ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/4583/19Головуючий у 1-й інстанції Ломакін В.Є.
Провадження № 33/817/227/19 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2019 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. з участю захисника ОСОБА_9, особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , перекладача Сомуляка М.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду в місті Тернополі матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 травня 2019 року, -

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн. гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3(три) роки.

Згідно постанови судді, 18 лютого 2019 року о 03 год. 15 хв. в м. Тернополі по вул. Руська Мак-Артур ОСОБА_2 керував автомобілем Mercedes-Benz S350, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки із застосуванням технічного приладу газоаналізатора «Drager Alcotest 6810 ARCD-0524», повірка дійсна до 07 грудня 2019 року, та огляду в КУТОР Тернопільському ОНД водій категорично відмовився в присутності двох свідків, що вчинено повторно протягом року. Своїми діями ОСОБА_3 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 просить скасувати вказану постанову та поновити строк її оскарження, мотивуючи тим, що при розгляді справи ні він, ні ОСОБА_3 не були присутні, а про винесену постанову дізнався лише 30 травня 2019 року.

Також, стверджує, що ОСОБА_3 є громадянином іноземної країни і не володіє українською мовою, а тому не розумів суті вимог працівників поліції щодо проходження огляду на стан сп`яніння, йому не було роз`яснено доступною мовою про порядок такого огляду і наслідки відмови від нього, не було зачитано його рідною мовою процесуальні права згідно ст.268 КУпАП. З цих причин протокол відносно ОСОБА_1 було повернуто для належного оформлення. Після того, як він повторно надійшов до суду не було повідомлено про час та місце розгляду ні самого ОСОБА_1 , ні його захисника, чим порушено право на захист. Оскільки працівники поліції не забезпечили присутність перекладача на місці події і самі не роз`яснили англійською мовою, якою володіє ОСОБА_3 , про зміст пред`явлених йому вимог, то немає підстав вважати, що він їх зрозумів і свідомо відмовився саме від проходження огляду на стан сп`яніння. Вищенаведені порушення закону вважає істотними і такими що тягнуть за собою скасування судового рішення та закриття справи за відсутністю в його діях складу адмінправопорушення.

Заслухавши:

апелянта, який підтримав подану апеляційну скаргу і просив скасувати постанову суду першої інстанції та провадження у справі закрити,

пояснення ОСОБА_1 , який підтримав подану в його інтересах апеляційну скаргу та пояснив, що на місці зупинки не розумів змісту вимог працівників поліції, просив пояснити їх англійською мовою, однак вони не могли цього зробити і не залучили перекладача, він намагався сам його залучити і зателефонував до свого знайомого, також іноземця, який погано володіє англійською і частково розуміє українську мову, однак після спілкування з ним він так і не зрозумів суті вимог поліцейських і наслідків відмови від виконання їх вимог, оскільки правил дорожнього руху не порушував, також підтвердив, що посвідчення водія отримував в Україні, але українською мовою в достатній мірі не володіє і при здачі іспитів користувався програмою для перекладу тексту завдань,

розглянувши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Аналізуючи доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, вважаю, що він пропущений з поважних причин. Так, з матеріалів справи слідує, що справу про адміністративне правопорушення було розглянуто у відсутності особи, відносно якої складено протокол, і його захисника. Винесена судом постанова не була їм вручена у триденний строк після її винесення. З її змістом захисник ОСОБА_9 ознайомився 30 травня 2019 року і протягом десяти днів подав апеляційну скаргу. За таких обставин вважаю, що строк апеляційного оскарження слід поновити, як такий, що пропущений з поважних причин.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

В оскаржуваній постанові визнано доведеним факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку на місці зупинки та медичному закладі.

Доказами, на підставі яких суд першої інстанції прийшов до такого висновку є: протокол про адміністративне правопорушення відносно нього, письмові поясненнями свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , рапорт поліцейського і додані до протоколу відеоматеріали нагрудних камер працівників поліції, копія постанови Тернопільського міськрайонного суду від 18 травня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, ці ж докази судом першої інстанції були визнані недостатніми для встановлення всіх обставин справи і доведення винуватості ОСОБА_1 , оскільки постановою від 20 березня 2019 року матеріали цієї справи було повернуто в Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції для належного оформлення.

Як вказано в цій постанові, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до переконання, що вони не дають можливості повно та об`єктивно розглянути справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винен ОСОБА_3 у його вчиненні. При цьому, суд врахував, що останньому інкриміновано порушення п. 2.5 ПДР України, який встановлює обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Тому, та обставина, що при складенні протоколу поліцейськими не було залучено перекладача для ОСОБА_3 , який не достатньо розуміє українську мову, позбавляє суд можливості встановити чи розумів він зміст пред`явленої йому вимоги поліцейським про необхідність пройти огляд з метою встановлення стану сп`яніння. Будь-які відомості про те, що ОСОБА_3 розумів зміст пред`явлених йому поліцейським вимог, а також суть складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, в матеріалах справи відсутні.

Після цього, матеріали справи з тими ж доказами були повторно надіслані до Тернопільського районного суду листом Департаменту патрульної поліції в Тернопільській області від 08 квітня 2019 року, в якому крім іншого висловлене припущення, що оскільки ОСОБА_3 отримав в Україні посвідчення водія, то він "достатньо розумів, що з ним відбувається", так як обов`язковою умовою отримання такого посвідчення є складання відповідних іспитів зі знання ПДР України (а.с.23).

Тернопільський міськрайонний суд отримав матеріали справи 09 квітня 2019 року і надіслав ОСОБА_6 судову повістку, яка йому не була вручена і повернулась за закінченням терміну зберігання.

