею, а апеляційний суд не вбачає підстав для скасування законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції.

Апеляційним судом встановлено відсутність порушень вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015 № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 р. за № 1413/27858, «Інструкції з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, зареєстрованої в МЮ України 10.11.2015 № 1408/27853, та вимог КУпАП при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з'ясовані повно та об'єктивно. Вина ОСОБА_3 доведена повністю, а його дії за ч.1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані вірно.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_3 в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік відповідає положенням ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним скоєному і відповідає особі правопорушника.

З врахуванням вищевикладеного, вважаю, що постанова районного суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття провадження, як того просить апелянт, - відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и л а:

Постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 жовтня 2018 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Постанова остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя: І. А. Соломка