Справа №592/7430/19 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Катрич О.М.
Номер провадження 33/816/280/19 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2019 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення № 592/7430/19 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 Р. М. на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 12.06.2019, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3

захисника адвоката Бровко Р. М.,

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 адвокат БРОВКО Р. М. просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, оскільки суд взяв до уваги пояснення працівників поліції, які нічим не підтверджені, при цьому вони є заінтересованими особами, не викликав свідка, який може спростувати вказані у протоколі обставини, матеріали справи не містять жодних доказів того, що ОСОБА_3 керував т/з. Крім того, склад правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП відсутній, так як іншим судовим рішенням скасовано постанову про накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення за керування т/з, не маючи такого права, та встановлено той факт, що він не керував т/з за викладених у протоколі обставин.

Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 12.06.2019 ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 10200 грн із позбавленням права керування т/з строком 1 рік. Стягнуто на користь держави 384,20 грн судового збору.

Відповідно до постанови судді, 04.05.2019 о 01:50 в м. Суми в районі буд. № 12/1 по вул. Реміснича, водій ОСОБА_3 керував квадроциклом, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, відповідно до показів приладу Dragger Alcotest ARHF0034 (результат позитивний, 1,32 проміле), чим порушив п. 2.9а ПДР.

Вислухавши доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та його захисника Бровко Р. М., які підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати постанову судді та закрити провадження у справі через відсутність складу правопорушення, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, а згідно положень ст. 9 Конституції України, ст. 19 ЗУ «Про міжнародні договори України» та ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

На підставі ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, а згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 154416 від 04.05.2019, суддя суду першої інстанції дійшла цілком правильного висновку, що водій ОСОБА_3 керував т/з в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР та відповідно вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зазначені висновки судді суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи, належним чином вмотивовані і ґрунтуються на досліджених та перевірених в судовому засіданні доказах.

Зокрема, факт вчинення ОСОБА_3 правопорушення за обставин, викладених у постанові судді, об`єктивно підтверджується, крім зазначеного вище протоколу про адміністративне правопорушення, іншими дослідженими в судах першої та апеляційної інстанціях доказами у справі, а саме:

- роздруківкою показників огляду ОСОБА_3 на стан сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «Drager Alcotest-6820», який був проведений 04.05.2019 о 03:13, результат тесту 1,32 0/00;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , згідно яких 04.05.2019 близько 03:13 водій ОСОБА_3 у їх присутності пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest», результат огляду склав 1,32 0/00;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого ОСОБА_3 погодився з результатами огляду на стан сп`яніння, про що у відповідній графі «з результатами згоден» поставив свій підпис;

- показаннями працівника поліції ОСОБА_6 , наданих останнім в суді першої інстанції, згідно яких під час несення служби разом з іншими поліцейськими, ними був помічений квадроцикл, який декілька разів крутився (розвертався). При цьому водій та пасажир були без шоломів. У зв`язку з цим було прийнято рішення зупинити цей т/з, однак водій не зупинився. Через деякий час, коли з квадроцикла спав ланцюг, водій почав тікати у двори будинків, де його наздогнав інший працівник поліції. Водієм т/з виявився ОСОБА_3 , у нього при собі були ключі від квадроцикла та уламок від крила цього т/з;

- показаннями в суді першої інстанції працівника поліції Матвєєва ОСОБА_7 про те, що під час патрулювання він був викликаний іншими працівниками поліції для оформлення матеріалів відносно ОСОБА_3 , який керував т/з та тікав від поліцейських. ОСОБА_3 наполягав на тому, що не керував т/з, однак огляд на стан алкогольного сп`яніння пройшов і був згоден з його результатом;

- відеозаписами з персонального мобільного відеореєстратора працівника поліції, на якому зафіксовано як ОСОБА_3 з внутрішньої кишені верхнього одягу вийняв фрагмент пластикового уламку від крила квадроцикла. Після чого ОСОБА_3 у присутності свідків пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічною пристрою, результат огляду склав 1,32 0/00, з яким він погодився. Також працівником поліції ОСОБА_3 роз`яснені його права та складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а згідно ч. 2 цієї статті обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Досліджуючи під час розгляду письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на предмет їх достовірності і допустимості, апеляційний суд вважає за можливе використати їх як доказ вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, оскільки ці пояснення містять фактичні дані, на основі яких встановлюється певний юридичний факт і їх зміст об`єктивно узгоджується та співпадає з іншими безпосередньо дослідженими в судах першої та апеляційної інстанціях доказами в справі, враховуючи, що ці свідки, будучи повідомленими в установленому законом порядку про час і місце розгляду справи, не спростували перед судом у будь-який спосіб викладені ними у письмових поясненнях обставини.

