Справа № 163/1167/19 Провадження №33/802/651/19 Головуючий у 1 інстанції:Чишій С. С.
Категорія:ст.ст.471, 472 МК України Доповідач: Клок О. М.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2019 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Клок О.М., з участю секретаря Білоуса І.Л., представника митниці Крижановської О.В., скаржника ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу на постанову судді Любомльського районного суду від 02 серпня 2019 року, яким ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає в АДРЕСА_1 , зареєстрований в АДРЕСА_2 , помічника адвоката, притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.471 МК України,

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою суду ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 1700 гривень, провадження у справі за ст.472 МК України закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він слідуючи 26 травня 2019 року з Республіки Польща в Україну через пункт пропуску "Устилуг" митного поста "Володимир-Волинський" Волинської митниці ДФС пасажиром автомобіля "Мітсубіші",, р.н.з. НОМЕР_1 , порушив порядок проходження митного контролю в зоні спрощеного митного контролю, переміщуючи понад неоподатковувану норму ноутбук "Asus FX 5050U AL070 TUF" вартістю 32691,04 гривень.

Крім цього, ОСОБА_1 ставилося у вину те, що він, за тих же обставин, не задекларував за встановленою формою вказану валюту, яка, згідно ст.374 МК України, підлягала обов`язковому письмовому декларуванню, використавши всупереч вимог ст.ст. 366, 374 МК України смугу руху "зелений коридор", як форму декларування, шляхом вчинення дій.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції в частині притягнення до відповідальності за ст.471 МК України ОСОБА_1 в апеляційній скарзі вказує на те, що під час розгляду справи, суддя в порушення вимог ст.280 КУпАП не з`ясував всіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення. Стверджує, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки вилучений ноутбук є його особистою річчю в розумінні ст.36 МК України. Просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині визнання винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, як незаконну та необґрунтовану, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного стягнення.

Перевіривши доводи скарги, заслухавши скаржника, який підтримав скаргу з викладених в ній підстав, представника митниці, яка вважає постанову суду першої інстанції законною та обґрунтованою, а тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.

Висновок суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.477 МК України, за обставин вказаних у постанові, ґрунтується на досліджених судом доказах та в апеляційній скарзі не оспорюється.

Стаття 489 Митного кодексу України передбачає, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, суддя суду першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.471 МК України вказаних вимог закону дотримався.

Висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення ґрунтується на перевірених і досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну оцінку.

Факт незадекларування виявлених та вилучених товарів підтверджується і поданим контрольним талоном для проходження по «зеленому коридору» (а.с.5), актом про проведення огляду товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (а.с.6), польською фактурою (а.с.10-11).

Окрім того, при наданні пояснень працівникам митниці ОСОБА_1 фактично визнав свою винуватість, оскільки підтвердив те, що ноутбук придбав незадовго до перетину кордону.

Дана судом першої інстанції і належна оцінка іншим доказам у справі, зокрема і поясненням ОСОБА_1 щодо відсутності умислу не незаконне перевезення ноутбука.

В п.36 ст.4 МК України вказано визначення особистих речей - товари, нові і такі, що були у вжитку, призначені для забезпечення звичайних повсякденних потреб фізичної особи, які відповідають меті перебування зазначеної особи відповідно в Україні або за кордоном, переміщуються через митний кордон України у ручній поклажі, супроводжуваному та несупроводжуваному багажі і не призначені для підприємницької діяльності, відчуження або передачі іншим особам.

Згідно із п.13 ст.370 МК України особистими речами вважаються переносні персональні комп`ютери у кількості не більше двох штук і периферійне обладнання та приладдя до них.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до висновку, що переміщуваний ОСОБА_1 новий ноутбук (придбаний ним перед поверненням в Україну того ж самого дня) не має ознаки забезпечення його повсякденних потреб відповідно до мети перебування за кордоном, а за його вартістю перевищував 500 євро, через що підлягав письмовому декларуванню. З таким висновком повністю погоджується і апеляційний суд.

Отже, переміщення ноутбука через "зелений коридор" порушувало порядок проходження митного контролю в такій зоні контролю, оскільки мало всі ознаки переміщення товару понад встановлену неоподатковувану норму.

Статтею 68 Конституції України передбачено, що незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Враховуючи вищенаведені та зібрані по справі докази, які суд першої інстанції взяв до уваги, давши їм належну оцінку, суддя вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що доводи ОСОБА_1 щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, безпідставні, тому визнав останнього винним у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

З огляду на наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді першої інстанції є законною та обґрунтованою, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

У відповідності до ст.294 ч.7 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду від 02 серпня 2019 року щодо нього - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду О.М.Клок