ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження: 33/819/317/19 Доповідач: Кутурланова О.В.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2019 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Херсонського апеляційного суду Кутурланова О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 18 січня 2019 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 18 січня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 384,20 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, 20 жовтня 2018 року о 18 год. 35 хв. у м.Херсоні у смт.Антонівка по вул.Червоноармійська ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ-21063, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, від проходження у передбаченому законом порядку медичного огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 «Правил дорожнього руху» (далі - Правила) та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову судді місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на незаконність постанови, однобічне та неповне з`ясування судом обставин справи.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 посилався на численні порушення норм КУпАП, допущені судом в ході розгляду адміністративної справи, зокрема, на відсутність у матеріалах справи доказів його належного повідомлення про час та місце слухання справи, не роз`яснення йому працівниками поліції його прав та обов`язків, визначених ст.268 КУпАП, а також відсутність як доказів керування ним транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, так і доказів направлення його працівниками поліції для проходження медичного огляду на стан сп`яніння.

Одночасно апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, в обгрунтування поважності причин пропуску якого апелянт посилається на те, що він не був присутній в судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, а копію постанови отримав лише 03.07.2019 року.

Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, вважаю за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про відсутність визначених законом підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.9 а) Правил, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частин 2-5 ст.266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №298762 від 20 жовтня 2018 року, ОСОБА_1 20 жовтня 2018 року о 18 годині 55 хвилин керував транспортним засобом ВАЗ-21063, державний номерний знак НОМЕР_1 в м.Херсоні у смт.Антонівка по вул.Червоноармійська з ознаками наркотичного сп`яніння, від проходження у передбаченому порядку медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил (а.с.5).

Приймаючи до уваги, що протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП складено з дотриманням вимог, передбачених ст.256 КУпАП, суддя місцевого суду обґрунтовано визнав його доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що зазначені в протоколі обставини скоєння адміністративного правопорушення підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які узгоджуються між собою і відповідно до яких ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ-21063, д/н НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, порушення координації рухів, зіниці очей не реагували на світло. На пропозицію інспектора патрульної поліції пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився (а.с.6).

За наведених обставин суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про наявність визначених законом підстав для визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки його притягнуто до адміністративної відповідальності не за керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, а за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Посилання апелянта на те, що йому не було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі є безпідставними та спростовуються наявними в матеріалах справи письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 був ознайомлений зі змістом складеного щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, у якому зафіксовано факт його відмови від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку за наявності ознак керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, однак жодних зауважень з цього приводу не висловив, заперечивши лише перебування у стані наркотичного сп`яніння з посиланням на втому.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності в матеріалах справи доказів його належного повідомлення про час та місце слухання справи про адміністративне правопорушення є безпідставними та спростовуються наявними у справі доказами.

Так, факт обізнаності ОСОБА_1 про наявність адміністративного провадження, що буде розглядатись Херсонським міським судом Херсонської області та первісну дату розгляду справи - 06.11.2018 року о 8.30 підтверджується відповідним записом у протоколі про адміністративне правопорушення та підписом ОСОБА_1 у відповідній графі протоколу щодо його ознайомленням із змістом цієї інформації (а.с.5).

З матеріалів справи також вбачається, що суд неодноразово повторював виклики ОСОБА_1 у судові засідання задля реалізації ним своїх процесуальних прав, однак судові повістки на 14.11.2018 року (а.с.10), 30.11.2018 року (а.с.14) та 14.01.2019 року (а.с.17), направлені за місцем фактичного проживання ОСОБА_1 (зазначеному як в протоколі про адміністративне правопорушення, так і в апеляційній скарзі) повернулися до суду з приміткою працівника поштового відділення про причини невручення кореспонденції - «у зв`язку із закінченням терміну зберігання та не витребуванням адресатом».

ОСОБА_1 був ознайомлений з матеріалами справи та наявними у ній доказами направлення судових повісток, однак не навів в апеляційній скарзі жодних переконливих доводів щодо неможливості внаслідок об`єктивних та поважних обставин отримувати поштову кореспонденцію за місцем фактичного проживання у період з листопада 2018 року по кінець січня 2019 року, з яких би вбачалась відсутність свідомого уникнення апелянтом від отримання кореспонденції із суду за місцем розгляду адміністративної справи протягом законодавчо встановленого строку притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Також слід зазначити, що суд не обмежився направленням судових повісток за місцем проживання апелянта, а з метою належного повідомлення особи, що притягається до адміністративної відповідальності продублював повідомлення про виклик до суду, час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному сайті суду (а.с.18).

Отже, з урахуванням наведеного, приймаючи до уваги положення ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а також рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», яким наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, приходжу до висновку про необгрунтованість доводів апелянта щодо відсутності доказів належного повідомлення про час та місце розгляду справи, оскільки судом вживалися всі можливі передбачені законом дієві заходи задля повідомлення ОСОБА_1 про судовий розгляд справи.

Крім того, з огляду на посвідчення власним підписом у протоколі про притягнення до адміністративної відповідальності факту роз`яснення прав та обов`язків, визначених ст. 63 Конституції України та ст.268 КУпАП, доводи апеляційної скарги щодо нероз`яснення йому цих прав та недійсність у зв`язку із цим протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності не ґрунтуються на законі та наявних у справі доказах.

Посилання на те, що свідки, які зазначені в протоколі, не викликалися в якості свідків в судове засідання для надання особистих пояснень не спростовують висновків судді місцевого суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки ці висновки ґрунтуються на наявних у справі письмових доказах, сумніву у достовірності яких у суду не виникло.

Інші доводи апеляційної скарги також не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.

Враховуючи наведене, проходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя районного суду дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, які б стали підставою для скасування ухваленого у справі судового рішення, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи та не спростовуються доводами апеляційної скарги, у зв`язку із чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови судді районного суду відносно ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 18 січня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Херсонського

апеляційного суду О.В.Кутурланова