КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№33/824/3952/2019 Постанова винесена суддею Голік Г.К.
Категорія: ст.ст. 124, 122-4 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисника Дегтяренка Ю.В., другого учасника дорожньо-транспортної пригоди - ОСОБА_2 та його представника - адвоката Козацького А.О., розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Баришівка Київської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох синів, 2014 р.н., та 2015 р.н., не працюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

на постанову судді Березанського міського суду Київської області від 16 вересня 2019 року,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Березанського міського суду Київської області від 16 вересня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення:

- за ст. 124 КУпАП у виді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень;

- за ст. 122-4 КУпАП у виді штрафу у розмірі 15 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 255 гривень.

На підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП на ОСОБА_1 накладено остаточне адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Згідно з постановою, суд розглянув протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 058267, відповідно до якого, 27 червня 2019 року о 16 год. по вул. Привокзальна в м. Березань Київської області, на перехресті поблизу ЛЕП №5, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , в момент виникнення небезпеки - появи автомобіля «Volkswagen Transporter», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , не вжив заходів щодо негайного зменшення швидкості, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п.п. 12.1, 12.3, 2.3 (б) ПДР України.

Крім того, суд розглянув протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 058266, відповідно до якого, 27 червня 2019 року о 16 год. по вул. Привокзальна в м. Березань Київської області, на перехресті поблизу ЛЕП №5, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, залишив місце пригоди та не повідомив підрозділ Національної поліції про дану подію, чим порушив п. 2.10 (а), (д) ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи постанову суду незаконною та необґрунтованою, просить її скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що він у судовому засіданні свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень не визнав та пояснив, що їхав з боку смт. Баришівка до м. Березань зі швидкістю близько 30-35 км/год., як із закритого повороту йому назустріч, зрізавши кут повороту, раптово виїхав автомобіль під керуванням ОСОБА_2 , він застосував екстрене гальмування, прийняв крайнє праве положення на проїжджій частині з виїздом на узбіччя, але уникнути ДТП не вдалося. При цьому, зазначив, що від водія ОСОБА_2 відчувався різкий запах алкоголю.

Крім того зазначив, що він є інвалідом 3 групи та, перебуваючи в шоковому стані, на місці ДТП не міг одразу чітко та правильно оцінити ситуацію і зрозуміти, хто дійсно винен в ДТП, тому під психологічним тиском водія ОСОБА_2 та його пасажирки ОСОБА_3 , змушений був погодитися, що нібито він є винним в ДТП та віддати ОСОБА_2 кошти за ремонт його автомобіля, які змушений був позичити у своєї знайомої після ДТП. Але приїхавши додому та подивившись відео з відеореєстратора, встановленого в його автомобілі, він прийшов до висновку, що винен у ДТП ОСОБА_2 , оскільки він зрізав кут повороту та раптово виїхав йому на зустрічну смугу.

Також вказав, що вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, він не визнає, оскільки не залишав місце ДТП, а поїхав після від`їзду ОСОБА_2 з місця ДТП. При цьому, поліцейських він не викликав, так як перебував у шоковому стані, а їхати на залізничний вокзал по кошти йому запропонував ОСОБА_2 , куди потім їх підвезла його знайома.

Щодо показань допитаного у судовому засіданні начальника СРПП № 1 Березанського ВП Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області Шусть А.М. в частині того, що «вказана ділянка дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода є перехрестям, оскільки є примикання іншої дороги з різнорідним покриттям», то він з ними категорично не згоден, так як у відповідності до п. 1.10 ПДР України, «головна дорога - дорога з покриттям відносно ґрунтової або та, що позначається знаками 1.22 , 1.23.1, 1.23.2, 1.23.3, 1.23.4, 2.3, наявність на другорядній дорозі покриття безпосередньо перед перехрестям не прирівнює її за значенням до перехрещуваної», тобто це дорога із заокругленням.

Також він категорично не згоден з тим, що не обрав безпечної швидкості, рухаючись на заокругленій ділянці дороги, при наближенні по зустрічній смузі руху автомобіля ОСОБА_2 , не вжив заходів щодо негайного зменшення швидкості, та те, що обрана ним швидкість руху не гарантувала безпечність руху, оскільки водій автомобіля «Volkswagen Transporter» ОСОБА_2 раптово виїхав йому на зустрічну смугу руху, зрізавши кут повороту, що призвело до зіткнення з його автомобілем. Це також підтверджується і записом з відеореєстратора, встановленого на його автомобілі, з якого вбачається, що він застосовує екстрене гальмування, а швидкість руху його автомобіля в момент зіткнення складала 30-35 км/год.

При цьому, допитаний у судовому засіданні в якості свідка начальник СРПП № 1 Березанського ВП Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області Шусть А.М. підтвердив, що ОСОБА_2 рухався по смузі зустрічного руху, а ОСОБА_1 вжив заходи екстреного гальмування та прийняв вправо, однак, поясненням свідка ОСОБА_4 суд не дав правильної правової оцінки і безпідставно не взяв їх до уваги, що призвело до неправильного вирішення справи.

Крім того, зазначає, що ширина дороги в обох напрямках руху складає 2,35 м при ширині обох автомобілів 1,75 м, а тому, якби ОСОБА_2 рухався по своїй смузі руху, йому вдалося б уникнути зіткнення з його автомобілем.

До того ж на відеозаписі чітко видно транспортний засіб ОСОБА_2 , модель, марку автомобіля, номерний знак та те, що за кермом сидів саме ОСОБА_2 .

Стосовно критичної оцінки судом доповнень до схеми ДТП, то вони були здійснені у відповідності до чинного законодавства за клопотанням адвоката Дегтяренка Ю.В., а ОСОБА_2 та його адвокат за власного ініціативою залишили місце оформлення ДТП відразу після поставлення свого підпису, не дочекавшись ознайомлення та підписання ним ( ОСОБА_1 ) схеми ДТП.

За таких обставин, вважає, що його безпідставно і незаконно було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.ст. 122-4, ст. 124 КУпАП, а тому оскаржувана постанова суду не може залишатися в силі.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_1 та його захисника Дегтяренка Ю.В. на підтримку доводів апеляційної скарги, водія ОСОБА_2 та його представника - адвоката Козацького А.О., які заперечували проти апеляційної скарги, а також спеціаліста (судового експерта) Київського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_5 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Цих вимог закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП суддя місцевого суду дотримався, виходячи з наступного.

Так, висновок суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 п. 2.10 (а), (д) ПДР України, а саме - залишення ним місця пригоди та не повідомлення підрозділ Національної поліції про дану подію, ґрунтується на досліджених доказах у справі, яким суд дав належну оцінку, в тому числі з точки зору їх допустимості.

Правильність такого висновку підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 058266 від 14 липня 2019 року, з якого вбачається, що 27 червня 2019 року о 16 год. по вул. Привокзальна в м. Березань Київської області, на перехресті поблизу ЛЕП №5, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, залишив місце пригоди та не повідомив підрозділ Національної поліції про дану подію.

Даний протокол про адміністративне правопорушення складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, підписано уповноваженою на те особою та й самим ОСОБА_1 без будь-яких заперечень.

Зафіксовані указаним протоколом обставини узгоджуються з даними схеми дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 27.06.2019 року, яка складена у присутності обох учасників ДТПОСОБА_2 та ОСОБА_1 , ними ж підписана без застережень, а також поясненнями учасників дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо обставин події, свідка ОСОБА_3 та рапортом начальника СРПП №1 Березанського ВП Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області Шустя А.М.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він не залишав місце ДТП, а поїхав з місця ДТП після від`їзду ОСОБА_2 , та поліцейських не викликав, так як після ДТП перебував у шоковому стані, не вказують на наявність підстав для скасування судового рішення,виходячи з наступного.

