Справа №461/2066/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2019 року суддя Галицького районного суду м. Львова Стрельбицький В.В. за участю секретаря Іваника Р.В., прокурора Олійник М.С., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Домашовця В.С., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Гряда Жовківського району Львівської області, громадянина України, працюючого проректором Львівського національного університету імені Івана Франка з науково-педагогічної роботи та інформатизації, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

встановив:

ОСОБА_1 , будучи проректором з науково-педагогічної роботи та інформатизації Львівського національного університету ім. І.Франка, відповідно до наказу №3635 від 10.10.2014 року «В справах науково-педагогічних та педагогічних працівників На часткову зміну наказу №3540 від 06.10.2014 року», являючись, відповідно до підпункту «а» пункту 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції»», ч. 5 ст. 45 Закону, примітки до ст. 172-6 КУпАП, суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч. 2 ст. 52 вказаного Закону, несвоєчасно, а саме лише о 16:09 годин 25.09.2018 року, письмово повідомив НАЗК про суттєві зміни у майновому стані, зокрема про отримання доходу від відчуження рухомого майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, а саме автомобіля марки VOLKSWAGEN CADDY, 2007 року випуску, вартістю на день перереєстрації 221 077,89 гривень, який відчужив 17.05.2017 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за вчинення якого передбачена частиною 2 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім цього, ОСОБА_1 , будучи проректором з науково-педагогічної роботи та інформатизації Львівського національного університету ім. І.Франка, відповідно до наказу №3635 від 10.10.2014 року «В справах науково-педагогічних та педагогічних працівників На часткову зміну наказу №3540 від 06.10.2014 року», являючись, відповідно до підпункту «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції»», ч. 5 ст.45 Закону, примітки до статті 172-6 КУпАП, суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч. 2 ст. 52 вказаного Закону, станом на 20.03.2019 року 15 годину 58 хвилин не повідомив НАЗК про суттєві зміни в майновому стані, зокрема про придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, а саме придбання 15.06.2017 року автомобіля марки VOLKSWAGEN TOURAN, 2011 року випуску, вартістю на день реєстрації 231 699,35 гривень, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 під час розгляду справи факт правопорушення заперечив. При цьому просив врахувати пояснення його захисника.

Захисник в ході розгляду справи вказав, що вважає докази долучені до протоколів неналежними та недопустимими. Вказав, що такі докази не доводять вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, не засвідчені належним чином. Крім того, подав суду договір та акт прийому передачі, які за переконанням захисника спростовують факт вчинення правопорушення щодо протоколу стосовно відчуження автомобіля VOLKSWAGEN CADDY. Просив закрити провадження у справі, з підстав наведених у письмовому клопотанні з цього приводу.

Прокурор в судовому засіданні протокол підтримала та просила притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Заслухавши думку особи стосовно якої складений протокол, захисника та прокурора, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Згідно ч.2 ст.172-6 КУпАП, відповідальність настає за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані.

Статтею 245 цього ж Кодексу передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності (ч.2 ст.254 КУпАП).

Відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» та КУпАП у разі виявлення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення уповноважений орган складає протоколи про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, за статтями 1726 1729 КУпАП.

З аналізу наведених положень випливає, що строк, визначений ст.254 КУпАП для складання протоколу починається з часу коли посадова особа, уповноважена складати протокол, матиме достатньо фактичних даних для висновку про наявність в діях чи бездіяльності особи вини у вчиненні правопорушення, наявності достатніх даних для заповнення та складання протоколу. Моментом виявлення особи, яка вчинила правопорушення, слід вважати момент, коли особа, уповноважена на складення протоколу, здобула можливість за участі особи, яка вчинила правопорушення, здійснити дії передбачені ч.2-4 ст.256 КУпАП.

За таких обставин, суд вважає, що початком обчислення строку виявлення правопорушення, є момент коли уповноваженою особою зібрано та проаналізовано фактичні дані та зроблено висновок про наявність у дії ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень. Таким моментом є день складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Стосовно тверджень захисника в частині відсутності повноважень на складання протоколів слід вказати наступне.

Положення чинного законодавства не встановлюють обов`язку затвердження НАЗК обґрунтованого висновку або повідомлення із встановленим фактом порушення вимог фінансового контролю у разі виявлення адміністративного правопорушення пов`язаного з корупцією за ч.ч.1,2, ст.172-6 КУпАП.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», спеціально уповноваженими суб`єктами у сфері протидії корупції являються, зокрема органи Національної поліції. Вказані положення відповідають ст.255 КУпАП в частині наявності відповідних повноважень.

Матеріали справи свідчать про те, що протоколи складені уповноваженими посадовими особами УЗЕ у Львівській області ДЗЕ Національної поліції України.

