ПОСТАНОВА

Іменем України

29.07.2019 р. м. Жмеринка

Суддя Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області Вернік В.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 КпАП України,

ВСТАНОВИВ :

07.05.2019 року на розгляд Жмеринського міськрайонного суду надійшли матеріали про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України, стосовно ОСОБА_1 за ознаками того, що він о 04 годин 15 хвилин 01.05.2019 року, керував транспортним засобом ВАЗ 21099, державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння та на пропозицію працівників патрульної поліції щодо проходження у встановленому законом порядку медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився.

В судовому засіданні захисник Скорковський П.Е. подав письмові пояснення, зазмістом яких заперечив вину ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення. Вказав, що останнього за вказаних обставин було затримано працівниками поліції за підозрою у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, для встановлення чого йому було запропоновано пройти освідування за допомогою спеціального технічного засобу, на що він відмовився, оскільки даному приладу не довіряє, так як його вимогу показати сертифікат відповідності та свідоцтво про перевірку даного приладу поліцейським було проігноровано. Зауважив також, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено чи відмовлявся ОСОБА_1 від проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я, а в матеріалах справи не представлено встановленої форми направлення водія ОСОБА_1 до медичного закладу на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, що вважає ознаками недодержання поліцейським встановленого порядку проведення такого огляду, з підстав чого просив закрити провадження в даній адміністративній справі у зв`язку з недоведеністю складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 підтримав заперечення свого захисника.

Свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які викликались судом за клопотанням сторони захисту, в судове засідання не з`явилися вчергове. Причини їх неявки суду невідомі. При цьому судом вживались неодноразові заходи для належного виклику вказаних свідків, однак, судові повістки, які направлялись за вказаними у протоколі про адміністративне правопорушення адресами їх проживання, до суду повернуті органом поштового зв`язку з відмітками про відсутність зазначених осіб.

Заслухавши пояснення сторони захсту, вивчивши матеріали справи, суддя доходить висновку про недоведеність належними та допустимими доказами наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, в судовому засіданні встановлено, що у протоколі про адміністративне правопорушення від 01.05.2019 року серії БД №234418 (а.с.2) за викладення суті адміністративного правопорушення та опису встановлених обставин кваліфікуючою ознакою даного адміністративного правопорушення вказано відмову ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом, від проходження запропонованого йому огляду на стан алкогольного сп`яніння, проте, в протоколі не зазначено чи відмовлявся останній від проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я.

Окрім того, в отриманих на розгляд суду матеріалах адміністративної справи відсутнє письмове направлення працівником патрульної поліції ОСОБА_1 на проходження відповідного медичного огляду та акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, форми яких передбачені Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказами Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоровя України від 09.11.2015 року №1452/735, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія ОСОБА_1 у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права, а Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до положень ч.1,2 ст.6 Конвенції 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Наведене кореспондується із правилами ст.7 КУпАП, в силу якої ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї грунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Вказана вище сукупність обставин щодо відсутності встановлених форм письмового направлення на проходження медичного огляду та акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння визначає недоведення складу вказаного у протоколі правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у діях ОСОБА_1 з огляду на недоведеність здійснення працівниками патрульної поліції направлення останнього для проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння та його здійснення у встановленому порядку, лише з урахуванням чого законом визначено неправомірною відмову від такого огляду з боку водія, а також непідтвердження ні в який спосіб обставин відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у медичній установі, становить на думку суду достатні підстави закриття провадження у справі, ґрунтуючись на нормах ст.62 Конституції України, наведеної практики Європейського суду з прав людини та положень п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, оскільки рішення суду не може грунтуватись на припущеннях та ухвалюватись за існування очевидних сумнівів у доведеності вини, що підлягають тлумаченню на користь особи,яка притягається до адміністративної відповідальності.

Враховуючи викладене, керуючись ст.62 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ст.221, 247, 251, 252, 264, 265, 276, 280, 283, 284 КУпАП України, -

ПОСТАНОВИВ :

Закрити провадження в справі за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Постанова протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, до Вінницького апеляційного суду через Жмеринський міськрайонний суд.

Суддя Вернік В.М.