КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/3968/2019 Постанова винесена суддею Бондаренко І.А.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Павленко О.П., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2

на постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 вересня 2019 року

в с т а н о в и в:

Постановою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 вересня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Як встановив суддя місцевого суду в постанові, 06 вересня 2019 року о 09 год. 31 хв. в с. Гора Бориспільського району Київської області по вул. Бориспіль-7, ДПМА «Бориспіль» термінал «В», водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Lexus», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей не реагують на світло, почервоніння обличчя, сповільнена мова. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 вересня 2019 року скасувати.

Вважаючи судове рішення незаконним, ОСОБА_1 посилається на те, що він не передавав транспортний засіб марки «Lexus», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_2 і така особа йому не знайома, проте в постанові є посилання на розписку, зміст якої не відповідає дійсності.

Крім того, зазначає, що таку ознаку сп`яніння, як звужені зіниці очей, які не реагують на світло, працівник поліції у нього не міг встановити, оскільки ніяким чином цього не перевіряв.

Звертає увагу також на те, що на прохання до поліцейських пройти обстеження в медичному закладі після того як буде здійснено перевезення пасажирів, йому було відмовлено, тому він самостійно звернувся до медичного закладу і пройшов експертизу на вживання наркотиків.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який вважав, що в справі відсутні докази його вини у вчиненні правопорушення та пояснив, що не керував транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння та просив поліцейських надати йому можливість відвезти пасажирів з аеропорту, а потім пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, в чому йому безпідставно відмовили; вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та дослідивши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283,

284 КУпАП.

Частиною 1 статті 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858 (далі - Інструкція) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103.

Відповідно до положень частин 2 - 6 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

В той же час згідно з пунктом 12 розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Отже, відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я є підставою притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним переглядом установлено, що суддя місцевого суду при розгляді справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 дотримав положення процесуального закону і правильно застосував норми матеріального права.

Виходячи зі змісту судового рішення, суддя місцевого суду вислухав пояснення ОСОБА_1 , дослідив матеріали справи, переглянув відеозапис та, надавши оцінку всім дослідженим докази, повно та всебічно з`ясував фактичні обставини правопорушення. Отже, є достатньо вмотивованим висновок судді в постанові про наявність правових підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки його винуватість у порушенні вимог п. 2.5 ПДР та вчиненні цього правопорушення доводиться даними, які містяться в:

- протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ № 202242 від 06 вересня 2019 року, який складений уповноваженою на те особою, а його зміст у повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, та, окрім іншого, містить виклад суті адміністративного правопорушення, виходячи з характеру вчинених дій. Зокрема, в протоколі вказані ознаки наркотичного сп`яніння водія ОСОБА_1 , які були виявлені поліцейським, та дії водія щодо ухилення від огляду, є вказівка на порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР України та посилання на ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 2);

- направленні на огляд водія ОСОБА_1 від 06 вересня 2019 року, в якому міститься інформація про те, що водій від огляду відмовився (а.с. 3);

- письмових поясненнях свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які підтвердили фактичні обставини події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме відмову водія ОСОБА_1 06 вересня 2019 року о 09 год. 42 хв. від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я (а.с. 4,5);

- розписці ОСОБА_2 , за змістом якої керування автомобілем марки «Lexus», державний номерний знак НОМЕР_1 , після відсторонення водія ОСОБА_1 було передано іншій особі (а.с. 6);

- рапорті працівника поліції Карпенка С.О. щодо обставин виявлення адміністративних правопорушень, вчинених водієм ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП та ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 7);

- відеозаписі із нагрудної камери поліцейського, з якого слідує, що працівником поліції в присутності двох свідків було запропоновано водію ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, проте він відмовився від огляду, обґрунтовуючи це тим, що перебуває на роботі та його очікує клієнт (а.с. 11);

інших документах.

Указані докази, які суддя місцевого суду поклав в основу своїх висновків, є належними, допустимими та достовірними, отримані вони з дотриманням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи, об`єктивно узгоджуються між собою та спростовують пояснення в суді ОСОБА_1 , в яких він заперечував свою вину у вчиненні правопорушення.

Твердження ОСОБА_1 про те, що працівники поліції не могли виявити у нього такої ознаки наркотичного сп`яніння, як звужені зіниці, які не реагують на світло, оскільки не перевіряли цього, спростовуються матеріалами справи. Так, у протоколі про адміністративне правопорушення та інших документах є вказівка на виявлення поліцейським у ОСОБА_1 низки ознак сп`яніння, які є підставами для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, в той же час у справі відсутні будь-які відомості про те, що ОСОБА_1 не погоджувався з діями працівників поліції та зазначав про невідповідність викладених в протоколі фактичних обставин правопорушення дійсним.

При цьому у поясненнях по суті правопорушення в протоколі ОСОБА_1 зазначив, що очікує клієнта та не має можливості відлучитись від роботи, тобто фактично пояснив підстави відмови від огляду на стан сп`яніння.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що перебував на роботі, надавав послуги з перевезення, отримав замовлення від пасажира, який прибув до Києва літаком, прийняв його до виконання та не міг з об`єктивних причин не виконати, але такі обставини нічим не підтверджені та не можуть свідчити, що в даному випадку ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності.

Посилання ОСОБА_1 на те, що він не перебував у стані наркотичного сп`яніння не заслуговує на увагу, оскільки щодо нього складено протокол про адміністративне правопорушення і він притягнутий до адміністративної відповідальності не за керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, а за порушення вимог п. 2.5 ПДР України, яке виразилося у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Разом із цим, доводи ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції про те, що він в подальшому самостійно пройшов огляд у медичному закладі і стану наркотичного сп`яніння у нього виявлено не було, є непереконливими, оскільки суть адміністративного правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 , полягає у невиконанні вимог п. 2.5 ПДР України та за будь-яких умов результати згаданого ОСОБА_1 огляду, які до того ж не були представлені в суді, є недійсними, бо виходячи з вимог ч. 4 ст. 266 КУпАП, п. 7 Порядку, п. 9 розділу ІІ Інструкції, огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського, який з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв здійснює доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я, якому надано право на проведення огляду, не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення, а за змістом ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан сп`яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Посилання ОСОБА_1 на те, що він не передавав транспортний засіб марки «Lexus», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_2 і така особа йому не знайома, не заслуговує на увагу, оскільки зміст розписки (а.с.6) свідчить про вжиття працівниками поліції заходів щодо його відсторонення від керування автомобілем, а можлива помилка суду в постанові щодо прізвища особи, якій було доручено керування цим автомобілем, не є підставою для скасування судового рішення та закриття провадження у справі.

Таким чином, перевіривши усі доводи апеляційної скарги, вважаю, що висновки судді місцевого суду в постанові від 17 вересня 2019 року відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на оцінці доказів, які спростовують позицію ОСОБА_1 в апеляційному суді щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, отже судове рішення постановлено з дотримання вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП і немає законних підстав для його скасування та закриття провадження в справі.

Що стосується стягнення, то воно накладено на ОСОБА_1 в межах строків, встановлених ст. 38 КУпАП, та виходячи із санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка не передбачає альтернативних стягнень.

За відсутності підстав для скасування постанови судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 вересня 2019 року, яка є законною та обґрунтованою, апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 вересня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду О.П. Павленко