ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 527/890/19
провадження № 3/753/3812/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2019 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Скуба А.В. розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

26.04.2019 року приблизно о 20 год. 01 хв., ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Субару» д.н.з. НОМЕР_1 по автодорозі Т-1717 (14 км) не вибрала безпечної швидкості руху, не врахувала дорожню обстановку, не впоралась з керуванням та допустила з`їзд автомобіля на ліве узбіччя в результаті чого трансортний засіб перекинувся, що спричинило пошкодження вказаного автомобіля, чим порушила вимоги п. 12.1 ПДР України, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. В судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП не визнала та суду пояснила, що того дня їхала із м. Київ у м. Кременчук. Рухаючись по автодорозі Т-1717 (14 км) на заокругленій ділянці дороги автомобіль в`їхав у яму в результаті чого пробилося ліве переднє колесо, автомобіль став некерованим, його різко повело у ліву сторону в кювет де він кілька разів перекинувся. Представник ОСОБА_2 - адкотат Сацик Р.М. просив повернути матеріали справи на доопрацювання, для додаткового дослідження ділянки дороги на якій відбувалася вказана ДТП. Працівники поліції на неодноразові виклики в судове засідання не з`явилися. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків. Вислухавши у судовому засіданні пояснення водія ОСОБА_1 та позицію представника Сацик Р.В., дослідивши протокол про адміністративне правопорушення, схему місця ДТП, письмові пояснення, фотографії з місця ДТП, письмові клопотання, довідку про параметри руху транспортного засобу та додатки до неї (а.с.45-53) суд приходить до висновку, що в діях водія ОСОБА_1 є безумовне "поза розумним сумнівом" порушення вимог п. 12.1 ПДР України виходячи з наступного. Так відповідно до пункту 12.1 ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться і стан транспорного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. Комплекс перерахованих вище та досліджених у судовому засіданні доказів дає можливість зробити категоричний висновок, що водій ОСОБА_1 не вибрала безпечної швидкості руху, не врахувала дорожню обстановку в результаті чого втратила можливість контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, допустила його виїзд на узбіччя в результаті чого автомобіль перекинувся. Оцінючи показання водія ОСОБА_1 надані в судовому засіданні, суд бере їх до уваги та кладе в основу постанови, оскільтки вони фактично підтверджують те, що остання не врахувала дорожню обстановку, втратила можливість контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ними, що призвело до ДТП. Факт необрання водієм ОСОБА_1 безпечної швидкості руху, є очевидним та окрім довідки про параметри руху транспортного засобу і додатків до неї (а.с.45-53) підтверджується обстановкою після ДТП, місцем розташуваня транспортного засобу та його неодноразовим перекиданням. Щодо недоліків допущених при складанні протоколу, то суд приймає їх до уваги, однак не визнає їх такими, що суттєво впливають на суть адміністративного правопорушення та виключають можливість прийняття у справі кінцевого процесуального рішення. У відповідності до ч. 2 ст. 38 КУпАП встановлений строк накладення адміністративного стягнення по справах, підвідомчих суду, становить 3 місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніше як через три місяці з дня його виявлення. Враховуючи те, що дане правопорушення було вчинено 26 квітня 2019 року, та на даний момент строки накладення адміністративного стягнення закінчились, вважаю за необхідне провадження у справі закрити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 283, 284 КпАП України, суд

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрити у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Вилучене посвідчення водія - повернути власникові. Строк пред`явлення постанови до примусового виконання протягом трох місяців з дня її винесення. Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва.

Суддя: