Справа № 404/7724/19
Номер провадження 3/404/2460/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2019 року суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда Поступайло Володимир Васильович, розглянувши матеріали справи стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 ,

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

17.10.2019 року о 12 год. 05 хв. ОСОБА_1 по вул.Яновського, 87 у м.Кропивницькому керував транспортним засобом «Opel Vectra», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння очей) та в присутності двох свідків відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення не визнав та пояснив, що у день та за обставин, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, керував транспортним засобом «Opel Vectra», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та був зупинений працівниками поліції, які склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, після запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», на що він відмовився, оскільки вважав, що вказаний протокол відносно нього складено неправильно. Зазначив, що до складання протоколу про адміністративне правопорушення працівники поліції йому не пропонували проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння та він не відмовлявся проходити такий огляд. Зі складеним відносно нього протоколом не згоден, так як під час керування транспортним засобом не знаходився у стані алкогольного сп`яніння, а права йому було роз`яснено лише після складання протоколу про адміністративне правопорушення. Просить закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу вказаного адміністративного правопорушення та порушенням поліцейськими низки положень законодавства, зазначених у його письмових клопотаннях та запереченнях.

Також під час судового розгляду ОСОБА_1 двічі заявлено ідентичні клопотання про виклик свідків і поліцейських (а.с.19-23, 37-41), у задоволенні яких під час розгляду справи 11.11.2019 року та 19.11.2019 року відмовлено, через що судді Поступайлу В.В., який здійснює розгляд справи, кожного разу було заявлено відводи з мотивів відмови в задоволенні клопотань та наявності у зв`язку із суб`єктивним твердженням ОСОБА_1 упередженості судді на користь поліцейських. Відводи розглянуто із дотриманням положень кримінального процесуального законодавства (ст.81 КПК України), що регулюють відповідні правовідносини, у задоволенні яких 12.11.2019 року та 19.11.2019 року було відмовлено (а.с.33, 47), що двічі призвело до оголошення перерв у судовому розгляді з метою передачі справи для розгляду відводу іншому судді, який визначався автоматизованою системою документообігу суду.

У ході судового розгляду 25.11.2019 року ОСОБА_1 втретє заявив, що підтримує клопотання, ідентичне попереднім двом (а.с.51-54), у якому одразу (як і в попередніх) зазначив, що у разі відмови в його задоволенні, заявляє відвід судді Поступайлу В.В. Після відмови у задоволенні вказаного клопотання ОСОБА_1 втретє заявив відвід судді з тих самих підстав, що було вказано у попередніх відводах, стверджуючи, що буде кожного разу заявляти відвід судді, допоки його клопотання не буде задоволено, не заявляючи будь-яких інших підстав для відводу судді, які вже двічі з аналогічних підстав були розглянуті.

Положеннями ч.1 ст.277 КУпАП визначено п`ятнадцятиденний строк розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Разом з цим, слід звернути увагу, що КУпАП не передбачає спеціальних норм, що надають учасникам судового розгляду можливість заявити відвід судді і відповідно не передбачає порядку розгляду заяви про відвід. Проте, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України та міжнародні стандарти щодо незалежності та безсторонності судочинства, виходячи з міркувань, що діючий КПК України має відповідну норму про відвід судді, при розгляді даної заяви про відвід слід застосувати аналогію права, про що також неодноразово вказувалось у Рішеннях Ради суддів України (п.4 Рішення від 8 червня 2017 року №34, Рішення №62 від 26.10.2018 року).

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України» згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням п.1 ст.6 даної Конвенції.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип верховенство права.

Розгляд справи у строки, передбачені ст.277 КУпАП, з одного боку забезпечує можливість своєчасного відновлення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у випадку необґрунтованості та безпідставності провадження у справі стосовно неї, а з іншого своєчасне вжиття заходів, спрямованих на запобігання іншим правопорушенням, у випадку наявності підстав застосування адміністративного стягнення з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття (ст.23 КУпАП). У будь-якому випадку відповідні дії мають бути вчинені своєчасно, з метою недопущення негативних наслідків, пов`язаних із тривалим розглядом справи та не вирішенням її по суті.

Відповідно до положень ч.4 ст.80 КПК України, якщо повторно поданий відвід має ознаки зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження, суд, який здійснює провадження, має право залишити таку заяву без розгляду.

