Справа№ 370/1555/19 Головуючий у 1 інстанції Косенко А.В.
Провадження № 33/824/3360/2019 Головуючий у 2 інстанції Гайдай Р.М.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2019 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Гайдай Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Макарівського районного суду Київської області від 21 червня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 384 гривні 20 копійок.

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 20 травня 2019 року близько 00 години 00 хвилин на 39 кілометрі +800 метрів автодороги М-06 Київ - Чоп, керував автомобілем ВАЗ 2108 державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, що не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці, уповільненість мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови Макарівського районного суду Київської області від 21 червня 2019 року, вказану постанову скасувати, а справу - закрити. Крім того, просить допитати в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 .

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд першої інстанції всупереч вимогам ч. 1 ст. 286 КУпАП, при відсутності достовірних даних про його своєчасне повідомлення про час та місце розгляду справи, розглянув справу про адміністративне правопорушення у його відсутність, чим грубо порушив його право на захист.

Апелянт звертає увагу, що він не перебував в стані наркотичного сп`яніння та від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не відмовлявся, а навпаки, разом з працівниками поліції поїхав для проходження огляду на стан сп`яніння в Боярську центральну районну лікарню Києво-Святошинського району Київської області, що може підтвердити свідок ОСОБА_2 . Проте, оскільки в даній лікарні не було необхідних препаратів для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, він разом з працівниками поліції повернулися до місця зупинки, де на нього було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, в якому зазначено, що він нібито відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Крім того, апелянт вказав, що на час складання протоколу він не тільки не керував автомобілем, а його і не було на місці складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення.

Щодо пропуску строку на апеляційне оскарження, апелянт зазначив, що він не брав участі у розгляді справи, оскаржувану постанову суду отримав лише 30 липня 2019 року, внаслідок чого ним було пропущено строк на оскарження.

Заслухавши доповідь судді, ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Левочко Я.А., котрі підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задоволити, свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції не дотримався вище вказаних вимог закону та дійшов необґрунтованих висновків про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 182890 від 20 травня 2019 року встановлено, що 20 травня 2019 року близько 00 години 00 хвилин на 39 кілометрі +800 метрів автодороги М-06 Київ - Чоп, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2108 державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, що не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці, уповільненість мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Визнаючи ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції послався на дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ № 182890 від 20 травня 2019 року та письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Разом з тим, у судовому засіданні ані ОСОБА_1 , ані свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 допитані не були.

Посилаючись на вказані вище докази як на такі, що підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.5 ПДР України та, відповідно, вину у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, суддя місцевого суду не дав їм аналіз, а саме не зазначив, які саме дані містяться у цих доказах, які саме факти та обставини ці докази підтверджують, у зв`язку із чим не дав їм відповідної оцінки та прийшов до передчасного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Так, в судовому засіданні апеляційного суду, ОСОБА_1 свою вину в інкримінованому адміністративному правопорушенні не визнав та пояснив, що працівники поліції його зупинили в с. Колонщина Макарівського району там він залишив свій автомобіль і з поліцейськими поїхав в Боярську центральну лікарню для огляду на стан наркотичного сп`яніння. Після того, коли в лікарні не виявилось потрібних препаратів вони поїхали назад і по дорозі поліцейські зупинились, запросили двох свідків і почали складати протокол про те, що він відмовився проходити огляд на стан наркотичного сп`яніння, хоча він не відмовлявся. До місця знаходження його автомобіля було 4-5 км.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні апеляційного суду пояснив, що о 00 годині 40 хвилин, точної дати не пам`ятає, на Житомирській трасі його зупинили працівники поліції та запропонували бути понятим. Працівники поліції коротко описали суть правопорушення, а саме вказали, що затримали водія ОСОБА_1 , начебто в неадекватному стані та сказали, що зараз будуть фіксувати відмову останнього від проходження медичного огляду. Враховуючи, що він був в поганому стані, точно не може згадати чи відмовлявся водій ОСОБА_1 в його присутності, від проходження медичного огляду.

Сукупність наведених обставин свідчить про те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які беззаперечно доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП поза розумним сумнівом.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до вимог ст.ст. 265-2 та 266 КУпАП за наявності підстав вважати, що особа, яка керує транспортним засобом, перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, працівник уповноваженого підрозділу України, що забезпечує безпеку дорожнього руху, зобов`язаний тимчасово затримати транспортний засіб та відсторонити водія від керуванням транспортним засобом.

З матеріалів справи вбачається, що працівники поліції, склавши відносно ОСОБА_1 протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в порушення вимог ст.ст. 265-2 та 266 КУпАП не здійснили тимчасове затримання керованого ним транспортного засобу, не відсторонили його від керування цим транспортним засобом та дозволили йому продовжувати управляти автомобілем. Вказане ставить під сумнів законність подальших дій працівників поліції, оскільки вони не узгоджуються з фактичними обставинами справи.

Таким чином, в силу допущених порушень судом першої інстанції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та працівниками поліції під час складання та оформлення матеріалів, постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не може бути визнана законною та обґрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню, а провадження у справі відносно останнього, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, закриттю.

На неодноразові виклики працівників поліції, котрі оформляли матеріали стосовно ОСОБА_1 вони в судове засідання не з`явилися, а тому спростувати доводи апеляційної скарги тільки письмовими доказами справи, апеляційний суд підстав не знайшов.

Щодо доводів апеляційної скарги про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Макарівського районного суду Київської області від 21 червня 2019 року, то вони є слушними та такими, що також підлягають до задоволення.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Макарівського районного суду Київської області від 21 червня 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволити.

Постанову Макарівського районного суду Київської області від 21 червня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати та закрити провадження у справі, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях останнього події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Р.М. Гайдай