Справа № 473/4741/19
П О С Т А Н О В А

іменем України

"19" грудня 2019 р. місто Вознесенськ

Суддя Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області Зубар Н.Б., за участю секретаря судових засідань Алдушиної І.Я., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , його захисника адвоката Боднарука В.В.,

розглянувши матеріали, які надійшли від Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Вознесенська Миколаївської області, громадянин України, ФОП, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , протягом року не притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, обліковий номер платника податків НОМЕР_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серія БД №177440 від 09.11.2019 року, - 09 листопада 2019 року о 00 год. 40 хв. в Миколаївській області в м. Вознесенську по (вул. Київська, 24) З. Космодем`янської, 45, водій ОСОБА_1 в порушення п.2.5 ПДР України керував транспортним засобом "Шевроле" номерний знак НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, на місці зупинки в присутності двох свідків відмовився від проходження медичного огляду за допомогою алкотесту Драгер та у Вознесенській ЦРЛ у встановленому законом порядку. Як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення у водія ОСОБА_1 посвідчення водія не вилучалось.

Як зазначено в протоколі в розділі «Пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності по суті порушення» є лише підпис без зазначення прізвища особи, яка його поставила та будь-яких пояснень по суті складеного протоколу.

Дії ОСОБА_1 особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, були кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно довідки Управління патрульної поліції в Миколаївській області від 11.11.2019 року ОСОБА_1 отримував посвідчення на право керування транспортними засобами РРВ № НОМЕР_3 від 11.04.2006 року.

ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - не визнав. Пояснив, що співробітники поліції забрали його від його місця проживання, де він машиною не керував, а лише пішов забрати документи, які були в транспортному засобі. До машини, де він сидів, підійшли співробітники поліції, які через відмову пройти огляд кинули його на землю, застосували кайданки та на поліцейській машині доставили у відділок поліції. У відділку поліції, де і було складено протокол, не давали скористатися послугами адвоката, хоча він про це просив поліцію і називав прізвище свого захисника. Також не давали можливості відповісти на телефонні дзвінки від родичів, а саме від дружини.

ОСОБА_1 пояснив, що 09 листопада 2019 року він був вдома за місцем свого проживання. В нього були гості. Після того як він провів їх на таксі він пішов до автомобіля, куди сів, щоб забрати документи. В цей час під`їхали співробітники поліції, почали вимагати документи. Він пояснив, що автомобілем не керував. Ті сказали, що складуть протокол, на що він зазначив, що нехай беруть свідків і складають. Тоді поліцейські стали казати, що складуть протокол за непокору співробітникам поліції. Коли він вийшов з машини поліцейські, яких було двоє, заламали йому руки, кинули на землю, одягли кайданки, а потім помістивши до службового авто відвезли до відділку поліції, де і було складено протокол.

Захисник Павлова С.В. просив провадження у справі закрити через недоведеність складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Так, захисник вказав, що на момент складання протоколу ОСОБА_1 транспортним засобом не керував, про що відразу вказав працівникам поліції. Натомість як у протоколі вказано, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом "Шевроле" номерний знак НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, на місці зупинки в присутності двох свідків відмовився від проходження медичного огляду за допомогою алкотесту Драгер та у Вознесенській ЦРЛ у встановленому законом порядку. Вказані обставини, свідки, які були допитані в судовому засіданні, - не підтвердили, оскільки вказали, що були запрошені у відділок поліції, де вже перебував ОСОБА_1 і машиною той не керував, оскільки перебував у кайданках.

Свідок ОСОБА_2 , допитаний за клопотанням особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, пояснив, що був зупинений біля відділку поліції і запрошений бути свідком відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану сп`яніння. Коли він зайшов до приміщення, то ОСОБА_1 сидів в наручниках. Свідок вказав, що він не був присутній під час того як ОСОБА_1 зупиняли поліцейські, чи керував той транспортним засобом чи ні - він не бачив. У відділку поліції свідок перебував десь 10 хвилин.

Свідок ОСОБА_3 , допитаний за клопотанням особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, пояснив, що не пам`ятає точно коли, десь місяць назад, його зупинили працівники поліції, щоб засвідчити, що ОСОБА_1 відмовлявся пройти медогляд. Свідок вказав, що не знає чи керував ОСОБА_1 транспортним засобом чи ні. Під час складання протоколу ОСОБА_1 був в кайданках, проте свідок не знає чого. ОСОБА_1 казав, що у нього є адвокат. Не знає чи давали згоду співробітники поліції на виклик адвоката чи ні. Свідок поставив підпис в поясненнях. Біля поліції машини Павлова не було, були лише дві поліцейські машини. Подія була пізно вночі. Стверджував, що ОСОБА_1 не буянив.

Окрім пояснень учасників процесу судом було досліджено протокол про адміністративне правопорушення серія БД №177440 від 09.11.2019 року, складений старшим інспектором ВБДР УПП в Миколаївській області капітаном поліції Фартушним В.А.

Вимоги до протоколу про адміністративне правопорушення містяться в ст.256 КУпАП. Проте, зазначені вимоги закону відповідним органом, який складав протокол, належним чином не виконані.

Відповідно до ч.1 ст.256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення як документ, що засвідчує факт неправомірних дій та є одним з основних джерел доказів, складається за встановленою формою і має містити дані, необхідні для вирішення адміністративної справи, зокрема, про місце, час вчинення та суть правопорушення, спричинену матеріальну шкоду, а також про свідків і потерпілих. А тому, предмет судового розгляду обмежений обставинами, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення та які визначають його суть.

Під час дослідження протоколу про адміністративне правопорушення серія БД №177440 від 09.11.2019 року, в якому зазначено наступне: «09 листопада 2019 року о 00 год. 40 хв. в Миколаївській області в м. Вознесенську по (вул. Київська, 24) З.Космодем`янської, 45, водій ОСОБА_1 в порушення п.2.5 ПДР України керував транспортним засобом "Шевроле" номерний знак НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, на місці зупинки в присутності двох свідків відмовився від проходження медичного огляду за допомогою алкотесту Драгер та у Вознесенській ЦРЛ у встановленому законом порядку», - було встановлено, що місце вчинення правопорушення, яке зазначено в протоколі, а саме вулиця - не можливо визначити однозначно, оскільки в протоколі вказано дві вулиці: вул . Київська, 24 та З.Космодем`янської, 45. Натомість як письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 09.11.2019 року та надані ними в судовому засіданні покази вказують про те, що подія мала місце у відділку поліції за адресою м. Вознесенськ, вулиця Київська, 24. До того ж вказані свідки в судовому засіданні не підтвердили того факту, який зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме того, що 09 листопада 2019 року о 00 год. 40 хв. в Миколаївській області в м. Вознесенську по (вул. Київська, 24) З. Космодемянської, 45 ОСОБА_1 керував транспортним засобом "Шевроле" і саме на місці зупинки в присутності двох свідків відмовився від проходження медичного огляду.

Свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому засіданні не підтвердили факт того, що вони бачили що ОСОБА_1 керував транспортним засобом і що його зупиняли співробітники поліції, а також того, що ОСОБА_1 саме на місці зупинки в присутності двох свідків відмовився від проходження медичного огляду. Вказані свідки лише вказали, що були зупинені біля відділку поліції і запрошені до приміщення поліції, де вже знаходився ОСОБА_1 в кайданках і не керував транспортним засобом.

Згідно акту та направлення огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2019 року 01.00 год., складених в присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на місці та в лікарні Вознесенської ЦРЛ. Разом із тим, відмова водія від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу - була спростована показами свідків, допитаних в судовому засіданні, які чітко вказали про свою присутність під час відмови ОСОБА_1 пройти огляд лише у відділку поліції.

Як вбачається з письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 09.11.2019 року о 01.20 годині в м. Вознесенську саме по вулиці Київська, 24 в їх присутності водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на місці та в лікарні Вознесенської ЦРЛ.

В судовому засіданні окрім протоколу про адміністративне правопорушення серія БД №177440 від 09.11.2019 року та доданих до нього матеріалів, було оглянуто відеозапис, зроблений співробітниками поліції, з якого видно, що на відео зафіксовано процедуру пропозиції з боку співробітника поліції ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану сп`яніння на місці і в лікарні, на що той відмовляється. Як вбачається із відео дана дія зафіксована не на місці зупинки транспортного засобу, як вказано в протоколі, а в службовому кабінеті.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення.

Відеозапис, наданий до протоколу, зроблений 09.11.2019 року.

Суд враховує, що відповідно до ч.1 п.9 ст.31 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року поліція може застосовувати такі превентивні заходи: 9) застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису. Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото - і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото - і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Суд враховує, що відповідно до наказу Департаменту патрульної поліції від 24.11.2015 року №14/1 та п.5.4 наказу Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року № 100, яким затверджено «Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них» - вказані відеозаписи можуть бути використані як доказ.

Підстави застосування нагрудної відеокамери (відеореєстратора) визначено п.3.3 наказу Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року № 100.

Пункт 3.5 наказу Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року № 100 передбачає, що після активації нагрудної камери (відеореєстратора) все спілкування повинно бути записано безперервно. Натомість як запис, долучений до протоколу серія БД №177440 від 09.11.2019 року, - не є результатом безперервної фіксації процедури виявлення правопорушення та відповідного складання протоколу відносно ОСОБА_1 , оскільки відсутнє відео зупинки транспортного засобу, яким як вказано в протоколі керував ОСОБА_1 , процедура його затримання та доставки у відділок поліції.

На відео зафіксовано, що ОСОБА_1 перебуває в службовому приміщенні відділу поліції і відносно нього застосовано кайданки.

Разом із тим відповідно до ч.3 ст.45 Закону України від 2 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» кайданки та інші засоби обмеження рухомості застосовуються:

а) до особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення та чинить опір поліцейському або намагається втекти;

б) під час затримання особи;

в) під час конвоювання (доставляння) затриманого або заарештованого;

г) якщо особа своїми небезпечними діями може завдати шкоду собі і оточуючим;

ґ) проведення процесуальних дій з особами у випадках, коли вони можуть створити реальну небезпеку оточуючим або собі.

Натомість як жодна із цих підстав для застосування відносно ОСОБА_1 кайданок - в судовому засіданні підтверджена не була.

Крім того, надане відео не містить процедури затримання ОСОБА_1 . Відсутній в матеріалах провадження і відповідний протокол затримання.

Так, відповідно до ч.1 ст.260 КУпАП - у випадках, прямо передбачених законами України, з метою припинення адміністративних правопорушень, коли вичерпано інші заходи впливу, встановлення особи, складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі неможливості складення його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, забезпечення своєчасного і правильного розгляду справ та виконання постанов по справах про адміністративні правопорушення допускаються адміністративне затримання особи.

Частина 2 ст.260 КУпАП передбачає, що порядок адміністративного затримання визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Статтею 261 КУпАП визначено, що про адміністративне затримання складається протокол, в якому зазначаються: дата і місце його складення; посада, прізвище, ім`я та по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу затриманого; час і мотиви затримання. Протокол підписується посадовою особою, яка його склала, і затриманим. У разі відмовлення затриманого від підписання протоколу в ньому робиться запис про це.

Про місце перебування особи, затриманої за вчинення адміністративного правопорушення, негайно повідомляються її родичі, а на її прохання також власник відповідного підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган.

Органи (посадові особи), правомочні здійснювати адміністративне затримання, про кожний випадок адміністративного затримання осіб інформують у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги, крім випадків, якщо особа захищає себе особисто чи запросила захисника.

Вказаних вимог ст.260, ст.261 КУпАП при затриманні ОСОБА_1 - посадовими особами поліції дотримано не було.

Оглянутий в судовому засіданні відеозапис та пояснення ОСОБА_1 свідчать про те, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього було порушено право на захист, оскільки стаття 59 Конституції України гарантує, що: «Кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав».

Конституційний Суд у Рішенні від 30.09.2009 року №23-рп/2009 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_4 щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право на правову допомогу) зазначив:

«1. Положення частини першої статті 59 Конституції України "кожен має право на правову допомогу" треба розуміти як гарантовану державою можливість будь-якій особі незалежно від характеру її правовідносин з державними органами, органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян, юридичними та фізичними особами вільно, без неправомірних обмежень отримувати допомогу з юридичних питань в обсязі і формах, як вона того потребує».

У справі «Лучанінова проти України» (рішення від 9 червня 2011 року (Заява № 16347/02), що стосувалося провадження у справі про адміністративне правопорушення ЄСПЛ вказав наступне: «36. Пункт 1 та підпункти «b», «c» пункту 3 статті 6 Конвенції, а також стаття 13 Конвенції у відповідних частинах передбачають наступне: Стаття 6 «1. Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи ... судом, ..., який ... встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

3. Кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права:

b) мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту;

c) захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя.

