Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/400/19 Головуючий у суді І-ї інстанції Петров Р. І.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Олексієнко І. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2019 року. м. Кропивницький

Кропивницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Олексієнко І.С.,

захисника-адвоката Іващенко І.Ю.

за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07 жовтня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, непрацюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, 2005 р. н.

визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2,ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07.10.2019 року ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 04.09.2019 року, о 22-40 год., керуючи автомобілем «ВАЗ», д/н НОМЕР_1 , по вул. Богдана Хмельницького в м. Кропивницькому, не виконав вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу завчасно подану за допомогою жезла. В подальшому був зупинений працівниками патрульної поліції на вул. Івана Мазепи шляхом переслідування на патрульному автомобілі. Після підозри щодо перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння патрульні поліцейські запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, однак останній від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу та проходження огляду в закладі охорони здоров`я відмовився в присутності свідків, чим порушив вимоги п.2.4, п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130, ст. 122-2 КУпАП.

Своє рішення суд мотивував тим, що вина правопорушника підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколами про адміністративні правопорушення, письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , доданими до матеріалів справи, відеозаписами обставин правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказану постанову, а провадження по справі закрити. Зазначає, що постанова суду є необґрунтованою та такою, що винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права. Судом першої інстанції було порушено його право заявити клопотання про допит свідків. Крім того, працівниками поліції порушено процедуру проходження на визначення стану алкогольного сп`яніння, оскільки на відео працівник поліції не доставав нову запечатану трубку, яка встановлюється в технічний засіб газоаналізатор "Аlcotest 6810" (Драгер), ніяким чином не показав її наявність. Крім того, такий спеціальний технічний засіб, повинен мати сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, однак працівник поліції такі документи не надав.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 , та захисника-адвоката Іващенка І.Ю., які підтримали подану апеляційну скаргу, зваживши та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України»,статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»(ЄСПЛ) вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Суд першої інстанції вказаних вимог КУпАП України дотримався в повному обсязі.

Так, при розгляді справи суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130, ст. 122-2 КУпАП України.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується й суд апеляційної інстанції.

Згідно п.2.4 ПДР України на вимогу поліцейського, водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил. У випадку невиконання вимог поліцейського, передбачена адміністративна відповідальність ст.122-2 КУпАП.

Згідно з п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти у встановленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Порядок, процедура та особливості проведення огляду особи на стан сп`яніння, а також дії поліцейського в разі відмови особи від проходження такого огляду передбачені статтею 266 КУпАП, пунктом 6, 7 Розділу 1, Розділами П та Ш Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року за № 1452/735.

Допитаний в апеляційній інстанції ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення фактично не визнав, водночас з цим, просив пом`якшити призначене покарання. Щодо пояснень наданих в суді апеляційної інстанції свідками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , командиром взводу №1 роти №2 УПП в Кіровоградській області Токар О.І., апелянт не заперечував, погодився з ними.

Разом із тим, вина ОСОБА_1 у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-2, ч.1 ст.130 КУпАП доведена під час судового розгляду справи судом першої інстанції та в ході апеляційного перегляду справи і підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №223752, складеним за фактом порушення водієм ОСОБА_1 п.2.5 Правил дорожнього руху України, а саме в зв`язку з тим, що останній 04.09.2019 року о 22 год. 40 хв. в м. Кропивницький по вул. Богдана Хмельницького, керував автомобілем «ВАЗ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови, від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу та проходження огляду в закладі охорони здоров`я відмовився в присутності свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність по ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.1);

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №270201, складеним за фактом порушення водієм ОСОБА_1 п.2.4 Правил дорожнього руху України, а саме в зв`язку з тим, що останній 04.09.2019 року, о 22-40 год., керуючи автомобілем «ВАЗ», д/н НОМЕР_1 , по вул. Богдана Хмельницького в м. Кропивницькому, не виконав вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу завчасно подану за допомогою жезла. В подальшому був зупинений працівниками патрульної поліції на вул. Івана Мазепи шляхом переслідування на патрульному автомобілі (а.с.17);

Вказані протоколи були власноруч підписані ОСОБА_1 При цьому роз`яснено права останнього і будь-яких зауважень або заперечень щодо фактичних обставин, викладених у протоколах ОСОБА_1 не навів;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , доданими до матеріалів справи, а під час апеляційного розгляду данні свідки були допитані судом безпосередньо в апеляційній інстанції, які дали аналогічні пояснення з приводу того, що вони були присутності 04.09.2019 року коли працівники патрульної поліції запропонували водію ОСОБА_1 пройти обстеження на стан алкогольного сп`яніння на місці, або в лікарні, але даний водій відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», як на місці, та і в закладі охорони здоров`я (а.с.3);

- розпискою ОСОБА_5 , згідно якої ОСОБА_1 передав йому керування транспортним засобом «ВАЗ» НОМЕР_2 (а.с.4);

- відеозаписами з нагрудних камер поліцейських, на яких зафіксовано, що ОСОБА_1 не виконав вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу завчасно подану за допомогою жезла, на пропозицію поліцейських пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в закладі охорони здоров`я відмовився. Відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відбувалась в присутності двох свідків. (а.с 5, 20).

- наданими в суді апеляційної інстанції поясненнями командиром взводу №1 роти №2 УПП в Кіровоградській області ОСОБА_6 , який вказав, що 04.09.2019 він патрулював в районі Старої Балашівки в м.Кропивницький. На зустріч їх службовому автомобілю, який був припаркований на узбіччі дороги, рухався автомобіль ВАЗ 210011, якому він завчасно подав за допомогою жезла вимогу зупинитися. Будь-яких обмежень чи заборон зупинятися саме в цьому місці не було. Втім, автомобіль ВАЗ 210011 продовжив рух далі, у зв`язку з чим, в подальшому був зупинений на вул. Івана Мазепи шляхом переслідування на патрульному автомобілі. Під час спілкування з водієм ОСОБА_1

були виявлені ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота водія, тремтіння рук, млява мова. Тому, водієві було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, однак останній від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу та проходження огляду в закладі охорони здоров`я відмовився в присутності двох свідків.

Апеляційний суд відмічає, що вказані докази взаємоузгоджуються один з одним і підстав для сумніву в їх об`єктивності та суперечливості, як на те вказує апелянт, не вбачається. Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції, на підставі вищевказаних матеріалів справи щодо ОСОБА_1 , не надано і не здобуто в процесі апеляційного розгляду, а тому підстави для визнання їх недопустимими відсутні.

Доводи апелянта про порушення його права на захист в суді першої інстанції через те, що йому не надано можливість клопотати про виклик свідків в судове засідання не заслуговують на увагу, адже таке право реалізовано в суді апеляційної інстанції. Будь-яких застережень, запитань до свідків, які детально вказали про обставини адміністративних правопорушень, не ставив та погодився з ними, зазначивши, що все було саме так, як вказують свідки.

Доводи апелянта, що працівниками поліції порушено процедуру проходження на визначення стану алкогольного сп`яніння, оскільки на відео працівник поліції не доставав нову запечатану трубку, яка встановлюється в технічний засіб газоаналізатор "Аlcotest 6810" (Драгер), та не надав сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, також не заслуговують на увагу.

З відеозапису (а.с 5), вбачається, що ОСОБА_1 у працівників поліції не вимагав сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки приладу «Драгер» та взагалі відмовився від проходження огляду з застосуванням алкотестеру на місці зупинки транспортного засобу. Тому, підстав для надання працівником поліції ОСОБА_1 сертифікат відповідності, свідоцтва про повірку приладу «Драгер», про що зазначає апелянт, не було.

Отже, вказаними матеріалами поза всяким розумним сумнівом встановлено, що працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти огляд, як за допомогою алкотесту «Драгер», так й безпосередньо в медичному закладі, у зв`язку із виявленням у нього ознак алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, що відповідає як приписам ст. 266 КУпАП, так й вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яку затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція).

Не визнання вини апелянтом лише свідчить, що такі доводи захисту спрямовані на уникнення від адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.

Перевіркою матеріалів адміністративної справи встановлено, що протоколи про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 складені відповідно до вимог ст.256 КУпАП, а під час провадження по справі дотримано вимог ст. 245 КУпАП. Упередженого ставлення суду першої інстанції до ОСОБА_1 не встановлено.

Більше того, ОСОБА_1 не оскаржував дії працівників поліції щодо неправомірності складених протоколів. Працівниками поліції було вилучено у ОСОБА_1 посвідчення водія та видано тимчасове посвідчення, що підтверджується також підписом останнього.

Висновки, які викладені в постанові суду, відповідають матеріалам справи і фактичним обставинам події. При винесенні постанови суддею було вжито заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження матеріалів справи.

Виходячи з сукупності вищенаведених доказів, зібраних по справі, перевіривши їх при розгляді даної справи, апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 та правильним рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.122-2, ч.1 ст.130 КУпАП.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 04.09.2019 року реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2, ч.1 ст.130 КУпАП, врахувавши особу правопорушника, характер вчиненого правопорушення та ступінь його суспільної небезпеки, та призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Згідно із ч.2 ст.38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Під час апеляційного перегляду було встановлено, що датою вчинення адміністративного правопорушення є 04.09.2019 року.

Судом першої інстанції на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення 07.10.2019 року, тобто в межах трьохмісячного строку з дня вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.7 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Розгляд справ про адміністративне правопорушення регламентований главою 22 КУпАП та не включає в себе стадію оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, що передбачена главою 24 КУпАП.

Отже, на момент розгляду судом першої інстанції справи про адміністративне правопорушення строки, передбачені статтею 38 цього Кодексу, не сплинули, а суду апеляційної інстанції підстав скасувати постанову районного суду не має.

З огляду на викладене, вважаю, що підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07 жовтня 2019 року щодо нього без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду - підпис

Згідно з оригіналом:

Суддя Кропивницького

апеляційного суду І.С. Олексієнко