Провадження № 33/4820/30/19
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач Матущак М. С.
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 січня 2019 року м. Хмельницький

Суддя Хмельницького апеляційного суду Матущак М.С., за участю секретаря судового засідання Кашевської-Колос Т.В., особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Пелюшка Л.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Пелюшка Л.О. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 листопада 2018 року, -

у с т а н о в и в :

Цією постановою закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо
ОСОБА_1 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 за контрактом, одруженого, на утриманні неповнолітня дитина,

за ч.1 ст.130 КУпАП у зв`язку із наявністю повідомлення його про підозру у кримінальному провадженні по даному факту на підставі п.8 ч.1 ст. 247 КУпАП.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 23 серпня 2018 року ОСОБА_1 23 серпня 2018 року о 01 годині 30 хвилин в м.Хмельницькому по вул. Карбишева, 11 у порушення п.2.9 (а) Правил дорожнього руху України (далі ПДР) керував автомобілем «Opel Combo», д.н.з. НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Пелюшок Л.О. уважав постанову місцевого суду незаконною та необґрунтованою. Просив її скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Посилався на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи, істотне порушення норм процессуального права, що потягло за собою постановлення незаконного рішення.

Уважав, що висновок суду про наявність кримінальної та адміністративної відповідальності за одне й те саме правопорушення не відповідає фактичним обставинам справи.

Стверджував, що ст.286 КК України передбачено відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспортного засобу особами, які керують транспортними засобами, якщо вони спричинили смерть потерпілого або заподіяли тяжке тілесне ушкодження незалежно від того, чи перебувала особа в стані алкогольного сп`яніння, а ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відпвідальність за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння чи відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.

Тобто, кримінальна відповідальність за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння не передбачена.

Тому, на переконання апелянта, суд, закривши провадження у справі, ухилився від здійснення правосуддя, оскільки в матеріалах справи достатьо доказів про відсутність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника Пелюшка Л.О. на підтримання апеляційної скарги з викладених у ній мотивів, приходжу до висновку про таке.
Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Вимоги ст.ст.252, 280 КУпАП регламентують, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, для чого дослідити і дати оцінку зібраним у справі доказам.

Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд при її розгляді зазначених вимог закону не дотримався.

Судом установлено, що відповідно до повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 24 листопада 2018 року, ОСОБА_1 повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за те, що 23 серпня 2018 року близько 01 години 56 хвилин керуючи легковим автомобілем марки Opel Combo д.н.з. НОМЕР_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, нехтуючи вимогами п.2.9 (а) ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, в м. Хмельницькому по вул. Карбишева рухався у напрямку від вул. Раєвської до вул. Житньої, та в порушення вимог п.п. 2.3 б, 10.1, 12.1 зазначених Правил, допустив неуважність, не переконався у безпечності власних дій, не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого виїхав на зустрічний напрямок та ліве (зустрічне) відносно його напрямку руху узбіччя, де поряд з будинком № 18 (м. Хмельницький, вул. Карбишева) допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що рухалися у попутному напрямку.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 23 серпня 2018 року, ОСОБА_1 23 серпня 2018 року о 01 годині 30 хвилин у м. Хмельницькому по вул. Карбишева, 11 в порушення п.2.9 (а) ПДР керував автомобілем «Opel Combo», д.н.з. НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Закриваючи провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, суд виходив з того, що відповідно до п.8 ч.1 ст.247 КУпАП провадження підлягає закриттю у разі повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту.

Проте, такий висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи.

Частиною першою ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частина 2 статті 286 КК України передбачає відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспортного засобу особами, які керують транспортними засобами, якщо вони спричинили смерть потерпілого або заподіяли тяжке тілесне ушкодження.

Проаналізувавши наведені норми закону можна дійти висновку, що кримінальна відповідальність за ст.286 КК України не знаходиться в причинному зв`язку з порушенням п.2.9 ПДР і наступає незалежно від того, чи перебувала особа, що його вчинила в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, а сам факт перебування у такому стані є лише додатковою, обтяжуючою обставиною.

Згідно ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Водночас, у даному випадку одне й те саме правопорушення відсутнє, оскільки керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння передбачає лише адміністративну відповідальність і кримінальна відповідальність за таке правопорушення КК України не передбачена.
Таким чином, закривши провадження у справі, суд застосував норми процесуального права, які не підлягали застосуванню.
Ураховуючи викладене, постанова суду підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови.
Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засвідчена відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення від 23 серпня 2018 року, відповідно до якого він вказаного дня о 01 годині 30 хвилин у м. Хмельницькому по вул. Карбишева, 11 в порушення п.2.9 (а) ПДР керував автомобілем «Opel Combo» д.н.з. НОМЕР_3 у стані алкогольного сп`яніння.

Ці обставини не заперечувались і самим ОСОБА_1 під час складення протоколу про адміністративне правопорушення, що підтверджується його власноручними поясненнями про те, що він вжив три пляшки пива з друзями.

Згідно рапорта інспектора роти №4 БУПП у Хмельницькій області Починка С.М. у ході спілкування з ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з ротової порожнини, порушена координація рухів, змазаність мови, поведінка, що не відповідає обстановці. У зв`язку з цим його було направлено для проходження освідування в медичний заклад.

Згідно медичного висновку ХОНД № 2573 від 23 серпня 2018 року, проведеного о 04 годині 30 хвилин, ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення не відповідають дійсним обставинам справи та спростовуються наведеними доказами.

Не заслуговують на увагу і твердження захисника про те, що огляд на стан сп`яніння проведений з порушення строку, передбаченого ч.9 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, що зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за №1413/27858.

Апеляційним судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, визначеного зазначеною Інструкцією, які б могли бути підставою для визнання протоколу про адміністративне правопорушення неналежним доказом.

Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП якщо справи про адміністративне правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Оскільки адміністративне правопорушення вчинено ОСОБА_1 23 серпня 2018 року, то провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з закінченням строку, передбаченого ч.2 ст.38 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника Пелюшка Л.О. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області 28 листопада 2018 року щодо ОСОБА_1 скасувати.

Прийняти нову постанову.

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і на підставі п.7 ст.247 КУпАП провадження у справі закрити у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя /підпис/

Згідно з оригіналом:
Суддя Хмельницького
апеляційного суду М.С. Матущак