Провадження № 3/761/6163/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2019 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Циктіч В.М., за участі секретаря судового засідання Тітлової І.О., прокурора Козлова А.І., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справу щодо

гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова. громадянина України, українця, з вищою освітою, начальника сектора спеціального зв`язку ТОВ «Національні конфіденційні мережі», який зареєстрований та мешкає за адресою - АДРЕСА_1 ,

про адміністративне правопорушення за ч.1ст.172-6КУпАП,

у с т а н о в и в :

Гр. ОСОБА_2 , обіймаючи посаду начальника сектора спеціального зв`язку Державного підприємства «Українські спеціальні системи», яке є юридичною особою публічного права, тобто будучи державним службовцем категорії «а», являючись суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, у порушення абз. 1 ч.2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин подав декларацію суб`єкта декларування, який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

На обґрунтування висунутого обвинувачення у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, зазначено, що наказом ДП «Українські спеціальні системи» від 01.12.2016 № 246 ОСОБА_2 призначено на посаду начальника сектору спеціального зв`язку .

У подальшому наказом Генерального директора ДП «Українські спеціальні системи» від 12.12.2018 № 329-ос ОСОБА_2 звільнений з займаної посади та 26.12.2018 останній отримав трудову книжку, з ним проведений остаточний розрахунок.

У силу абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 №3 «Про функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», а також пп. 2 п. 5 розділу ІІ Порядку формування, ведення та оприлюднення інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (затв. Рішенням НАЗК від 10.06.2016 № 3) зобов`язана у разі припинення виконання діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави, подати декларацію про майно, доходи та витрати і зобов`язання фінансового характеру за період, неохоплений раніше поданими деклараціями, не пізніше дня припинення виконання функцій держави.

З наведеного витікає, що ОСОБА_2 , будучи державним службовцем, звільнений з відповідної посади був зобов`язаний був не пізніше 26.12.2018 подати декларацію про майно, доходи та витрати і зобов`язання фінансового характеру за період з 01.01.2018 по 26.12.2018.

Однак, ОСОБА_2 подав декларацію про майно, доходи та витрати за вказаний вище період лише 13.02.2019, тобто з порушення встановленого Законом строку, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Прокурор у судовому засіданні зазначив, що у діях ОСОБА_2 вбачається склад вказаних адміністративних правопорушень, тому просив накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу.

Гр. ОСОБА_2 свою вину у скоєнні інкримінованого правопорушення визнав, зазначивши, що неуважно ознайомився з покладеними на нього Законом обов`язками.

Суддя, заслухавши доводи прокурора, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи - протокол про адміністративне корупційне правопорушення від 16.07.2019 № 464, накази Генерального директора ДП «Українські спеціальні системи», інші долучені до протоколу документи, дійшов висновку про таке.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 статті 172-6 КУпАП визначено, що несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави,є адміністративним правопорушенням.

Відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон) суб`єктами вказаного адміністративного проступку є державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування.

Отже, ОСОБА_2 , будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, тобто державним службовцем категорії «а» посад державних службовців, мав у день припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави, тобто не пізніше 26.12.2018 подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Водночас, декларація ОСОБА_2 подана 13.02.2019, тобто поза межами вказаного строку без наявності поважних причин пропуску.

Інкриміноване ОСОБА_2 правопорушення за ч.1 ст. 1726 КУпАП не є триваючими, тобто подія адміністративного правопорушення у цьому випадку є разовою і строк для накладення адміністративного стягнення має обраховуватись з дня його виявлення, як це передбачено ч.3 ст.38 КУпАП.

У той же час, відповідно до ч. 3 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладене упродовж 3 місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Лист керівника департаменту перевірки декларацій та моніторингу способу життя Національного агентства з питань запобігання корупції № 44-01/6404/19, який направлений ОСОБА_2 31.01.2019, свідчить, що допущене ОСОБА_2 порушення виявлене не пізніше 31.01.2019.

Водночас, матеріали до суду надійшли 16.07.2019, тобто після спливу строку накладення на особу адміністративного стягнення, встановленого ст. 38 КУпАП

Пунктом 7 статті 247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи закінчився строк, передбачений ст. 38 КУпАП.

Так, згідно з вимогами ст. 247 КУпАП, у разі закриття провадження з викладеної вище підстави, суд не встановлює наявність вини особи у вчиненні адміністративного проступку.

Поєднання закриття провадження у справі з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями і їх прийняття в одному судовому рішенні свідчить про порушення права особи на справедливий суд.

Наведене кореспондується з вимогами ст. 284 КУпАП, яка передбачає, що рішенням, яке доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є встановлення вини особи.

Таким чином, у разі спливу строку накладення адміністративного стягнення, суддя зобов`язаний припинити будь-які дії, спрямовані на притягнення особи до адміністративної відповідальності, незалежно від будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню саме під час розгляду справи, у тому числі й вини особи.

Отже, на момент розгляду справи тримісячний строк накладення адміністративного стягнення на особу, який відраховується з моменту виявлення проступку, закінчився.

У силу ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи закінчився строк, передбачений ст.38 КУпАП.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст. 38, 247, 284 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1ст. 1726 КУпАП закрити у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративног о стягнення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представникомупродовж десяти днів з дня її винесення через Шевченківський районний суд м. Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Суддя В.М. Циктіч