КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2019 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Юрдига О.С.,

за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, його захисника Пильгуна М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 23 листопада 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 23 листопада 2018 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестиста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування зазначає, що постанова суду не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, а тому підлягає скасуванню. Вказує на те, що суд першої інстанції, всупереч вимогам ст.255 КУпАП, не забезпечив всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Вказує на те, що судомпершої інстанції не взято до уваги порушення працівниками поліції порядку огляду на стан сп`яніння, у зв`язку з чим він вважається недійсним, а протокол про адміністративне правопорушення - недопустимим доказом його вини, оскільки у ньому не сформульовано суть правопорушення та паспортні дані особи правопорушника не відповідають його паспортним даним.

Вважає, що водій транспортного засобу має право відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу і така відмова реалізується водієм на власний розсуд та не утворює у своїх наслідках склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Зазначає, що працівники поліції не забезпечили проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я та через безпідставне затримання позбавили його права пройти такий огляд самостійно.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника Пильгуна М.В., які підтримали апеляційну скаргу, переглянувши відеозапис з нагрудної камери (відеореєстратора) працівників патрульної поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_2, приходжу до висновку про те, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

З матеріалів справи убачається, що суд повно та всебічно дослідив обставини вчинення правопорушення, наявні у справі докази, а тому висновок, викладений в постанові суду, про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за наведених у постанові обставин є правильним.

Як установив суд, ОСОБА_206 вересня 2018 року о 03 годині 10 хвилин, керував транспортним засобом - автомобілем «AUDI A4», реєстраційний номер НОМЕР_1 в м. Києві, по вул. К.Малевича, 85, з ознаками алкогольного сп'яніння: запах алкоголю з порожнини рота, зіниці очей не реагують на світло, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_2 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленному порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується даними:протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №229344 від 06 вересня 2018 року; письмових пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які підтвердили фактичні обставини події, викладені в протоколі, зокрема факт відмови водія ОСОБА_2 пройти огляд на стан сп`яніння; рапорту інспектора УПП в м. Києві ДПП, відеозапису з нагрудної камери працівників поліції, долученим до матеріалів адміністративної справи та оглянутим в суді апеляційної інстанції.

Згідно з вимогами ст.ст. 31, 40 ЗУ &q?га;Про Національну поліцію&q?ро;, наказу Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року № 100, яким затверджено Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ відеозаписів з них&q?ту; та наказу Департаменту патрульної поліції НПУ від 24.11.2015 року № 14/1 &qu4.;Про порядок зберігання, використання відеозапису та відеореєстраторів патрульних&q?еє; чітко регламентовано, що кожному патрульному поліцейському видається нагрудна відеокамера.

Дані відеозапису з нагрудної відеокамери (відеореєстраторів) працівників Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, повністю підтверджують обставини викладені у протоколі та постанові суду, у тому числі відмову ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку.

Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 складено уповноваженою посадовою особою - інспектором поліції в межах наданих йому повноважень із дотриманням вимог, передбачених ст.256 КУпАП.

Порушень працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП не встановлено.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що водій транспортного засобу має право відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу і така відмова реалізується водієм на власний розсуд та не утворює у своїх наслідках склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не заслуговують на увагу.

Положення ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачають відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, відповідальність за вказаною статтею настає не лише за керування транспортним засобом в стані сп'яніння, а так само і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідного огляду.

Доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції не забезпечили проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я та через безпідставне затримання позбавили його права пройти такий огляд самостійно спростовуються наведеними доказами.

Зазначення у протоколі невірної серії паспорту ОСОБА_2 є технічною помилкою, яка жодним чином не спростовує його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду викладені в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, врахувавши характер вчиненого правопорушення, особу порушника, особливу суспільну небезпечність скоєного правопорушення, відсутність обставин, що пом'якшують відповідальність.

Крім того слід зазначити, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

За таких обставин, постанова Голосіївського районного суду м. Києва від 23 листопада 2018 року щодо ОСОБА_2 є законною, а тому підстав для її зміни чи скасування не вбачаю.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 23 листопада 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.С.Юрдига

Справа № 33/824/485/2019 Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

Головуючий у першій інстанції - Мазур Ю.Ю.