Житомирський апеляційний суд
Категорія ч..1 ст. 130 КУпАП Доповідач Ляшук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Ляшук В.В., з участю секретаря Кусковської Т.А., правопорушника ОСОБА_1 розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого експедитором ТОВ ТК «Полісся продукт», проживаючого в АДРЕСА_1

встановив:

Постановою Корольовського районного суду Житомирської області від 19 грудня 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення за у виді штрафу, розміром 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп.

Відповідно до постанови, 08.11.2018 року о 05 год. 40 хв. водій ОСОБА_1 в м. Житомирі, по вул. Якова Зайка, 6 керував автомобілем НОМЕР_1, з ознаками наркотичного сп'яніння: порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП.

На постанову суду правопорушником ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування постанови суду та закриття провадження у справі в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що він був позбавлений можливості бути присутнім в суді при розгляді справи, надавати пояснення та користуватися іншими правами передбаченими ст. 268 КУпАП, оскільки суд розглянув справу у його відсутність, хоча його захисник надавав суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з його лікуванням.

Вказує, що він вину не визнає, з складеним протоколом не погоджується, виклад обставин справи не відповідає реальній дійсності. Зазначає, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп'яніння, але йому запропонували пройти огляд у медичному закладі. Ніхто у присутності двох свідків не роз'яснював йому права, передбачені ст. 268 КУпАП, та не вручав копію протоколу. В матеріалах справи є пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3, яких не було допитано в суді в якості свідків. Вказує що в стані алкогольного сп'яніння не був, так як працював в той день.

На його думку, суддею при винесенні постанови не в повній мірі з'ясовані всі обставини справи, були порушені норми процесуального права, що призвело до прийняття незаконного рішення.

Заслухавши пояснення правопорушника ОСОБА_1 на підтвердження доводів скарги, пояснення свідка ОСОБА_4, яка пояснила, що ОСОБА_1 не мав ознак сп'яніння, перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, приходжу до наступного висновку.

Згідно з диспозицією ч. 1 ст.130 КУпАП відповідальність за даною нормою підлягають особи, які відмовились від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності до змісту статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи іншого сп'яніння чи під дією лікарських засобів підлягають оглядові на стан сп'яніння, який проводиться за допомогою спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків або у закладах охорони здоров'я.

За змістом п.1 розділу 2 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» за наявності ознак передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції (ознаки алкогольного сп'яніння), поліцейський вправі провести огляд на стан алкогольного сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Згідно з п.7 розділу 3 вказаної Інструкції є обов'язковим проведення лабораторних досліджень в закладі охорони здоров'я на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини.

У відповідності з п.п. 11.12,13 Інструкції для проведення лабораторних досліджень у обстежуваного відбираються зразки біологічного середовища, якими можуть бути слина, сеча, змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук, кров за відбір, транспортування, цілісність яких відповідає заклад охорони здоров'я

З врахуванням цих вимог нормативних актів та вказаних особливостей огляду на стан наркотичного сп'яніння, які потребують спеціальних медичних знань та застосування медичного обладнання є правильним висновок суду про те, що ОСОБА_1, маючи ознаки наркотичного сп'яніння (порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло) відмовився від проходження медичного огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку, який він повинен був пройти у закладі охорони здоров'я.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується, доказами, які містяться в матеріалах справи, а саме: протоколом серії БД №077104 від 08.11.2018 року посвідченого підписами свідків про відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду в закладі охорони здоров'я; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_5, які пояснили, що ОСОБА_1 пропонувалося проїхати у медичний заклад для проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, однак він відмовився (а.с.2,3); копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення зафіксоване не в автоматичному режимі за ч.6 ст.121 КУпАП відносно ОСОБА_1 (а.с.5); відеозаписом з нагрудної камери патрульного поліцейського (а.с.6).

Відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння передбачена ч.1 ст.130 КпАП України.

Зазначеними доказами, які є належними, допустимими та достовірними, повністю спростовуються апеляційні доводи ОСОБА_1 про порушення працівниками поліції положень Закону. На думку апеляційного суду, при перевірці обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, працівниками поліції було дотримано вимоги ст.266 КУпАП.

Доводи апелянта спростовуються відеозаписом з нагрудної камери поліцейського з якої вбачається, що ОСОБА_1 при спілкуванні з працівниками поліції від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп'яніння в медичному закладі відмовився.

Апеляційний суд не вбачає підстав для скасування судового рішення з огляду на твердження апелянта про розгляд справи у його відсутність та у відсутність його представника.

Так, згідно матеріалів справи, ОСОБА_1 завчасно, з 03.12.2018 р., знав, що стосовно нього у суді перебуває на розгляді протокол про адміністративне правопорушення, розгляд якого призначено на 06.12.2018 року (а.с.14).

Про те, 05.12.2018 р. адвокатом Божок Л.В., яка діє від імені правопорушника ОСОБА_1 подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з перебуванням ОСОБА_1 в лікарні (а.с.11), а також для ознайомлення з матеріалами справи, хоча до цього ОСОБА_1 мав достатньо часу, щоб організувати свій захист, оскільки протокол про адміністративне правопорушення щодо нього був складений, ще 08.11.2018 року, а він був завчасно повідомлений про час та місце судового розгляду.

Суд задовольнив вказане клопотання та відклав розгляд справи на 19.12.2018 року, про що належним чином були повідомлені і захисник Божок Л.В. і правопорушник ОСОБА_1 (а.с. 20,21).

Разом з тим, 18.12.2018 року до суду було подано клопотання захисника Божок Л.В. про відкладення розгляду справи в зв'язку з перебуванням ОСОБА_1 на амбулаторному лікуванні з 04.12.2018 року по 17.12.2018 року та надано копію листа непрацездатності (а.с.24).

Проте, як вбачається з матеріалів справи в судове засідання, призначене на 19.12.2018 року, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи ОСОБА_1 не з'явився, станом на день розгляду справи в суді на лікарняному не перебував (згідно відмітки лікаря в листку непрацездатності зазначено стати до роботи 18.12.2018р.), інших причин про неможливість бути присутнім в судовому засіданні в заяві адвокатом не зазначено, повноважний представник в судове засідання не з'явився, письмових обґрунтованих заперечень суду не надав.

Зазначена поведінка ОСОБА_1, який мав достатньо часу щоб підготувати свій захист та скористатись юридичною допомогою, в тому числі і 19.12.2018 року та не вказував про поважну причину своєї неявки, свідчить про зловживання ним своїми процесуальними правами з метою уникнення адміністративної відповідальності.

Разом з тим, судом апеляційної інстанції було відновлено право ОСОБА_1, надано можливість стороні захисту в повній мірі скористатись своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП.

Не дають підстав для скасування судового рішення і інші доводи апелянта, які є формальними та жодним чином не свідчать про незаконність чи необґрунтованість прийнятого рішення, оскільки висновки суду ґрунтуються на доказах, що містяться у матеріалах справи.

При накладенні стягнення на ОСОБА_1 суд першої інстанції дотримався меж санкції ч.1 ст.130 КУпАП йому призначено мінімальне стягнення.

За таких обставин, суд першої інстанції при розгляді даної справи всебічно та повно дослідив всі наявні у справі докази, дав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На переконання апеляційного суду, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування чи зміни відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

Апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Корольовського районного суду м. Житомира від 19 грудня 2018 року щодо нього - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили після її винесення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Житомирського

апеляційного суду В.В. Ляшук