Як убачається із пояснень ОСОБА_1 , наданих ним як в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду, він є інвалідом 3 групи та, перебуваючи в шоковому стані, на місці ДТП не міг одразу чітко та правильно оцінити ситуацію і зрозуміти хто дійсно винен в ДТП, тому під психологічним тиском водія ОСОБА_2 та його пасажирки ОСОБА_3 змушений був погодитися, що нібито він є винним в ДТП та віддати ОСОБА_2 кошти за ремонт його автомобіля, які він змушений був позичити після ДТП у своєї знайомої, які вона привезла на залізничний вокзал, оскільки так запропонував ОСОБА_2 . Тому місце ДТП він не залишав, а поїхав на залізничний вокзал по кошти лише після від`їзду ОСОБА_2 з місця ДТП, при цьому зазначив, що поліцейських він не викликав, так як перебував у шоковому стані.

Диспозицією ст. 122-4 КУпАП встановлена відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Відповідно до Загальних положень ПДР України, залишення місця ДТП - дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення працівниками поліції заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.

З суб`єктивної сторони дане правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Оскільки сам факт невиконання вимог п. 2.10 ПДР України ОСОБА_1 щодо покладених на нього обов`язків у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, так як ОСОБА_1 не спростувався факт, що ним не викликалися працівники поліції безпосередньо після зіткнення автомобілів, не вживалися дії відповідно до п. 2.11 ПДР України (якщо внаслідок дорожньо-транспортної пригоди немає потерпілих та не завдано матеріальної шкоди третім особам, а транспортні засоби можуть безпечно рухатися, водії (за наявності взаємної згоди в оцінці обставин скоєного) можуть прибути до найближчого поста або до органу Національної поліції для оформлення відповідних матеріалів, попередньо склавши схему пригоди та поставивши підписи під нею), а навпаки він поїхав позичати кошти на відшкодування завданої в результаті ДТП шкоди, то апеляційний суд вважає, що доведено умисел на вчинення ОСОБА_1 дій, спрямованих на приховання факту дорожньо-транспортної пригоди або обставин її скоєння, а відтак, в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Таким чином, за встановлених вищенаведених обставин, висновки суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 п. 2.10 (а), (д) Правил дорожнього руху України, є правильними і обґрунтованими. Дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ст. 122-4 КУпАП.

Разом із цим, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про недотримання судом першої інстанції вимог законодавства при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП та не доведеність його вини у вчиненні даного адміністративного правопорушення, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Цих вимог закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП суддя місцевого суду не дотримався, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, по факту дорожньо-транспортної пригоди, що трапилася 27 червня 2019 року, було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП щодо ОСОБА_1 за порушення п.п. 12.1, 12.3, 2.3 (б) ПДР України.

За результатами розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , суддя дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 в порушенні п.п. 12.1, 12.3, 2.3 (б) ПДР України, а саме в тому, що на вул. Привокзальна в м. Березань Київської області, на перехресті поблизу ЛЕП №5, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , в момент виникнення небезпеки - появи автомобіля «Volkswagen Transporter», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , не вжив заходів щодо негайного зменшення швидкості, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Однак, такі висновки суду першої інстанції є необґрунтованими та не підтверджуються матеріалами справи.

Так, з пояснень ОСОБА_1 , наданих ним після повідомлення до органів поліції вже 14 липня 2019 року про дорожньо-транспортну пригоду, а також як в суді першої інстанції, так і при апеляційному розгляді справи, вбачається, що він рухався з боку смт. Баришівка до м. Березань зі швидкістю близько 30-35 км/год., по правій стороні, так як мав рухатись направо, як із закритого повороту назустріч йому, зрізавши кут повороту, раптово виїхав автомобіль під керуванням ОСОБА_6 , він застосував екстрене гальмування, прийняв крайнє праве положення на проїжджій частині з виїздом на узбіччя, але уникнути зіткнення не вдалося. При цьому зазначив, що від ОСОБА_6 відчувався різкий запах алкоголю, він був з дівчиною, вони почали кричати, що він винен у ДТП, тому перебуваючи після ДТП у шоковому стані, він не зміг одразу чітко та правильно оцінити ситуацію та зрозуміти хто дійсно винен у ДТП, тому погодився зі своєю виною і заплатив ОСОБА_7 за завдані його автомобілю механічні пошкодження, але приїхавши додому та подивившись відео з відеореєстратора, встановленого на його автомобілі, прийшов до висновку, що у ДТП винен саме ОСОБА_6 , а не він, оскільки ОСОБА_6 зрізав кут повороту, який у нього був закритий, та виїхав на смугу його руху, тобто на зустрічну смугу. В результаті зіткнення в його автомобілі пошкоджено ліву частину - фару, бампер, капот.

