Справа № 461/7538/19 Головуючий у 1 інстанції: Фролова Л.Д.
Провадження № 33/811/1197/19 Доповідач в 2-й інстанції: Белена А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 року м. Львів

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Львівського апеляційного суду Белена А.В., вирішуючи питання прийняття до розгляду апеляційної скарги представника Львівської митниці ДФС Лубоцького Богдана Ігоровича на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 29 жовтня 2019 року, у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 , за ст. 471 МК України,

встановив:

Постановою судді Галицького районного суду м. Львова від 29.10.2019

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 1700 гривень 00 копійок.

Вилучені відповідно до протоколу № 3644/20900/19 від 20 вересня 2019 року 2700 (дві тисячі сімсот) доларів США (27 купюр номіналом 100 доларів США) - повернуто ОСОБА_1 після здійснення його митного оформлення зі сплатою відповідних митних платежів, якщо таке оформлення не було попередньо здійснено, а митні платежі не сплачувалися або для повернення на митну територію держави, з якої його було ввезено (на його розсуд).

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 384 гривні 20 копійок.

На дану постанову суду першої інстанції подав апеляційну скаргу представник Львівської митниці ДФС Лубоцький Б.І., в якій просить скасувати постанову судді від 29.10.2019 та винести нову постанову, якою визнати громадянина України ОСОБА_1 винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ст.. 471 МК України та накласти на нього стягнення, передбачене санкцією даної статті в повному обсязі з конфіскацією предметів правопорушення - готівкових коштів в сумі 2700 доларів США.

Перевіривши матеріали судової справи та вимоги зазначені в апеляційній скарзі приходжу до наступного висновку.

Так, згідно з ч.5 ст. 529 МК України постанова суду (судді) у справі про порушення митних правил може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи або органом доходів і зборів, який здійснював провадження в цій справі. Порядок оскарження постанови суду (судді) у справі про порушення митних правил визначається Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законами України.

Відповідно до ст. 294 ч.2 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Таким чином, законодавець пов`язує початок відліку строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції з моментом її винесення, а не вручення порушнику чи іншому учаснику процесу копії цієї постанови.

Строк на апеляційне оскарження постанови судді в справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин. Поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження є обставини, що об`єктивно перешкоджали особі, яка має право на оскарження постанови, вчасно подати апеляційну скаргу.

У суді апеляційної інстанції встановлено, що 29.10.2019 розгляд даної справи відбувався за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 і представника Львівської митниці ДФС Лубоцького Б.І.

29 жовтня 2019 року суддя виніс ухвалу по справі, якою визнав винуватим ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, та наклав на нього стягнення у відповідності до санкції даної статті із стягнення з правопорушника судового збору по справі.

Представник Львівської митниці ДФС Лубоцький Б.І., який був присутній при оголошенні постанови суду першої інстанції, в апеляційній скарзі питання про поновлення строку апеляційного оскарження не ставить.

Згідно матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що оскаржувана постанова винесена 29.10.2019, що свідчить про те, що відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП останнім днем подання на неї апеляційної скарги є 08.11.2019 року.

Апеляційна скарга Лубоцьким Б.І. подана нарочно (не поштовим відправленням) 12.11.2019, тобто з пропуском строку апеляційного оскарження, поважних причин такого пропуску в апеляційній скарзі не зазначено.

Таким чином матеріали справи, як і зміст апеляційної скарги, не містять даних, які підлягають розгляду в суді апеляційної інстанції, з точки зору захисту інтересів всіх учасників процесу.

Відповідно до приписів ст.ст. 2, 4 ЗУ «Про доступ до судових рішень», кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим законом. Це право забезпечується офіційним оприлюдненням судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку, встановленому цим законом. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу та офіційному веб-порталі судової влади України.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Устименко проти України» Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Як вказав Європейський суд у справі «Пономарьов проти України», принцип правової визначеності порушується і у разі відсутності поваги до процесуальних строків (заява № 3236/03,3 квітня 2008, п. 40-41). Так, суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження ( рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України», заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року). У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип остаточності рішення.

Таким чином апеляційна скарга представника Львівської митниці ДФС Лубоцького Б.І. подана з пропуском десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, причини пропуску строку не зазначено і таке питання в апеляційній скарзі не піднімалося, а тому з урахуванням зазначеного вище вважаю, що є всі підстави для повернення апеляційної скарги апелянту.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами.

Керуючись ст. 294 КУпАП, ст. 530 МК України, суд апеляційної інстанції, -

постановив:

Відмовити у прийняття апеляційної скарги представника Львівської митниці ДФС Лубоцького Богдана Ігоровича на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 29 жовтня 2019 року у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 за ст. 471 МК України,

Апеляційну скаргу повернути представнику Львівської митниці ДФС Лубоцькому Б.І.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Львівського апеляційного суду А.В. Белена