Кухарський В.М., згідно наказу №3635 від 10.10.2014 року «В справах науково-педагогічних та педагогічних працівників На часткову зміну наказу №3540 від 06.10.2014 року», являється, відповідно до підпункту «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», ч. 5 ст.45 Закону, примітки до статті 172-6 КУпАП, суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».

Згідно відповіді регіонального сервісного центру у Львівській області МВС України Кухарський В.М. 15.06.2017 року зареєстрував на своє ім`я автомобіль VOLKSWAGEN TOURAN, 2011 року випуску, вартістю на день реєстрації 231 699,35 гривень, а 17.05.2017 року відчужив автомобіль марки VOLKSWAGEN CADDY, 2007 року випуску, вартістю на день перереєстрації 221 077,89 гривень.

Враховуючи положення ч.5 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», проректори вищих навчальних закладів відносяться до суб`єктів декларування в розумінні Закону.

Відповідно до витягу з наказу №0-124 від 18.09.2015 року «Про розподіл обов`язків у ректораті Університету», ОСОБА_1 , як проректор з науково-педагогічної роботи та інформатизації, наділений повноваженнями здійснювати організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, а відтак є посадовою особою юридичної особи публічного права (відповідно до підпункту «А» пункту 2 частини першої статті 3 Закону) - суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону України «Про запобігання корупції».

Згідно із статтею 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до ч.2 ст. 52 Закону, у разі суттєвої зміни у майновому стані суб`єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб`єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов`язаний письмово повідомити про це Національне агентство з питань запобігання корупції (надалі - НАЗК). Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті НАЗК.

Згідно відповіді ТСЦ 4647 РСЦ МВС у Львівській області та результатів аналітичного пошуку ТЗ, 17.05.2017 року ОСОБА_1 отримав дохід від відчуження автомобіля марки VOLKSWAGEN CADDY, 2007 року випуску, вартістю на день перереєстрації 221 077,89 гривень. Автомобіль було перереєстровано на ОСОБА_2

Відтак, у ОСОБА_1 виник обов`язок у десятиденний термін з моменту набуття права власності на майно письмово повідомити НАЗК про суттєву зміну у майновому стані.

Згідно витягу є Єдиного державного реєстру декларацій ОСОБА_1 повідомив про суттєві зміни в майновому стані 25.09.2018 року о 16 годині 09 хвилин.

Долучений ОСОБА_1 до матеріалів справи договір від 22.03.2017 року та акт прийому передачі від 16.09.2018 року документами, які виключають обов`язок ОСОБА_1 повідомити про суттєві зміни в майновому стані не являються. Так, предметом укладеного 22.03.2017 року договору є грошові кошти, отримані від відчуження транспортного засобу та які передаються у користування ОСОБА_3 та мають бути повернуті протягом визначеного у договорі строку.

Згідно акту передачі від 16.09.2018 року ОСОБА_3 повертає ОСОБА_1 кошти в сумі 221 077,89 гривень, отриманих ОСОБА_3 за відчуження автомобіля. Разом з тим, в договорі та акті відсутні ідентифікуючі дані автомобіля (модель, марка , номер кузова чи двигуна, тощо)

При цьому, незрозумілим для суду є той факт, що перереєстрація та відчуження транспортного засобу VOLKSWAGEN CADDY, 2007 року випуску, передували отриманню доходу в сумі 221 077,89 гривень від відчуження авто. Жодних змістовних пояснень з цього приводу, а також пояснень щодо обставин укладення даного договору, передачі грошей або мети укладення такого виду правочину суду не надано.

Так, згідно ст. 346 Цивільного кодексу України, право власності припиняється у разі, серед іншого, відчуження власником свого майна. Таким чином, моментом відчуження ОСОБА_1 є момент перереєстрації права власності.

Також, згідно відповіді ТСЦ 4647 РСЦ МВС у Львівській області, 15.06.2017 року ОСОБА_1 оформив право власності на автомобіль марки VOLKSWAGEN TOURAN, 2011 року випуску, вартістю на день реєстрації 231 699,35 гривень.

Повідомлення про суттєві зміни у майновому стані особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 станом на 20 березня 2019 року 15 годин 58 хвилин не подав.

Таким чином, факт вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.172-6 КУпАП, стверджується матеріалами справи, а саме: протоколами №276, 277 про вчинення адміністративного правопорушення від 20.03.2019 року, витягом з наказу №3635 від 10.10.2014 року, витягом з наказу №о-124 від 18.09.2015 року про розподіл обов`язків у ректораті Університету, листом в.о. заступника начальника Регіонального сервісного центру у Львівській області від 27.02.2019 року, результатами аналітичного пошуку ТЗ, сформованого 25.02.2019 року.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стосовно тверджень сторони захисту щодо неналежного засвідчення документів слід відзначити наступне.