Таким чином суд враховує раніше викладене та процесуальну поведінку ОСОБА_1 , який втретє заявив судді Поступайлу В.В. відвід з одних і тих самих підстав, пояснив суду, що буде заявляти відводи допоки його клопотання не буде задоволено. Зважаючи на те, що попередні відводи були розглянуті у визначеному порядку, будь-які обставини, які виключають участь судді у розгляді справи (зокрема, аналогічні вказаним у ст.ст.75, 76 КПК України), викликають сумнів у його неупередженості або вказують на заінтересованість, відсутні, незгода з процесуальним рішенням судді не є підставою для відводу, оскільки розгляд справи триває понад строки, визначені ч.1 ст.277 КУпАП, втретє заявлений відвід та пояснення ОСОБА_1 вказують про зловживання правом на відвід та свідоме затягування провадження. Відтак, зважаючи на встановлені обставини, третю заяву ОСОБА_1 про відвід судді Поступайла В.В. 25.11.2019 року під час розгляду справи судом згідно з ч.4 ст.80 КПК України з відповідним обґрунтуванням та наведенням мотивів у судовому засіданні в присутності ОСОБА_1 постановлено залишити без розгляду та продовжено розгляд справи.

Дослідивши усі надані докази, суд вважає, що незважаючи на пояснення ОСОБА_1 , його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується такими доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №320035, у якому належно викладено встановлені судом обставини правопорушення (а.с.1);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , згідно з якими вони були присутні під час того, як водій ОСОБА_1 , маючи ознаки алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» та в закладі охорони здоров`я (а.с.3, 4);

- розпискою про передачу права керування транспортним засіб «Opel Vectra», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , іншій особі (а.с.5);

- відеозаписами події, якими зафіксовано факт керування автомобілем ОСОБА_1 та відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому порядку в присутності двох свідків (а.с.6).

Наведені докази узгоджуються між собою, є належними та допустимими, підстави ставити під сумнів їх достовірність відсутні, а тому в своїй сукупності підтверджують обставини, встановлені в суді. При цьому будь-які достатні дані, які б спростовували чи ставили під сумнів досліджені докази, вказували про порушення вимог ст.266 КУпАП під час провадження у справі відсутні і не встановлені.

Пояснення ОСОБА_1 щодо неправильного складання працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення та недотримання останніми вимог законодавства України щодо процедури складання вказаного протоколу, не беруться судом до уваги з огляду на таке. Зміст протоколу про адміністративне правопорушення містить відомості про особу, стосовно якої складено протокол ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та якій ставляться у провину порушення, зазначені в протоколі як вчинені водієм, протокол відповідає вимогам ст.256 КУпАП, містить усі необхідні для його розгляду обов`язкові відомості, ознаки складу правопорушення, яке ставиться у провину, жодних порушень та недоліків, які б слугували його поверненню для належного оформлення, визнання недопустимим доказом не встановлено, що спростовує протилежні доводи ОСОБА_1 .

Також твердження ОСОБА_1 про неузгодженість часу на відеозаписах реєстратора та нагрудної камери пояснюються тим, що запис здійснювався двома різними приладами, у яких по різному було внесені налаштування часу, різниця у якому не є суттєвою, що не впливає на об`єктивність самих відеозаписів з точку зору їх аудіо- та відео- інформативності. Не співпадання часу на бодікамері та відеореєтраторі автомобіля працівників патрульної поліції лише вказують на відсутність синхронності в часі на вказаних приладах. Враховуючи те, що записом з відеореєстратору зафіксовано зупинку автомобіля під керуванням ОСОБА_1 о 12:04:52, тобто за 8 секунд до 12 год. 05 хв., оскільки відеореєстратор не є єдиним приладом, на підставі якого визначається час, суд вважає, що працівниками поліції належно викладено час керування транспортним засобом ОСОБА_1 12 год. 05 хв.

Крім того, у поясненнях свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 визначено приблизний час події о 13 год. 20 хв., а не точний, який із врахуванням приблизного визначення, на переконання суду охоплює події, зафіксовані нагрудними камерами поліцейських (у тому числі о 13 год. 10-11 хв.) і зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, які можуть не співпадати із точністю до хвилини часу, визначеного нагрудними камерами поліцейських та не становить із ними суттєвої різниці.

Крім всього, з долучених до матеріалів справи відеозаписів можна побудувати хронологічну картину, співставивши відповідні відеозаписи із відеореєстратора та нагрудної камери, пояснення свідків, які містять обставини, що підтверджують те, що після зупинки транспортного засобу та запрошення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 водію ОСОБА_1 , в якого було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу, а після отримання відмови пройти такий огляд, запропоновано у закладі охорони здоров`я, на що також було отримано відповідну відмову. Лише після цього було складено протокол у справі про адміністративне правопорушення, при складенні якого згідно з вимогами ч.4 ст.256 КУпАП ОСОБА_1 як особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснено його права та обов`язки. Таким чином доводи про порушення вимог законодавства поліцейськими під час провадження у справі, неузгодженість та суперечності у часі, не беруться судом до уваги, як такі, що спростовані долученими доказами.

Відтак, доводи ОСОБА_1 щодо порушення працівниками поліції процедури складання протоколу про адміністративне правопорушення, не беруться судом до уваги, як дані з метою уникнення від відповідальності за вчинене.

Враховуючи письмові пояснення двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в присутності яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці та у закладі охорони здоров`я, які узгоджуються із відповідними даними відеозаписів, підстави стверджувати про упередженість зазначених свідків у справі відсутні, як і відсутні підстави ставити під сумнів дотримання працівниками поліції вимог ст.266 КУпАП та чинного законодавства. Факт наявності пояснень свідків на бланках, не спростовує обставин викладених у них, оскільки вони підписані ними, а з відеозапису встановлено, що вказані свідки дійсно були присутні під час того, як ОСОБА_1 відмовився від прохолодження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» та у закладі охорони здоров`я, тобто пояснення повністю відповідають обставинам події. Допущена у матеріалах справи в одній із частин пояснення описка у написанні прізвища свідка ОСОБА_2 не спростовує їх та встановлених по справі обставин, оскільки особу свідка підтверджено відповідним документом, відомості про який зазначено в поясненні.

При цьому судом береться до уваги сукупність усіх доказів, які повністю узгоджують між собою та доповнюють один одного, долучений відеозапис, протокол про адміністративне правопорушення, підписаний свідками, їх письмові пояснення безумовно та безсумнівно підтверджують обставини, встановлені судом та викладені у даних документах. З долучених доказів та відеозапису, протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що належним чином неупередженість свідків ОСОБА_1 під час оформлення матеріалів у справі під сумнів не ставилася. Будь-яких обґрунтованих відомостей, які б ставили під сумнів об`єктивність поліцейських або свідків у справі та їх зацікавленість у притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суду не надано.

ОСОБА_1 не наведено жодних підстав, які б ставили під сумнів долучені пояснення свідків, які узгоджуються між собою та іншими доказами. Обставини події в поясненнях свідків викладені так, що повністю збігаються із відеозаписом, долученим до матеріалів справи, який є об`єктивним доказом і у сукупності з іншими доказами дає можливість суду із достовірністю встановити обставини справи. Наведена сукупність доказів на переконання суду є достатньою для з`ясування усіх обставин, які підлягають доказуванню в справі про адміністративне правопорушення. Зважаючи на викладені докази із долученим відеозаписом, які є належними і допустимими, на переконання суду є достатніми для встановлення дійсних і достовірних обставин події, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом, судом не встановлено підстав для задоволення неодноразових клопотань ОСОБА_1 про виклик свідків та поліцейських ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

При цьому пояснення ОСОБА_1 під час провадження у справі змінювалися, є нелогічними та непослідовними, згідно з відеозаписом після зупинки автомобіля він намагався уникнути відповідальності за вчинене, пояснюючи те, що є пішоходом та не керував автомобілем.

За вказаних обставин наведені доводи ОСОБА_1 у судовому засіданні щодо його невинності суд оцінює як такі, що дані з метою уникнення відповідальності за допущене правопорушення, не спростовують раніше вказаних об`єктивних доказів, взятих до уваги судом, серед яких відеозаписи події, а тому суд не бере до уваги доводи ОСОБА_1 щодо порушення вимог законодавства поліцейськими, зазначені в його поясненнях, як такі, що не знайшли свого підтвердження дослідженими доказами.

Інші доводи ОСОБА_1 про допущені поліцейськими порушення низки нормативно-правових актів у справі, які неконкретні та неналежно обґрунтовані, спростовуються долученими доказами, та таких недоліків і порушень, які б спростовували обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, під час провадження по справі не встановлено.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з вимогами частин 2, 3 ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до пунктів 3, 6, 8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого Постановою Кабінету міністрів України №1103 від 17.12.2008 року, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Наведене повністю узгоджується із положеннями пунктів 6-7 розділу 9 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015 року, якими передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

У зв`язку з цим, дослідивши матеріали справи, суд вважає доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він як особа, яка керувала транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

При накладенні стягнення згідно з вимогами ст.33 КУпАП суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Із врахуванням встановлених обставин та наявних даних про особу винного, зважаючи на те, що ч.1 ст.130 КУпАП визначено безальтернативне стягнення, суд вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 стягнення у межах закону, який він порушив, у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП та ст.4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст.33, 40-1, 130 ч.1, 283, 284, 285 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накласти на нього стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 384 грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення через Кіровський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Кіровського районного суду

м. Кіровограда В.В. Поступайло