Житомирський апеляційний суд
Справа №281/928/19 Головуючий у 1-й інст. Данчук В. В.
Категорія ч.4ст.130 КУпАП Доповідач Шевченко В. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2019 року м. Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Шевченко В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Лугинського районного суду Житомирської області від 06 листопада 2019 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 ,не працюючого,

за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його представника - адвоката Антонюка В.О.,

В С Т А Н О В И В:

постановою Лугинського районного суду Житомирської від 06 листопада 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 384 гривні 20 копійок.

Судом встановлено, що 23.10.2019 року ОСОБА_1 о 13 год. 00 хв. по а/д Ігнатпіль - Усово 7 км+ 100 м вживав алкоголь (100 г спирту) після дорожньо-транспортної пригоди з його участю до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.10.є ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати вказану постанову, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вважає постанову Лугинського районного суду Житомирської області від 06 листопада 2019 року незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що не був присутній при розгляді справи судом першої інстанції в силу певних обставин, про що повідомив по телефону через канцелярію, але розгляд відбувся без його участі, що позбавило його права на захист, права заявляти клопотання, долучати докази.

Пояснює, що копію судового рішення отримав по пошті, ознайомився з матеріалами справи, але враховуючи, що особисто не був присутнім під час проголошення рішення, вчасно не зміг вирішити питання відносно оскарження постанови суду, оскільки певний час займався пошуком адвоката, вважає, що пропустив строк на апеляційне оскарження з поважних причин та просить його поновити.

Зазначає, що 23.10.2019 року керував автомобілем та на ділянці дороги Ігнатпіль-Усово в результаті неналежного стану дорожнього покриття не справився з керуванням та допустив перекидання автомобіля. В цей час в автомобілі знаходились пасажири, які від даної пригоди не постраждали. Відразу викликав працівників поліції. Від перекидання автомобіля отримав забій голови, грудної клітини та інших частин тіла, нікуди не відлучався. Коли прибули працівники поліції, стан погіршився, попросив дати води. Один з пасажирів дав пластикову пляшку, зробив ковток, одразу не зрозумівши, що в ній знаходиться.

В подальшому було доставлено до Лугинської районної лікарні для проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Зазначає, що дійсно 23.10.2019року вживав алкоголь, але це відбулося поза його волею, оскільки пляшку йому дав пасажир автомобіля.

Вказує, що законність складання протоколу про адміністративне правопорушення та процесуальні дії працівників поліції щодо збирання інших доказів у справі, з врахуванням усіх вищенаведених обставин, викликають сумніви в їх законності, що виключає можливість визнання цього протоколу та наданих до нього документів як допустимих та достовірних доказів у справі.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його представника - адвоката Антонюка В.О., які підтримали доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, мотиви і доводи в межах апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Доводи ОСОБА_1 стосовно того, що строк на апеляційне оскарження пропущений ним з поважних причин, підтверджуються матеріалами справи, оскільки останній не був присутнім під час проголошення оскаржуваного рішення, з матеріалами справи ознайомився 14.11.2019 року, після чого мав можливість скласти апеляційну скаргу та подати її до суду.

Враховуючи зазначені обставини, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 слід поновити строк на апеляційне оскарження постанови Лугинського районного суду Житомирської області від 06.11.2019 року.

Відповідно до вимог ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до матеріалів справи, а саме рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, ОСОБА_1 було відомо про дату та час розгляду адміністративної справи (а.с. 7). Останній даного факту не заперечує, однак стверджує, що в силу певних обставин не зміг з`явитись до суду.

З урахуванням наявності даних про належне сповіщення ОСОБА_1 , а також враховуючи, що відповідно до ч.2 ст.268 КУпАП участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за ч.4ст.130 КУпАП, не є обов`язковою, а також з метою недопущення порушення передбачених ст.38 КУпАП строків накладення адміністративного стягнення, справу було розглянуто судом 06.11.2019 року на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Отже, доводи апеляційної скарги стосовно того, що суд першої інстанції, розглянувши справу у відсутності ОСОБА_1 , порушив його права, передбачені ст.268 КУпАП, є безпідставними. Крім того, ОСОБА_1 та його представник - адвокат Антонюк В.О. приймали участь у судовому засіданні апеляційного суду та, скориставшись правами, передбаченими ст.268 КУпАП, надавали пояснення, заявляли клопотання.

Відповідно до ч.4 ст.130 КУпАП відповідальність настає у разі вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Виходячи зі змісту апеляційної скарги, ОСОБА_1 не заперечує факту вживання ним алкоголю після дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 23.10.2019року за його участі. Однак вказує, що зробив це не з власної волі, оскільки пляшку з алкогольним напоєм йому дала інша особа.

Хоча ОСОБА_1 й заперечує свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, доводи його апеляційної скарги про те, що постанова суду є необґрунтованою та його притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, апеляційний суд визнає безпідставними.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП підтверджується зібраними доказами по справі, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №089521 від 23.10.2019 року, в якому зазначено, що 23.10.2019 року о 13-00 годині на а/д Ігнатпіль-Усово 7 км +100 м водій вживав алкоголь (100 г спирту) після дорожньо-транспортної пригоди з його участю до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.10є ПДР (а.с.2); письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 23.10.2019 року, правильність складання яких він засвідчив своїм підписом, в яких останній пояснив, що після перекидання автомобіля викликав поліцію, дістав з автомобіля пляшку горілки та почав пити (а.с.3); висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 23.10.2019 року, в якому зазначено, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння (а.с. 4); план-схемою ДТП від 23.10.2019 року (а.с. 5).

Відповідно до п.1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Апеляційний суд вважає неспроможними доводи апеляційної скарги в частині посилання апелянта на ст.20 КУпАП, оскільки при розгляді справи не було встановлено, що ОСОБА_1 , під час вчинення адміністративного правопорушення, перебував у стані неосудності, тобто не міг усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічної душевної хвороби, тимчасового розладу душевної діяльності, слабоумства чи іншого хворобливого стану. Не надано таких доказів і під час перегляду оскаржуваного рішення в апеляційному порядку.

Посилання ОСОБА_1 на те, що достовірність доказів, зібраних під час оформлення матеріалів є сумнівною та порушує презумпцію невинуватості особи не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи як в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду.

Відповідно до матеріалів адміністративної справи, зі скаргами на дії працівників поліції ОСОБА_1 не звертався, їхні дії при складанні протоколу не були визнані неправомірними.

Як вбачається з матеріалів справи, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи надав належну правову оцінку кожному доказу з точки зору їх достатності та допустимості для прийняття відповідного процесуального рішення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не наведено інші, не дослідженні судом докази, якими б спростовувались висновки суду 1-ї інстанції та які не були предметом перевірки під час судового розгляду.

На підставі наведеного, апеляційний суд вважає, що постанова суду 1-ї інстанції є законною та обґрунтованою, а адміністративне стягнення накладено на ОСОБА_1 відповідно до вимог ст.ст.33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративні правопорушення, та визначено судом першої інстанції з урахуванням обставин справи та даних про особу правопорушника.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати, що судом при розгляді адміністративної справи були порушені вимоги закону, які б призвели до неправильного її вирішення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Лугинського районного суду Житомирської області від 06 листопада 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Лугинського районного суду Житомирської області від 06 листопада 2019 року відносно ОСОБА_1 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В.Ю. Шевченко