КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/2657/2019 Постанова винесена суддею Білик Г.О.
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Павленко О.П., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в. Яготин Київської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

на постанову судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 травня 2019 року

в с т а н о в и в :

Постановою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 травня 2019 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.

Як встановив суддя місцевого суду в постанові, ОСОБА_1 21 квітня 2019 року о 15 год. 35 хв. на трасі М-01, сполучення Київ-Чернігів, керуючи автомобілем «Dacia Logan», державний номерний знак НОМЕР_1 , не був уважним, під час руху не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості та не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з транспортним засобом «ВАЗ 21074», державний номерний знак НОМЕР_2 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 2.3(б), 12.1, 13.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального закону, просить постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 травня 2019 року скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

За доводами апелянта безпосередньо перед ДТП він напрямок руху не змінював, а водій ОСОБА_2 , в порушення вимог п. 10.1 ПДР України, здійснив виїзд на його смугу руху, проте вживши усіх заходів для уникнення зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_2 , він не зміг уникнути зіткнення. Такі обставини, як стверджує апелянт, слідують із схеми ДТП, але залишилися поза увагою суду першої інстанції.

Вважає, що порушення вимог п. 10.1 ПДР України ОСОБА_2 перебуває в причинному зв`язку з ДТП та її наслідками, а в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 на підтримку апеляційних вимог, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язані з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом і правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283,

284 КУпАП.

Суддя місцевого суду, всупереч доводів апеляційної скарги, в повній мірі врахував положення вищезазначених норм закону.

Відповідно до диспозиції ст. 124 КУпАП, підставою для притягнення до адміністративної відповідальності є порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів тощо.

За змістом п. 12.1 ПДР України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Відповідно до п. 13.1 ПДР України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні вимог п.п. 2.3(б), 12.1, 13.1 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, викладених у постанові, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам події та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Зокрема, доводиться даними, які містяться: в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 187240 від 21 квітня 2019 року (а.с. 1); у схемі місця ДТП, в якій, окрім іншого, зазначено: ділянку дороги, на якій сталась ДТП; сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів; транспортні засоби та координати їх розміщення відносно елементів проїжджої частини та сталих орієнтирів; ширина проїжджої частини; напрямок руху транспортних засобів, місце їх зіткнення та локалізацію механічних пошкоджень, а саме: в автомобіля «Dacia Logan», державний номерний знак НОМЕР_1 , пошкоджено: капот, передній бампер, передні праві крило та фара, разом з цим автомобіль «ВАЗ 21074», державний номерний знак НОМЕР_2 , отримав пошкодження задніх лівих крила, бамперу та фонаря, деформовано також задню частину кузова (а.с. 2); у поясненнях ОСОБА_2 (а.с. 3) та ОСОБА_1 (а.с. 4).

Доводи ОСОБА_1 про те, що водій автомобіля «ВАЗ 21074» ОСОБА_2 , об`їжджаючи ями, здійснив виїзд на його смугу руху, порушуючи при цьому вимоги п. 10.1 ПДР України, є безпідставними, оскільки суперечать перш за все первинним поясненням апелянта, які він надав безпосередньо на місці пригоди, а також суперечать поясненням ОСОБА_2 та даним схеми місця ДТП.

Так, за змістом письмових пояснень водія ОСОБА_3 від 21 квітня 2019 року, в цей день о 16 год., керуючи автомобілем «Dacia Logan», державний номерний знак НОМЕР_1 , він рухався по автодорозі в напрямку м. Бориспіль зі швидкістю 60 км/год. Попереду нього рухався автомобіль «ВАЗ 21074», державний номерний знак НОМЕР_2 , дистанція між автомобілями була близько 10 метрів. Автомобіль «ВАЗ 21074» різко загальмував, він також почав гальмувати та зміщуватися вліво з метою уникнення зіткнення, але зіткнення відбулося (а.с.4).

Наведені пояснення дають підстави для висновку про те, що водії до зіткнення транспортних засобів рухалися в одній смузі руху в попутному напрямку, при тому, що автомобіль «ВАЗ 21074» попереду автомобіля «Dacia Logan», та автомобіль «ВАЗ 21074» не змінював напрямку руху, зокрема не здійснював маневру перестроювання з однієї смуги в іншу, бо про такі суттєві обставини ОСОБА_3 не повідомляв.

У своїх поясненнях від 21 квітня 2019 року водій ОСОБА_2 також не вказував, що перед зіткненням він здійснював перестроювання з однієї смуги руху в іншу, зазначив лише, що "в його автомобіль ззаду врізався інший автомобіль" (а.с.3).

Викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини ДТП фактично узгоджуються з даними схеми місця ДТП, з якої вбачається, що зіткнення автомобілів відбулось в межах крайньої правої смуги відносно їх напрямку руху, автомобіль «Dacia Logan» контактував передньою правою частиною із задньою лівою частиною автомобіля «ВАЗ 21074», що цілком відповідає первинним поясненням ОСОБА_1 про те, що безпосередньо перед зіткненням, оскільки автомобіль «ВАЗ 21074» став гальмувати, він почав зміщуватися вліво, щоб уникнути зіткнення.

За таких обставин відсутні підстави вважати, що водій ОСОБА_2 у даній дорожній обстановці не дотримав вимог п. 10.1 ПДР України, разом з цим висновок судді місцевого суду про недотримання ОСОБА_1 вимог п.п. 2.3(б), 12.1, 13.1 ПДР України, що перебуває в прямому причинному зв`язку з наслідками ДТП ґрунтується на доказах у справі.

Враховуючи наведене, вважаю, що суддя місцевого суду при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 дотримав вимог ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, а рішення про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є законним та обґрунтованим.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 травня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн. - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду О.П. Павленко