Захисника ОСОБА_9, ордер якого знаходився в матеріалах справи (а.с.15) суд не повідомляв про час та місце розгляду справи, при підготовці до розгляду справи в порушення вимог ст.278 КУпАП не з`ясував чи було здійснено таке повідомлення і розглянув справу у відсутності захисника, чим грубо порушив право особи на захист.

Крім того, як вбачається зі змісту оскарженої постанови суд не навів жодних обставин, які би спростовували висновки цього ж суду, які викладені в постанові від 20 березня 2019 року про те, що ОСОБА_3 розумів зміст пред`явлених йому поліцейським вимог, а також суть складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. Огляд водія проводиться в закладах охорони здоров`я у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами. Огляд особи на стан алкогольного сп`яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Спільним наказом МВС України та МОЗ України від 9.11.2015 року №1452/735 затверджено Інструкцію про порядок виявлення у водіїв траспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного сп`яніння та оформлення результатів такого огляду (далі за текстом - Інструкція).

Відповідно до п.5 Розділу 2 Інструкції перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу.

Відповідно до п.7 розділу 1 Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від походження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266 КУпАП.

Згідно п.6 розділу 9 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 року № 1376, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення.

Згідно з абз.4 п.12 розділу ІІ цієї ж Інструкції у разі якщо особа, стосовно якої складається протокол про адміністративне правопорушення, не володіє українською мовою, протокол про адміністративне правопорушення складається за участю перекладача.

В силу вимог п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий та публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру та встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п.21-22 рішення у справі Надточій проти України", п.33 рішення у праві "Гурепка проти України").

З огляду на передбачене санкцією ч.2 ст.130 КУпАП адміністративне стягнення, зокрема у виді штрафу в розмірі однієї тисячі двісті неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки, можна дійти висновку, що вказане адміністративне правопорушення носить кримінальний характер, адже навіть мінімальний розмір стягнення у виді штрафу за його вчинення є більшим, ніж за вчинення деяких кримінальних правопорушень( ч.2 ст.53 КК України).

За таких обставин, з урахуванням вказаних вище рішень Європейського Суду з прав людини дана справа про адміністративне правопорушення підпадає під гарантії ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до п.п."а","е" ч.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення щонайменше має такі права, зокрема, бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер та причини обвинувачення, висунутого проти нього. Якщо він не розуміє мови, яка використовується в суді, або не розмовляє нею, - одержувати безоплатну допомогу перекладача.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 є громадянином іноземної держави - Республіки ОСОБА_7 та в достатньому обсязі не володіє українською мовою, що підтверджується також і змістом його пояснень під час зупинки його транспортного засобу, що зафіксовані доданим до протоколу відеозаписом, то його пояснення про те, що він не розумів повідомлених йому українською мовою підстав для проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки траспортного засобу, а також можливості пройти такий огляд в медичному закладі та наслідків відмови від проходження огляду, підтверджуються матеріалами справи, приходжу до висновку про те, що співробітниками поліції під час оформлення протоколу та інших матеріалів справи лише формально були забезпечені права особи, яка притягається до адмінвідповідальності, передбачені ст.268 КУпАП, ст.ст.55,56,59,63 Конституції України, обов`язковість забезпечення яких передбачено п.11 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції МВС України № 1376 від 6.11.2015 року, зареєстр. в МЮУ 1.12.2015 року за № 1496/27941, зокрема, право на захист, виступати рідною мовою та користуватись послугами перекладача, якщо така особа не володіє мовою, якою ведеться провадження.

В даному випадку після встановлення повноважною посадовою особою того, що особа, яка притягається до адмінвідповідальності вільно не володіє державною мовою в достатньому обсязі для свого належного та ефективного захисту, вона повинна була діяти у відповідності з вимогам п.12 Розділу 2 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом № 1376 від 6.11.2015 року, якими встановлено, що у разі якщо особа, стосовно якої складається протокол про адміністративне правопорушення, не володіє українською мовою, протокол про адміністративне правопорушення складаться за участю перекладача.

Матеріали справи не містять жодних відомостей про залучення при складанні протоколу відносно громадянина іноземної держави, який не володіє української мовою на достатньому рівні, перекладача чи відмови від його послуг особи, яка притягається до адмінвідповідальності, або письмового повідомлення останнього про те, що він вільно володіє українською мовою.

Таким чином, було порушене його право на захист, оскільки неповне розуміння передбачених законом прав та вимог працівників поліції і змісту документів, які ними складались, свідчать про те, що він детально не був проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер та причини обвинувачення, висунутого проти нього, а тому і не знав від чого йому захищатись.

За таких обставин та з враховуванням вимог ч.1 ст.268 КУпАП, абз. 4 п.12 Інструкції № 1376 на норм міжнародного законодавства - п"а" ч.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованою ЗУ "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та Протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції" від 17.07.1997 року, протокол про вчинення ОСОБА_8 правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП є недопустимим доказом, оскільки отриманий внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих законодавством України та міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно зі ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Отже внаслідок порушення права особи на захист судом не можуть бути визнані допустимі як докази, що були зібрані посадовими особами поліції під час оформлення матеріалів цієї справи.

Враховуючи, що при розгляді справи судом першої інстанції було порушено право на захист, що виразилось у неповідомленні захисника про час та місце розгляду справи і проведення такого розгляду без його участі, а при складанні матеріалів про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 було допущено такі порушення порядку збирання доказів, які мають наслідком їх недопустимість, то оскаржена постанова підлягає скасуванню, а справа - закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП, тобто за відсутністю події і складу адмінправопорушення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 247,283,284,287 КУпАП, ч.1 ст.268 КУпАП, Інструкцією № 1376, Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до конвенції" суддя,-

постановив:

Поновити захиснику ОСОБА_9 строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 задовольнити.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 травня 2019 року відносно ОСОБА_1 скасувати і провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.2 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис