Справа 333/5649/18
Провадження 3/333/47/19
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 січня 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Холод Р.С., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, -

ВСТАНОВИВ:

15.10.2018 року, о 13 год. 50 хв., ОСОБА_1 по пр. Соборному, 8 у м. Запоріжжі керував транспортним засобом «Opel (Ropers) Frontera», реєстраційний номер АCX 858 AV з явними ознаками наркотичного спяніння (звужені зіниці, які не реагують на світло, сповільненість ходи, виражене тремтіння пальців рук). Від проходження медичного огляду на стан наркотичного спяніння у встановленому порядку в медичному закладі ОСОБА_1 у присутності двох свідків відмовився, чим порушив вимоги 2.5 Правил дорожнього руху України. Останній від керування автомобілем був відсторонений.

До суду адміністративна справа відносно ОСОБА_1 надійшла 18.10.2018 року.

У судовому засіданні 13.11.2018 року суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Ярошенко А.Г., враховуючи недоліки, встановлені у протоколі про адміністративне правопорушення, а саме: не зазначення назви, серії та номеру документу, що посвідчує особу правопорушника, прийняв рішення про повернення до УПП в Запорізькій області адміністративної справи відносно ОСОБА_1 для належного оформлення.

Повторно до Комунарського районного суду м. Запоріжжя адміністративна справа надійшла 22.11.2018 року. До справи про адміністративне правопорушення, у звязку з її поверненням на доопрацювання, начальник відділу адміністративної практики ОСОБА_2 долучив лист на імя судді, в якому вказав, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 особу було перевірено за інформаційним порталом Національної поліції «Армор», в якій містяться данні на ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 і перебуває фотокарта останнього, що підтвердила особу правопорушника і таким чином особу ОСОБА_1 було встановлено. В якості доказу до справи було долучено довідку на ОСОБА_1 з фотографіями.

У судові засідання, призначені на 22.12.2018 року і 14.01.2019 року, ОСОБА_1 не зявився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку.

Судові повістки, направлені на зазначену в протоколі про адміністративне правопорушення адресу ОСОБА_1 (м. Запоріжжя, вул. Лейтенанта Шмідта, буд 206), повернулися до суду з поштовою відміткою «за зазначеною адресою не проживає». Згідно відповіді Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 03.01.2019 року реєстрація місця проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, відсутня.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. В протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 411813 від 15.10.2018 року, ОСОБА_1 своїм підписом засвідчив факт обізнаності щодо складання відносно нього протоколу, ознайомлений з його змістом та повідомленням про місце та час розгляду справи, та підтвердив правильність зазначеної в протоколі адреси його проживання.

Таким чином, ОСОБА_1, знаючи про наявність стосовно нього в суді справи про адміністративне правопорушення, не з'являвся на поштове відділення для отримання поштової кореспонденції суду, рівно як і особисто не доклав зусиль для дізнання про дату судового розгляду. З боку останнього суду не надано жодних належних та допустимих доказів (висновку спеціаліста, довідки медичної установи тощо), які б спростовували факт наявності у останнього ознак наркотичного спяніння та підтверджували б вмотивовану відмову останнього від проходження огляду на стан наркотичного спяніння.

Оцінюючи вказані обставини, поведінку ОСОБА_1 суддя дійшов до висновку, що останній зловживає своїми правами, а його неявка у судові засідання без поважних причин свідчить про затягування розгляду справи і впливає на розумні строки розгляду справи, тому, враховуючи вимоги ст.38 КУпАП, було прийнято рішення про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1

Під час прийняття вказаного рішення суддя також враховував положення ч.2 ст.268 КУпАП, відповідно до яких присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП не є обовязковою.

Свідок по справі ОСОБА_3 у судове засідання, призначене на 14.01.2019 року не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку, до суду повернувся конверт із поштовою відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Поліцейський роти №2 батальйону №4 УПП в Запорізькій області ОСОБА_4 у 14.01.2019 року судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений, про дату, час та місце розгляду, справи про що свідчить розпис уповноваженої особи у рекомендованому повідомленні.

До суду адміністративна справа надійшла відносно ОСОБА_1 у скоєнні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП. Водночас, диспозицією ч.3 ст. 130 КУпАП, порушення якої інкриміновано ОСОБА_1 передбачена відповідальність за дії, передбачені частиною першою статті 130 КУпАП, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозицією ч.1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В порушення зазначених вимог законодавства в протоколі про вчинення адміністративного правопорушення не зазначено, що ОСОБА_1 двічі протягом року піддавався адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, або за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених протягом року за ч.3 ст.130 КУпАП, до протоколу про адміністративне правопорушення додано довідку відділу адміністративної практики УПП в Запорізькій області, в якій зазначено, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.130 КУпАП 01.06.2018 року і 27.06.2018 року. Рішенням судді від 01.06.2018 року ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення: 40 800 грн. штрафу і позбавлення права керувати транспортним засобом на строк 10 років. Рішенням судді від 27.06.2018 року ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді 40 800 грн. штрафу.

Згідно з положеннями ст.6 ч.1 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Спираючись на ці положення, а також на практику Європейського суду з прав людини, викладену у рішеннях від 9 червня 2011 р. по справі «Лучанінова проти України», від 30 травня 2013 р. по справі «Малофєєва проти Росії», від 20 вересня 2016 р. по справі «ОСОБА_3 проти Росії», суд приходить до переконання, що як і у кримінальному провадженні, так і у справі про адміністративне правопорушення, суд, зберігаючи принцип неупередженості і безсторонності судового розгляду, не вправі самостійно, на шкоду особі змінювати формулювання правопорушення, викладене в протоколі про адміністративне правопорушення. Вказане формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, суддя не вправі розглядати справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.130 КУпАП, так як у формулюванні суті адміністративного правопорушення працівником поліції не зазначено, що останній двічі протягом року піддавався адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, або за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водночас, суддя вважає за можливе розглянути справу за ч.1 ст.130 КУпАП, так як в такому випадку не буде погіршено становище особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і саме за вказаною частиною ст. 130 КУпАП сформульована суть адміністративного правопорушення у відповідному протоколі.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, на думку судді, підтверджується наступними, дослідженими у судовому засіданні доказами:

- даними, встановленими протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №411813 від 15.10.2018 року, згідно яких встановлено час, дату та місце скоєння адміністративного правопорушення (а.с.1);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 15.10.2018 року, згідно з яким огляд не проводився у звязку з відмовою ОСОБА_1 від проходження огляду. Підставою для проведення огляду став факт встановлення у ОСОБА_1 ознак наркотичного спяніння: звужені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість ходи, виражене тремтіння пальців рук (а. с. 7);

- письмовими поясненнями ОСОБА_5 і ОСОБА_3 від 15.10.2018 року, згідно з якими останні були запрошені працівниками поліції в якості свідків, та в їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного спяніння у медичному закладі охорони здоровя (а.с. 9, 10);

- відеозаписом з нагрудної камери поліцейського DSJS 300149_АЗ0149 (відеофайл «»), переглянутим в судовому засіданні, з якого вбачається, що водію ОСОБА_1 працівником поліції було запропоновано пройти огляд на стан спяніння у медичному закладі у присутності двох свідків. На що ОСОБА_1 відмовився, поліцейським було розяснено останньому, що за відмову на нього буде складено протокол за ст.130 КупАП.

Оцінюючи вказані докази, суддя дійшов висновку, що вони не суперечать один одному, а навпаки доповнюють та підтверджують обставини скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Інших порушень з боку патрульних поліцейських по оформленню адміністративного матеріалу відносно ОСОБА_1, суддя не вбачає.

Відповідно до п. 2.5 Правил Дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до положень ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан наркотичного сп'яніння проводиться в закладах охорони здоров'я. Перелік закладів охорони здоров'я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров'я місцевих державних адміністрацій.

Пунктами 6 та 7 розділу І «Загальні положення» Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України № 1452/735 від 09.11.2015 року, передбачено, що огляд на стан спяніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів та лікарем закладу охорони здоровя. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п.п.9, 12 Розділу ІІ «Проведення огляду на стан алкогольного спяніння поліцейським і оформлення його результатів» вказаної Інструкції з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоровя, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоровя не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоровя.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, а саме: водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При накладенні адміністративного стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, а також положення п.28 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005 року, згідно яких позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 121, ч. 4 ст. 122, ст. 122-2, ч. 3 ст. 123, статтями 124 і 130 КпАП. Можливості накладати на винну особу таке стягнення як додаткове КУпАП не надає. Суди не вправі застосовувати його й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Відповідно до довідки УПП в Запорізькій області на ОСОБА_1 рішенням судді від 01.06.2018 року накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 40 800 грн. і позбавлення права керувати транспортним засобом на строк 10 років, тобто останній позбавлений права керувати транспортними засобами на максимальний термін, передбачений законодавцем за цей вид адміністративного правопорушення. Тому, на думку судді, до ОСОБА_1 необхідно застосувати адміністративне стягнення в межах санкції, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП України, без позбавлення права керувати транспортними засобами, а саме: штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Обставин, що помякшують відповідальність ОСОБА_1, суддя не вбачає. Обставиною, що обтяжує відповідальність ОСОБА_1, відповідно до п.2 ст.35 КУпАП є повторне протягом року вчинення однорідного правопорушення, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно з п.5 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 33-35, 40-1, 130, 283, 284, 287-289 КУпАП, п.5 ст.4 Закону України «Про судовий збір» суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Накласти на ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у виді штрафу в дохід держави в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень (р/р № 8001, код бюджетної класифікації доходів 21081300, ; МФО 899998, отримувач: Казначейство України) без позбавлення права керування транспортними засобами.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок (Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106; Код за ; Банк отримувача: Казначейство України; Код банку отримувача: 899998; Рахунок отримувача: 6001; Код класифікації доходів бюджету: 22030106, призначення платежу: судовий збір за постановою суду про накладення адміністративного стягнення, Комунарський районний суд м. Запоріжжя).

Роз'яснити ОСОБА_1, що у разі несплати штрафу в установлений ст. 307 КУпАП строк (не пізніш як через пятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через пятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення), постанова буде надіслана для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем його проживання. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення відповідно до вимог ст. 308 КУпАП з порушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Р.С. Холод