Провадження № 33/4808/359/19
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Зеленко О. В.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2019 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В., за участю захисника Семківа М.Н., розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21.08.2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим та притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Цією ж постановою стягнуто судовий збір, -

ВСТАНОВИВ:

В апеляційній скарзі апелянт просить постанову суду скасувати як таку, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, та закрити провадження по справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування свої доводів посилається на наступне: 1) його пояснення в постанові суду не відповідають дійсності, оскільки він не мав мети здійснювати керування транспортним засобом, а виключно прийшов до місця паркування власного автомобіля, щоб забрати документи; 2) працівникам поліції, у присутності двох свідків, він неодноразово пояснював, що він не здійснював керування транспортним засобом; 3) протокол є нечитабельним, що позбавило його можливості викликати зазначених у ньому свідків у судове засідання, проте суд не повернув протокол на дооформлення; 4) в суді йому не було роз`яснено прав, належним чином не досліджувались докази, а саме покази свідків та відеозапис; 5) порушення працівниками поліції вимог ч. 5 ст. 266 КУпАП.

Судом першої інстанції встановлено, що 08.08.2019 о 21-56 год. у м. Івано-Франківську по вул. Миколайчука, 17 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 2109», н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку, проводився із застосування приладу «Драгер» в присутності двох свідків, чи порушив вимоги п.2.9 а Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В судове засідання не з`явилась особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

В судове засідання з`явився захисник Семківа М.Н., що діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , якому роз`яснені права, передбачені ст. 271 КУпАП, клопотань не заявлено. Просив розгляд справи проводити у відсутність ОСОБА_1 , якому відомо про час та місце слухання справи.

Враховуючи вказані обставини, а також те, що ОСОБА_1 належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, вважаю за можливе провести судовий розгляд у відсутність особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , що не суперечить вимогам ст. 268 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанову судді необхідно залишити без змін з наступних підстав.

Завданням судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини адміністративного правопорушення, належним чином мотивував свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_1 у постанові суду, яка відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане правопорушення та прийняте по справі рішення.

Згідно норм діючого законодавства суд апеляційної інстанції розглядає справи в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з поданої апеляційної скарги, апелянт стверджує, що він не керував транспортним засобом, про що неодноразово наголошував як працівникам поліції у присутності свідків, так й суду, посилається на те, що судом першої інстанції не були належним чином дослідження докази, зокрема відеозапис нагрудних камер поліцейських.

Проте, вважаю вказані доводи апелянта безпідставними, оскільки вони спростовуються сукупністю доказів по справі.

В мотивувальній частині постанови суду чітко зазначено, що судом досліджувався відеозапис нагрудних камер працівників поліції, з якого судом першої інстанції було встановлено, що «особа підтверджує працівнику поліції, що бачив як водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2109» в стані алкогольного сп`яніння та представляє поліцейському запис, який здійснений ним на мобільний телефон» (а.п. 13).

З метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи, судом апеляційної інстанції досліджено диск з відеозаписом нагрудних камер працівників поліції, долучений до матеріалів провадження, який містить п`ять файлів, на яких відображено та безсторонньо зафіксовані обставини події, а саме, з відеозапису вбачається, як працівники поліції просять пред`явити документи, встановлюють особу водія, яким є ОСОБА_1 , та далі відбувається процес перевірки водія на стан алкогольного сп`янінням, внаслідок виявлення різкого запаху з порожнини рота, нестійкої ходи, та порушення мови. Вбачається, як працівники поліції пропонують ОСОБА_1 пройти огляд та стан сп`яніння на місці зупинки в присутності двох свідків, на що останній погоджується, при цьому ОСОБА_1 наголошує на тому, що він не керував транспортним засобом. Вбачається, як особа пред`являє працівнику поліції відеозапис зі свого мобільного телефону, з якого вбачається, що ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом здійснив зіткнення з іншим автомобілем, внаслідок чого й викликали наряд патрульної поліції. З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не заперечує факту вживання алкоголю, проходить огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» у присутності двох свідків, результат якого становить - 2,82 % (проміле). Також вбачається як працівник поліції встановлює анкетні дані свідків, відбирає від них пояснення, та складає протокол про адміністративне правопорушення, при цьому роз`яснює ОСОБА_1 його права та зачитує зміст протоколу й пропонує останньому підписати протокол (а.п. 5).

Дійсність обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення підтверджується долученим до нього: 1) протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №196607 від 08.08.2019 року (а.п. 1); 2) висновком, за результатом тесту проведеного за допомогою приладу «Драгер - 6810», з показником 2,82% (проміле), підписаного особою, що тестувалась - ОСОБА_2 (а.п. 2); 3) актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, де зазначені ознаки алкогольного сп`яніння, які виявлені у ОСОБА_1 (різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови) та згода ОСОБА_1 з результатами огляду - 2,82% (проміле), що засвідчена підписом останнього (а.п. 3); 4) показаннями свідків: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які засвідчили своїми підписами результат огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння саме з показником 2,82% (проміле) (а.п. 4).

Наведені вище докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку. Відповідно відсутні будь-які сумніви щодо їх достовірності.

Незгода апелянта з оцінкою судом доказів, не є підставою для зміни або скасування постанови суду першої інстанції.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що встановлений ст. 266 КУпАП порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння проводиться виключно в добровільному порядку та щодо особи, яка керувала транспортним засобом.

Дослідивши надані суду матеріали, доходжу висновку, що твердження апелянта в частині того, що він не керував транспортним засобом є безпідставне, оскільки огляду на стан сп`яніння, згідно п. 2 Розділу І Інструкції, підлягають виключно водії транспортних засобів.

Отже, сам факт згоди ОСОБА_1 пройти перевірку за допомогою приладу «Drager Alcotest 6810», у сукупності з оглянутим відеозаписом, свідчать про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Вважаю, що перевірка працівниками поліції на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 проводилась відповідно до п. 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року (далі - Інструкція), у зв`язку із виявленими ознаками, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови, що засвідчено у акті огляду (а.п. 3).

Відповідно до вимог п. 2.9 а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.

Відповідно до висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом» Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (рішення у справі «Салман проти Туреччини»)».

Таким чином, доходжу висновку, що наданими суду матеріалами поза всяким розумним сумнівом доведено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Доводи апелянта про невідповідність протоколу вимогам ст. 256 КУпАП, внаслідок його нечитабельності, вважаю неспроможними, оскільки всі необхідні реквізити проколу заповнені, а саме чітко зазначено як суть правопорушення, так й анкетні відомості щодо двох свідків: ОСОБА_3 , що мешкає по АДРЕСА_2 , та ОСОБА_4 , який мешкає по АДРЕСА_3 (а.п. 1), а також зазначено, що огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку, проводився за допомогою приладу Drager, у присутності двох свідків, що узгоджується з матеріалами провадження, оскільки пояснення цих свідків, долучені до протоколу.

Враховуючи наведене вище, підстав для повернення матеріалів на дооформлення, як про це наголошує апелянт, у суду першої інстанції не було.

Доводи апелянта в частині того, що йому не були роз`яснені права, спростовують змістом відеозапису, з якого вбачається, що працівники поліції роз`яснив ОСОБА_1 як права, передбачені ст. 63 Конституції України, так й ст. 268 КУпАП, зокрема й в частині права на захист, після чого зачитувався зміст протоколу та вручалась його копія.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вважаю, що суддя, розглядаючи справу, дослідивши докази у справі, шляхом співставлення фактично досліджених по справі обставин та доказів зі змістом обставин, що ставляться особі у вину згідно з протоколом про адміністративне правопорушення та з диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП, іншими нормами чинного законодавства, дійшов обґрунтованого висновку, що дії ОСОБА_1 , містять ознаки саме такого правопорушення.

Суддя місцевого суду достатньо повно та обґрунтовано надав відповіді на всі доводи ОСОБА_1 , аналогічні тим, що зазначені в апеляційній скарзі.

Доводи апелянта в апеляційній скарзі не свідчать про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому посилання на те, що справа підлягає закриттю, є безпідставним, та таким, що не ґрунтуються на вимогах закону.

Виходячи з наведеного, суд апеляційної інстанції повністю погоджується з відповідними висновками суду першої інстанції, покладеними в основу оскаржуваної постанови, та вважає її законною і обґрунтованою.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, так само як і порушення вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,

За таких обставин, підстави для скасування постанови судді місцевого суду і закриття провадження, як про це наголошує апелянт - відсутні, а тому в задоволенні апеляційної скарги належить відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 245, 251, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21.08.2019 року відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло