КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/4362/2019 Суддя 1 інстанції - Бондаренко І.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2019 року суддя Київського апеляційного суду Ковальська В.В., за участю представника Київської митниці ДФС Захарова А.О., захисника Скоробогача В.М., розглянувши апеляційну скаргу представника Київської митниці ДФС Захарова А.О. на постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 жовтня 2019 року про визнання винною у вчинені у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 Митного Кодексу України, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2019 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 Митного кодексу України, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходив громадян, що становить 1700 гривень.

Згідно з постановою судді 23.07.2019 року о 07 годині 11 хвилин під час проходження митного контролю в зоні митного контролю залу «Приліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль» громадянка України ОСОБА_1 , яка прилетіла до України з США, м. Нью-Йорк, рейсом № 232 літаком а/к «МАУ», своїми діями обрала канал, позначений символами зеленого кольору - «зелений коридор», тим самим, відповідно до ч. 5 ст. 366 МК України заявила про те, що переміщувані нею через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо ввезення на митну територію України, тобто своїми діями засвідчила факти, що мають юридичне значення.

На підставі п. 4 ст. 336 та ст. 342 Митного Кодексу України громадянці України ОСОБА_1 було задано запитання щодо наявності в неї готівкових коштів, пасажирка відповіла, що має

7 000 доларів США.

Після цього пасажирці було запропоновано пред`явити всю готівку. В службовому приміщенні митниці (зоні митного контролю), де пасажиркою було видано готівку в розмірі 15794 доларів США що знаходилась у двох відкритих паперових конвертах, які містились в одному з відділень жіночої сумочки (ручна поклажа), в сума, відповідно, по 7000 та 8794 доларів США.

Зазначена готівка перемішувалась без ознак приховування. Зі слів ОСОБА_1 вся готівка належить їй особисто. З виявленої суми ОСОБА_1 було пропущено 11213 доларів США (еквівалент 9999 євро станом на 23.07.2019 року) та за протоколом про порушення митних правил вилучено 4581 долар США.

На момент проходження митного контролю належним чином оформленої митної декларації пасажирка не надала, до моменту перетину нею «зеленої лінії» для отримання довідкової інформації в інформаційній зоні та роз`яснення митних правил та порядку використання двоканальної системи до інспектора митниці не зверталася.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 під час проходження митного контролю в залі «Приліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль» порушила встановлений ст. 366 МК України порядок проходженнямитного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю. Зазначені дії, що полягають у переміщенні через митний кордон України громадянкою України ОСОБА_1 , яка формою проходження митного контролю обрала проходження через «зелений коридор» готівки в обсязі, що підлягає обов`язковому письмовому декларуванню у повному обсязі для фізичних осіб, відповідно до Постанови Правління НБУ № 3 від 02.01.2019 року «Про затвердження Положення про транскордонне переміщення валютних цінностей», мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України.

В апеляційній скарзі представника Київської митниці ДФС Захаров А.О. просив постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 жовтня 2019 року відносно ОСОБА_1 скасувати в повному обсязі, постановити нову постанову, якою визнати її винною у вчинені митних правил за ст. 471 Митного кодексу України, застосувати до неї стягнення у виді штрафу розміром 1700 гривень та конфіскації затриманої по справі валюти в сумі 4581 долар США.

При цьому апелянт, не погоджуючись з висновками суду щодо підстав, за яких суд не застосував до ОСОБА_1 конфіскації валютних коштів, які не були задекларовані, тобто є предметом правопорушення, вказує на те, що суд у постанові не зазначив, у чому полягає надмірний тягар для правопорушниці у разі ухвалення рішення про конфіскацію вказаних валютних коштів.

Так, суд не прийняв до уваги первинні пояснення правопорушниці щодо мети ввезення валютних коштів на митну територію України, які надані митниці 23.07.2019 року при складанні протоколу, та безпідставно надав перевагу поясненням правопорушниці наданим в суді, які суперечать її попереднім показанням.

Також, апелянт звертає увагу, що суд не зазначив у оскаржуваній постанові жодного документу, який би підтвердив обставини, викладені правопорушницею у поясненнях, та які у законний спосіб підтверджували б факт або хоча б намір придбати житлове приміщення за вказаною у постанові адресою. Суд не зазначає про наявність у матеріалах справи договору про купівлю, договору іпотеки угоди про наміри, тощо, не вказує на факт внесення застави, попереднього платежу за квартиру, тощо, що вказує на безпідставність висновків суду про дію обставин, зазначених у постанові.

Окрім того, апелянт вважає, що суд не розглядав питання про наявність у правопорушниці будь-яких джерел отримання прибутку в минулому, в теперішній час та в майбутньому, тобто не з`ясував всіх обставин справи, які б давали можливість чітко і беззаперечно стверджувати про наявність "надмірного тягаря " для правопорушниці.

Заслухавши пояснення представника Київської митниці ДФС Захарова А.О., який підтримав апеляційну скаргу, пояснення захисника Скоробогача В.М., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, а постанову судді треба залишити без змін, виходячи з таких підстав.