Відповідно ж до пояснень іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди - водія ОСОБА_2 , наданих ним 14.07.2019 року при встановленні обставин дорожньо-транспортної пригоди, а також як в суді першої інстанції, так і при апеляційному розгляді справи, він їхав з боку залізничного вокзалу м. Березань зі швидкістю близько 30-40 км/год. по дорозі, яка має по одній смузі у кожному напрямку, рухаючись ближче до правого краю дороги, Перед перехрестям він зменшив швидкість та вже майже закінчував проїзд перехрестя, як раптово зліва виїхав ОСОБА_8, який рухався прямо, а не здійснював поворот праворуч, та, який, побачивши його, завчасно не застосував гальмування, хоча у нього і був час. Тому, побачивши ОСОБА_8 вже перед собою, він не встиг зреагувати, і автомобіль ОСОБА_8 передньою частиною вдарив в бокову частину його автомобіля. Зіткнення сталося на перехресті, але чи на зустрічній смузі сказати не може. Вийшовши з автомобіля, у нього почалася паніка і він хотів викликати поліцію, але ОСОБА_8 , від якого відчувався запах алкоголю, визнав свою вину та відмовився викликати поліцію, і погодився відшкодувати завдану шкоду з метою приховати тяжче правопорушення за ст. 130 КУпАП.

За наявними в матеріалах справи поясненнями свідка ОСОБА_3 , 27 червня 2019 року о 16 год. 30 хв. вона перебувала у якості пасажира, знаходилася на передньому правому сидінні автомобіля Фольксваген, яким керував ОСОБА_2 , і вони рухалися по вул. Привокзальна в м. Березань з боку залізничного вокзалу у напрямку вул. Жовтнева зі швидкістю близько 30-40 км/год. Наближаючись до заокругленої ділянки дороги автомобіль знаходився ближче до правого краю дороги. В якийсь момент вона помітила як на зустріч їм рухався інший автомобіль білого кольору, який вона помітила раптово і відчула удар в передню ліву частину їх автомобіля. Вийшовши з автомобіля, вона запропонувала викликати поліцію, але інший водій, від якого було чутно різкий запах алкоголю, був знервований і заперечував проти виклику працівників поліції та сказав, що він винний у ДТП і відшкодує завдані збитки.

Разом з тим, зазначений ОСОБА_2 та свідком ОСОБА_3 механізм дорожньо-транспортної пригоди, спростовується не лише приведеними вище поясненнями ОСОБА_1 , а й письмовими доказами по справі.

Зокрема, зі схеми дорожньо-транспортної пригоди, без урахування внесених до неї замірів, що були здійснені за відсутності ОСОБА_2 та його представника, та в якій зафіксовано ділянку дороги, де сталася пригода, напрямок руху кожного з водіїв та пошкодження, які мали автомобілі в результаті дорожньо-транспортної пригоди, вбачається, що зіткнення транспортних засобів сталося на вул. Привокзальна в м. Березань Київської області в межах заокругленої ділянки дороги, яка має ширину проїзної частини 4,7 м, та по одній смузі для руху в кожному напрямку, а в результаті зіткнення в автомобілі «Volkswagen Transporter» було деформовано ліві передні дверцята, нижня частина стійки та порогу бокової лівої частини, кришка заливної горловини, а в автомобілі «Volkswagen Passat», зі слів водія ОСОБА_1 , так як, на момент складання схеми, автомобіль був відновлений після ДТП, пошкоджено ліву частину автомобіля - фару, бампер, капот.