Вказана правова позиція не протирічить принципам, які застосовуються у випадках, коли свідки обвинувачення не з`являються у судове засідання і надані ними раніше показання визнаються допустимими як докази, що узагальнені та уточнені ЄСПЛ в своєму рішенні у справі «Аль- ОСОБА_8 й Тахері проти Сполученого Королівства» (Al-Khawaja and Tahery v. the United Kingdom, заяви № 26766/05 і № 22228/06, ECHR 2011), згідно яких необхідно проводити три етапний аналіз відповідності положенням п. 1 і п. п. «d» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 того провадження, у якому показання свідка, який не був присутнім та допитаним у судовому засіданні, були визнані допустимими як доказ, оскільки у цьому конкретному випадку, на переконання апеляційного суду, мали місце достатні урівноважуючі фактори, які забезпечили належну і чітку оцінку достовірності таких доказів, та надійні процесуальні гарантії, що компенсували недоліки, з якими зіткнулася сторона захисту через допустимість неперевірених доказів, а також забезпечена загальна справедливість судового розгляду.

Зокрема, вказані письмові пояснення свідків не є єдиними або ж вирішальними доказами для притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, ці пояснення не є більш значущими, ніж інші безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, які є достатньо вагомими для визнання особи винуватою, і лише об`єктивно та органічно доповнюють останні у їх сукупності.

З огляду на викладене, аналізуючи зазначені вище положення процесуального закону та оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти вказаним доказам.

Наведені докази жодним чином не спростовуються іншими доказами чи матеріалами справи, у тому числі і показаннями ОСОБА_3 , який категорично заперечив свою вину у вчиненні правопорушення за обставин, викладених як у протоколі про адміністративне правопорушення, так і у постанові судді. Такі пояснення є необґрунтованими і не заслуговують на увагу, оскільки вони суперечать фактичним обставинам та повністю спростовуються дослідженими доказами по справі, а тому їх слід вважати недостовірними доказами захисту. При цьому апеляційний суд враховує те, що після того як працівники поліції наздогнали ОСОБА_3 , ні він сам, ні інші особи протягом тривалого часу складання протоколу про адміністративне правопорушення, так і не вказали працівникам поліції на особу, яка ж за їхньою ( ОСОБА_3 та інших осіб) версією керувала т/з.

Проведене дослідження зазначених доказів дозволяє зробити однозначний і безсумнівний висновок про те, що за вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення та в постанові судді обставин т/з керував саме ОСОБА_9 , а не будь-яка інша особа.

Що стосується тверджень ОСОБА_3 про упередженість працівників поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , то вони є необгрунтованими, оскільки не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, а останні виконували покладені на них службові обов`язки у межах своїх повноважень.

Апеляційний суд не може прийняти до уваги також доводи апеляційної скарги про те, що суддя суду першої не викликала свідка ОСОБА_11 , оскільки жодних клопотань чи заяв від ОСОБА_3 та його захисника не надходило, а тому справа розглянута на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Посилання в апеляційній скарзі на рішення Ковпаківського районного суду м. Сум від 10.06.2019, яким задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 та скасовано постанову інспектора взводу № 1 УПП в Сумській області Матвеєва В. В. серії ДП18 № 044042 від 04.05.2019 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу на ОСОБА_3 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, теж не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки таке рішення не має преюдиційного значення при встановленні факту керування водієм ОСОБА_3 т/з у стані алкогольного сп`яніння у справі про адміністративне правопорушення.

В своєму рішенні від 29.06.2007 по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (OHalloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі», а тому апеляційний суд вважає, що працівником поліції при складанні у відношенні ОСОБА_3 протоколу про адміністративне правопорушення дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм та права і законні інтереси останнього, а протокол про адміністративне правопорушення розглянутий суддею суду першої інстанції на підставі наявних в матеріалах справи та досліджених в судовому засіданні доказів, які у своїй сукупності і взаємозв`язку разом з дослідженими в суді апеляційної інстанції доказами є достатніми для прийняття рішення про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При розгляді справи стосовно ОСОБА_3 суддею суду першої інстанції в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279 і 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином вмотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 12.06.2019 відносно ОСОБА_12 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_13 на цю постанову без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуРунов В. Ю.