Висновки, викладені у постанові судді щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, та обрання адміністративного стягнення у виді штрафу в апеляції представника Київської митниці ДФС не заперечуються.

Апелянт заперечує лише висновок суду про незастосування до ОСОБА_1 конфіскації валютних коштів в сумі 4581 доларів США, вказуючи на невмотивованість та безпідставність такого рішення.

Проте доводи апелянта щодо невмотивованості та безпідставності такого рішення є необґрунтованими.

Так, проаналізувавши пояснення особи, яка притягувалась до адміністративної відповідальності, дані про її сімейний та матеріальний стан, суддя районного суду дійшов до висновку про те, що застосування конфіскації предметів порушення митних правил призведе до порушення положень ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме втручання в право громадянки України ОСОБА_1 на повагу до власності, так як є непропорційним, оскільки покладає на неї індивідуальний надмірний тягар.

При цьому у постанові судді зазначено, що конфіскація вилученої валюти буде сприяти лише погіршенню матеріального стану правопорушника та ніяк не сприятиме вихованню громадянки України та попередженню вчинення нею нових порушень.

Висновок щодо незастосування конфіскації частини валютних коштів, які ввозились на митну територію громадянкою ОСОБА_1 , у постанові судді вмотивовано з посиланням на вимоги національного закону, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, практику ЄСПЛ та конкретні обставини справи.

Зокрема, при перевірці обставин справи судом було встановлено, що грошові кошти, які ОСОБА_1 мала при собі, виявлені в ручній поклажі при проходженні митного контролю є особистими коштами, знятими з власного банківського рахунку, що підтверджується випискою по рахунку та чеком банку.

Згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_1 , наданими суду, вона ввозила ці кошти з метою сплати вартості квартири в м. Івано-Франківську для її внучки ОСОБА_10 , яка є інвалідом ІІ групи та проживає в одній квартирі з ОСОБА_1 та іншими членами сім`ї.

До письмового пояснення ОСОБА_1 , окрім документів про походження коштів, приєднані документи про склад сім`ї, родинні зв`язки та матеріальний стан.

З наданих ОСОБА_1 документів убачається, що вона є пенсіонеркою, проживає в АДРЕСА_2 , разом з двома дочками та трьома онуками. Внучка ОСОБА_1 - ОСОБА_10 , 1999 року народження, є інвалідом другої групи з дитинства.

Отже, з наданих ОСОБА_1 документів убачається, що її сім`я потребує покращення житлових умов, а тому її пояснення про цільове використання коштів на придбання квартири для внучки - інваліда ІІ групи обґрунтовано взято до уваги суддею районного суду при вирішенні питання щодо надмірності тягаря у разі конфіскації валютних коштів.

При цьому в матеріалах справи є копія договору купівлі-продажу нерухомого майна (квартири), яке буде створено в майбутньому від 15 липня 2019 року, згідно з яким ОСОБА_10 є покупцем однокімнатної квартири, що розташована в одному з корпусів групи багатоповерхових будинків по АДРЕСА_2 (а.с 69-77), а тому доводи апелянта про відсутність таких документів є голослівним.

Посилання в апеляції на те, що суд безпідставно не взяв до уваги первині пояснення ОСОБА_1 щодо мети ввезення валютних коштів на територію України, є неспроможним, оскільки у цьому поясненні ОСОБА_1 вказувала на те, що кошти їй необхідні для лікування, що само по собі не спростовує її пояснень, наданих в суді про цільове використання коштів на придбання квартири для внучки - інваліда ІІ групи та з огляду на те, що за певних життєвих обставин цільове призначення коштів могло змінитись. Тут необхідно зауважити, що в обох поясненнях ОСОБА_1 вказувала на намір використати кошти для своїх потреб та потреб своєї сім`ї, але суду були надані докази на підтвердження однієї з цих цілей, а тому суд обґрунтовано прийняв до уваги відповідні пояснення.

Суддя апеляційного суду не приймає до уваги доводи апеляції про те, що суддею районного суду не були з`ясовані обставини щодо наявності у правопорушниці будь-яких джерел отримання прибутку, оскільки в матеріалах справи наявні документи не лише про походження коштів з банківського рахунку, а й документи про отримання ОСОБА_1 пенсії та інших соціальних виплат, а також документи щодо витрат, які мала ОСОБА_1 після прибуття в Україну з США (а.с. 56, 63, 66-68, 73-74).

Вказані документи були предметом дослідження в суді першої інстанції та були покладені в основу рішення про те, що ОСОБА_1 нестиме індивідуальний надмірний тягар у разі конфіскації вилученої у неї валюти.

Отже, висновок, викладений у постанові судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 жовтня 2019 року про відсутність підстав для застосування конфіскації валютних коштів в сумі 4581 долар США є обґрунтованим, а відтак суддя апеляційного суду не вбачає підстав для скасування постанови судді.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 жовтня 2019 року про визнання ОСОБА_1 винною у порушенні митних правил, передбачених ст. 471 Митного кодексу України, залишити без змін, а апеляційну скаргу представника Київської митниці ДФС Захарова А.О. - без задоволення.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду В.В. Ковальська