Справа № 456/3489/19 Головуючий у 1 інстанції: Шрамко Р.Т.
Провадження № 33/811/1316/19 Доповідач в 2-й інстанції: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В. розглянувши апеляційну скаргу керівника Стрийської місцевої прокуратури Лесковича І.Б. на постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14 листопада 2019 року,

встановив:

постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14 листопада 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та застосовано щодо нього стягнення у виді громадських робіт на строк 30 (тридцять) годин.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.

Згідно постанови суду 12.08.2019 року о 16 год. 00 хв., ОСОБА_1 , в АДРЕСА_1 , вчинив сімейний конфлікт, сварку, в ході якої нецензурно лаявся до матері ОСОБА_2 , чим своїми діями чинив моральний та психологічний тиск, вчинивши правопорушення передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції керівник Стрийської місцевої прокуратури Лескович І.Б ОСОБА_3 оскаржив дану постанову та просить поновити строк на апеляційне оскарження даної постанови, скасувати її та закрити провадження у справі.

Вивчивши матеріали справи, вважаю, що апелянту слід відмовити в прийнятті апеляційної скарги, повернувши таку, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Таким чином, як убачається з цих вимог закону постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена лише: особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності; її законним представником; захисником; потерпілим; його представником.

Згідно з ч.5 ст. 7 КУпАП прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України "Про прокуратуру" на прокуратуру покладаються такі функції: 1) підтримання державного обвинувачення в суді; 2) представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом; 3) нагляд за додержанням законів органами, що провадять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство та 4) нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Повноваження прокурора при здійсненні такого нагляду визначені ст. 26 Закону України «Про прокуратуру» та спрямовані на захист прав і свобод особи, яка примусово тримається в будь-яких місцях згідно з судовим рішенням або рішенням адміністративного органу.

Стягнення пов`язані з обмеженням особистої свободи громадян санкціями ст. 173-2 КУпАП не передбачені й на ОСОБА_1 не накладались.

Більше того, ухвалою Конституційного Суду України №49-у/2015 від 08 грудня 2015 року, якою відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення ч.1 ст. 250 КУпАП у взаємозв`язку з положеннями ч.5 ст. 7, ч.1 ст. 287, ч.2 ст. 294 КУпАП встановлено, що питання оскарження прокурором постанов суду у справах про адміністративне правопорушення регулюється різними положеннями Кодексу, які не узгоджуються між собою. Усунення таких неузгодженостей може бути вирішене лише у законодавчому порядку. Таким чином, до вказаного моменту, суди при розгляді справ повинні керуватися практикою Європейського суду з прав людини, якою наголошено на тому, що вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи (Рішення «Щокін проти України»).

Згідно ч.1 ст. 250 КУпАП прокурор має право перевіряти правильність застосування відповідними органами (посадовими особами) заходів впливу за адміністративні правопорушення та оскаржувати постанову в справі про адміністративні правопорушення, тобто прокурор має право оскаржувати постанову в справі про адміністративні правопорушення прийняту відповідними органами (посадовими особами), однак таке його право не поширюється на постанови судді у справах про адміністративне правопорушення.

Таким чином, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції у справі про адміністративне правопорушення подана особою, яка не має законного права на її оскарження, а тому у прийнятті апеляційної скарги прокурора слід відмовити.

Керуючись ст. 294 КУпАП суд,

постановив:

відмовити в прийнятті до розгляду апеляційну скаргу керівника Стрийської місцевої прокуратури Лесковича І.Б. на постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14 листопада 2019 року.

Копію даної постанови та апеляційну скаргу надіслати апелянту.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Маліновська-Микич