Згідно п.3. Порядку зберігання вилучених під час здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення речей і документів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2012 року № 17, речі і документи приєднуються до справи, крім тих, що за своїми властивостями (габаритами, кількістю, вагою, об`ємом) не можуть бути приєднані до справи.

Ні в наведеному порядку, ні в Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395 не наведені вимоги, які свідчать про недопустимість долучених до справи матеріалів. Не наведені такі вимоги ОСОБА_1 та його захисником.

Разом з тим, суд погоджується з твердженням сторони захисту щодо неналежності решти доказів долучених до протоколів, окрім вище перелічених, оскільки такі не містять доказового навантаження та змісту, а обставини які вони встановлюють не доведені та належним чином не обґрунтовані прокурором.

Водночас, копії наказів №3635 від 10.10.2014 року та № О-124 від 18.09.2015 року, запит УЗЕ від 19.02.2016 року та відповідь на нього регіонального сервісного центру від 27.022019 року з додатками (а.с.68-79) в сукупності з протоколами про адміністративні правопорушення, поясненнями учасників процесу, вказують на наявність в діях ОСОБА_1 складу наведених адміністративних правопорушень і являються належними доказами по справі.

Оцінюючи вищенаведені надані суду докази по справі, суд визнає їх належними та допустимими, оскільки такі знаходяться в об`єктивному взаємозв`язку між собою підтверджують обставини, викладені у протоколах про адміністративне правопорушення та складені уповноваженою на те особою, відповідно по Порядку оформлення протоколів про адміністративні правопорушення та внесення приписів Національним агентством з питань запобігання корупції, затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції 09.06.2016 року № 5. При цьому, суд враховує також ту обставину, що ніким в процесі судового розгляду не заперечувались факти відчуження та набуття у власність транспортних засобів, час коли це відбувалося. Крім того, учасниками справи, зокрема ОСОБА_1 та його захисником, фактично не заперечувались обставини подачі відповідних повідомлень про суттєві зміни у майновому стані, в частині часу подачі цих повідомлень.

Аналізуючи докази по даній справі, з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 , будучи проректором з науково-педагогічної роботи та інформатизації Львівського національного університету ім. І.Франка, відповідно до наказу №3635 від 10.10.2014 року «В справах науково-педагогічних та педагогічних працівників На часткову зміну наказу №3540 від 06.10.2014 року», являючись, відповідно до підпункту «а» пункту 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції»», ч. 5 ст. 45 Закону, примітки до ст. 172-6 КУпАП, суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч. 2 ст. 52 вказаного Закону, несвоєчасно, а саме лише о 16:09 год. 25.09.2018 року, письмово повідомив НАЗК про суттєві зміни у майновому стані, зокрема про отримання доходу від відчуження рухомого майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, а саме автомобіля марки VOLKSWAGEN CADDY, 2007 року випуску, вартістю на день перереєстрації 221 077,89 гривень, який відчужив 17.05.2017 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за вчинення якого передбачена частиною 2 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім цього, ОСОБА_1 , будучи проректором з науково-педагогічної роботи та інформатизації Львівського національного університету ім. І.Франка, відповідно до наказу №3635 від 10.10.2014 року «В справах науково-педагогічних та педагогічних працівників На часткову зміну наказу №3540 від 06.10.2014 року», являючись, відповідно до підпункту «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції»», ч. 5 ст.45 Закону, примітки до статті 172-6 КУпАП, суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч. 2 ст. 52 вказаного Закону, станом на 20.03.2019 року 15 годину 58 хвилин не повідомив НАЗК про суттєві зміни в майновому стані, зокрема про придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, а саме придбання 15.06.2017 року автомобіля марки VOLKSWAGEN TOURAN, 2011 року випуску, вартістю на день реєстрації 231 699,35 гривень, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Заперечення ОСОБА_1 та його захисника щодо факту вчинення ОСОБА_1 правопорушень суд відхиляє, оскільки такі спростовуються вищенаведеними доказами по справі та мотивами покладеними в основу даного рішення суду.

Відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Вирішуючи питання притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суд враховує обставини вчинення адміністративного правопорушення, особу правопорушника, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, має чисельні заохочення, тобто позитивно характеризується.

Враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд дійшов висновку, що з метою виховання правопорушника та запобігання вчинення ним нових правопорушень, необхідним та достатнім є адміністративне стягнення у виді штрафу.

Крім того, ст.40-1КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Так, згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення на правопорушника підлягає стягненню 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, тому з ОСОБА_1 на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 384,20 гривень.

Керуючись ст.ст. 36, 172-6, 247, ст. 283, ст. 284 КУпАП, Законом України «Про запобігання корупції», -

постановив :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч.2 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі ста десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 870 (одну тисячу вісімсот сімдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави в особі Державної судової адміністрації України 384,20 гривень судового збору.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: В.В. Стрельбицький