490/7031/19 від03.12.2019
н/п 3/490/2378/2019
Центральний районний суд м. Миколаєва
________________________________________________________________________________
Справа № 490/7031/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

03 грудня 2019 року м. Миколаїв

Суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Скрипченко С.М., при секретарі Черновій Н.А., за участю прокурора Качаун А.О., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвоката Щербакової С.М., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління захисту економіки в Миколаївській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, про притягнення:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Миколаєва, громадянки України, пенсіонерки, номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), -

В С Т А Н О В И В:

З Управління захисту економіки в Миколаївській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшли адміністративні матеріали щодо вчинення адміністративного правопорушення пов`язаного з корупцією за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією №229 від 24.07.2019 року, з 01.02.2016 року ОСОБА_1 займала посаду інспектора відділу з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 є суб`єктом, на якого поширюються норми вказаного Закону.

15.06.2018 року наказом № 89/03 Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області ОСОБА_1 звільнено з посади інспектора відділу з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області за власним бажанням.

Згідно абзацу 1 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені в підп. В п. 1 ч. 1 ст. 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період не охоплений раніше поданими деклараціями.

Відповідно до п. 1 Розділу «Загальні питання» Роз`яснення щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю, затвердженого 11.08.2016 року Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 3, декларація суб`єкта декларування, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається не пізніше дня такого припинення. Якщо припинення зазначених функцій відбулося з ініціативи роботодавця, декларація подається не пізніше двадцяти робочих днів з дня, коли суб`єкт декларування дізнався чи повинен був дізнатись про таке припинення.

Відповідно до журналу отримання трудових книжок ОСОБА_1 отримала трудову книжку 15.06.2018 року, про що мається відповідний запис та підпис особи про отримання.

Так, ОСОБА_1 була зобов`язана подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, перед звільненням не пізніше дня припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, а саме не пізніше 15.06.2018 року.

За результатами огляду веб-сайту Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, встановлено, що ОСОБА_1 подала декларацію перед звільненням 18.06.2018 року.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, перед звільненням.

Згідно протоколу № 230 від 24.07.2019 року ОСОБА_1 з 01.02.2016 року займала посаду інспектора відділу з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області.

15.06.2018 року наказом № 89/03 Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області ОСОБА_1 звільнено з посади інспектора відділу з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області за власним бажанням.

Згідно ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені в п. 1 ст. 3 цього Закону зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Так, ОСОБА_1 була зобов`язана подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, наступного року після звільнення не пізніше 01.04.2019 року.

За результатами огляду веб-сайту Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, встановлено, що ОСОБА_1 подала декларацію після звільнення 22.06.2019 року.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, після звільнення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення заперечувала, та пояснила, що вона багато років працювала в Управлінні Державної міграційної служби України в Миколаївській області. Після досягнення пенсійного віку, вона вийшла на пенсію (її було звільнено з посади державного службовця), але оскільки вона була досвідченим і добрим працівником її було прийнято на посаду не пов`язану з державною службою. Про необхідність подання декларацій її ніхто не попереджав, оскільки її посада не підпадала під дію Закону України «Про запобігання корупції». Вона була впевнена, що не є суб`єктом декларування. За своїм віком вона не володіє комп`ютером і для здійснення будь яких дій на комп`ютері вона користувалась послугами спеціалістів в цій сфері.

Будь якого умислу на неподання декларації в неї не було, а тому просила закрити справу за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Адвокат Щербакова С.М. в судовому засіданні вказала, що ОСОБА_1 не є суб`єктом декларування, оскільки не займала посаду пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування. А оскільки на неї не розповсюджується дія Закону України «Про запобігання корупції» то і суб`єктом адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП вона не може бути. Просила справу закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Також вказала, що такі дії працівників правоохоронних органів грубо порушують норми чинного законодавства, оскільки при складанні протоколу не було досліджено навіть посадову інструкцію особи, у відношенні якої складено протокол, не прийнято заходів навіть к встановленню посади на якій працювала ОСОБА_1 .

Прокурор в судовому засіданні просив визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті.

Вислухавши доводи учасників процесу, дослідивши матеріали додані до протоколів про адміністративне правопорушення суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків та іншими документами.

Згідно з положеннями ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», корупційним правопорушенням є діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Суть корупційного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172 - 6 КУпАП, полягає в порушенні вимог фінансового контролю, тобто у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 2 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року, вирішуючи питання про притягнення осіб до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, щодо порушення вимог фінансового контролю, яке полягало у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, слід враховувати: 1) об`єктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його об`єктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи не прямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.06.2018 року наказом № 89/03 Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області ОСОБА_1 звільнено з посади інспектора відділу з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області за власним бажанням. (а.с. 27).

Однак до матеріалів справи не додано жодного документу з якого б суд міг встановити, чи відноситься посада з якої звільнялась ОСОБА_1 до посад на які розповсюджується дія Закону України «Про запобігання корупції». Також в матеріалах справи відсутні будь які документи, що свідчили б про факт ознайомлення ОСОБА_1 з обмеженнями та обов`язками покладеними на неї у відповідності до вимог Закону України «Про запобігання корупції».

Вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного правопорушення, крім іншого, необхідно враховувати наявність суб`єктивної сторони даного правопорушення.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи не прямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 подала декларації перед та після звільнення 18.06.2018 року та 22.06.2019 року.

Будь-яких доказів наявності умислу у ОСОБА_1 на несвоєчасне без поважних причин подання декларації особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в судовому засіданні не встановлено.

Так, під час розгляду справи не спростованими залишились доводи ОСОБА_1 та її адвоката, про те, що посада з якої була звільнена ОСОБА_1 не відноситься до посад на які розповсюджується дія Закону України «Про запобігання корупції». Також, недоведеним залишився умисел ОСОБА_1 на вчинення вказаного адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст.ст. 283-285 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанову протягом десяти днів з її дня винесення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, чи її захисником.

Суддя С.М. Скрипченко