63. Для здійснення обвинуваченим свого права на захист йому зазвичай повинно бути забезпечено можливість отримати ефективну допомогу захисника з самого початку провадження (див. рішення у справах «Сальдуз проти Туреччини» (Salduz v. Turkey) [ВП], заява № 36391/02, п. 52, від 27 листопада 2008 року, та «Яременко, проти України» (Yaremenko v. Ukraine), заява № 32092/02, пп. 90-91, від 12 червня 2008 року)».

Рішенням ЄСПЛ «Яременко проти України» (Заява №32092/02) від 12 червня 2008 року, остаточне від 12/09/2008 року передбачено: «76. Визначаючи, чи було провадження у справі загалом справедливим, також має враховуватись, чи було дотримано прав на захист.

85. Суд повторює, що, хоча право кожної особи, обвинувачуваної у вчиненні кримінального правопорушення, на ефективний захист адвоката, офіційно призначеного в разі такої необхідності, не є абсолютним, воно становить одну з головних підвалин справедливого судового розгляду (див. "Кромбах проти Франції" (Krombach v. France), N 29731/96, п. 89, ECHR 2001-II). Крім того, вимоги статті 6 можуть також враховуватися ще до того, як справу передано на розгляд суду, а також у разі, якщо недотримання таких вимог на самому початку може серйозно позначитися на справедливості судового розгляду».

На оглянутому в судовому засіданні відео видно, що ОСОБА_1 просить надати можливість викликати свого захисника, проте співробітник поліції відмовляє йому в цьому, зазначаючи, що правом на захист ОСОБА_1 зможе скористатися в суді. Хоча таке право є у ОСОБА_1 із самого початку провадження, в даному випадку з моменту його фактичного затримання, оскільки відповідно до ст.6 та ст.7 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року передбачає, що поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації. Обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і закона.

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину у справі.

Дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що провадження у справі відносно ОСОБА_1 слід закрити з підстав, що передбачені п.1 ч.1 ст.247 КУпАП через відсутність складу правопорушення, оскільки надані суду докази поза розумним сумнівом не доводять наявність у діях ОСОБА_1 об`єктивної сторони правопорушення, що передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності. При цьому, у відповідності до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Частина 1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до п.2.5 постанови Кабінету Міністрів України «Про правила дорожнього руху» № 1306 від 10.10.2001 року водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Порядок проходження огляду на стан сп`яніння встановлений:

- ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення;

- Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року №1395, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 р. за №1408/27853 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі»;

- «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року за №1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 11.11.2015 року за №1413/27858;

- Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 8 липня 2015 року №476, від 28 жовтня 2015 року №888.

Відповідно до Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року №1395, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 р. за №1408/27853 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розділу IX. «Особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП:

«1. Водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

2. Обов`язковому огляду підлягають водії транспортних засобів - учасники ДТП, унаслідок якої є особи, які отримали тілесні ушкодження.

3. Направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами).

4. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства.

Результати огляду зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

6. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

7. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви».

Наказ Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року за №1452/735, зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 11.11.2015 року за №1413/27858 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» Розділ II. «Проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів» передбачає, що:

«1. За наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

2. Огляд на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється поліцейськими, які мають спеціальні звання.

6. Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви».

Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Пункти 4.1. та 4.2 Рішення КСУ від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_5 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 141 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) передбачають наступне:

4.1. Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України).

4.2. Кодексом закріплено низку гарантій забезпечення прав суб`єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з наведеними конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту вказаних осіб. У контексті питання, що розглядається, Конституційний Суд України враховує положення статей 9, 33, 248, 268 Кодексу. За змістом статті 9 Кодексу саме винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність суб`єкта адміністративної відповідальності є однією з ознак адміністративного правопорушення (проступку).

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Положеннями ч.1 ст.11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948 р. та ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 р. передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься й в ст.62 Конституції України.

Відповідно до ст.7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

В ході судового розгляду було встановлено, що досліджені матеріали справи не містять прямих доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, був при цьому зупинений співробітниками поліції і після цього відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за наявності ознак такого сп`яніння; відсутні й докази присутності при цьому двох свідків, як того вимагає законодавство, а тому всі сумніви слід тлумачити на його користь.

Оскільки належних, допустимих та несуперечливих доказів умисного вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме його відмови від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння, - суду не надано, тому на підставі положень ст.247 КУпАП провадження у справі відносно нього слід закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ч.1 ст.130, п.1 ч.1 ст.247, 283-285 КпАП України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області до Миколаївського апеляційного суду протягом десяти днів з дня вручення постанови особі, що притягується до відповідальності.

Суддя Н.Б.Зубар