Характер і локалізація пошкоджень на автомобілях «Volkswagen Transporter» та «Volkswagen Passat» свідчать про те, що боковою лівою частиною автомобіль «Volkswagen Transporter» контактував із передньою лівою частиною автомобіля «Volkswagen Passat».

Вказані обставини об`єктивно підтверджуються і наявними в матеріалах справи фотографіями з місця дорожньо-транспортної пригоди, на яких зображено ділянку дороги, де сталася пригода.

При цьому з відеозапису події, зафіксованого відеореєстратором, який був встановлений в автомобілі «Volkswagen Passat», вбачається, що на момент зіткнення автомобіль «Volkswagen Passat», рухаючись ближче до правого краю проїзної частини, наближається до повороту і в полі зору його відеореєстратора раптово з`являється автомобіль «Volkswagen Transporter», який виїхав на зустрічну смугу руху, тобто на смугу руху автомобіля «Volkswagen Passat».

Отже, дані відеозапису вказують, що для водія автомобіля «Volkswagen Passat» небезпечна ситуація виникла в той момент, коли автомобіль «Volkswagen Transporter» раптово виїхав на смугу руху, по якій він рухався.

Такий механізм дорожньо-транспортної пригоди об`єктивно підтвердила і допитана в суді апеляційної інстанції спеціаліст (судовий експерт) Київського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_5 , яка пояснила, що п. 2.3 (б) ПДР не відноситься до компетенції експерта автотехніка, але з пояснень водія ОСОБА_8 вбачається, що він застосував гальмування з моменту, коли побачив автомобіль, тому з технічної точки зору не має підстав вважати, що ОСОБА_8 не виконав вимоги п. 2.3 (б) ПДР, оскільки в частині реагування на зміну дорожньої обстановки він дотримався вимог цього пункту.

Відповідно до п. 12.1 ПДР - водій повинен враховувати ряд обставин, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортних засобів, то мається на увазі не втрачати керування, тому з технічної точки зору цей пункт взагалі недоцільно регламентувати у даному випадку.

Щодо п. 12.3 ПДР, то у даному випадку з відео видно, що в поле зору камери спостереження, виїзд іншого автомобіля спостерігається протягом 2 секунд, а зупиночний шлях автомобіля ОСОБА_8 в даних дорожніх умовах більше 3 секунд, тому він не встигне зупинитися до місця зіткнення з моменту попадання іншого автомобіля в поле зору камери спостережень, тим більше, що попадання в поле зору водія - це дещо інше і однозначно сказати, це було раніше чи пізніше, ніж на камері, неможливо.

Отже, за відсутності доказів, які б беззаперечно свідчили про недотримання ОСОБА_1 вимог п.п. 12.1, 12.3, 2.3 (б) Правил дорожнього руху України, та зважаючи на обставини, встановлені у постанові Березанського міського суду Київської області від 16 вересня 2019 року в частині притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП, яка постановою Київського апеляційного суду від 08 листопада 2019 року залишена без змін, дані схеми дорожньо-транспортної пригоди щодо характеру та локалізації пошкоджень транспортних засобів та напрямків руху водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , дані відеозапису події, а також приймаючи до уваги, що водій автомобіля «Volkswagen Passat» ОСОБА_1 мав підстави розраховувати, відповідно до п. 1.4 Правил дорожнього руху України, що водій автомобіля «Volkswagen Transporter» ОСОБА_2 дотримається вимог п.п. 2.3 (б), 11.3 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких, на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків, виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу, в його діях не вбачається порушень Правил дорожнього руху, які б мали причинний зв`язок з обставинами виникнення ДТП, та відповідно в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

За викладеним, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень, - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Рішення про накладення адміністративного стягнення за правилами ч. 2 ст. 36 КУпАП підлягає виключенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Березанського міського суду Київської області від 16 вересня 2019 року в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень, - скасувати, а провадження у справі закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Виключити з постанови суду рішення про накладення на ОСОБА_1 остаточного адміністративного стягнення на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Горб І.М.