Єдиний унікальний номер 243/302/19 Номер провадження 33/804/128/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2019 року м. Бахмут

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Акуленко В.В., за участі особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні його апеляційну скаргу на постанову судді Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 17 січня 2019 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з нього судовий збір в розмірі 384,20 грн.,

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови судді, 27 грудня 2018 року о 15:40, ОСОБА_2, в Лиманському районі на перехресті с. Дробишева, с. Ярова, та с. Новоселівка, керував транспортним засобом «ВАЗ 21099» ДНЗ НОМЕР_2, з наявними ознаками наркотичного сп'яніння (млява мова, зіниці очей слабо реагують на світло, неприродна блідність), від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп'яніння в установленому законом порядку відмовився, у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На вказане рішення ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати та закрити провадження за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що жодних ознак сп'яніння не мав. 27 грудня його дійсно зупинили працівники поліції та не назвавши причини зупинки незаконно обшукали його самого, автомобіль та клієнтів, яких він підвозив, як таксист. Після цього поліцейський почав до нього чіплятись, намагаючись скласти протокол за якесь правопорушення. У зв'язку з високим рівнем цукру, у стресових ситуаціях у нього піднімається рівень ацетону в організмі, що спричиняє характерний запах з порожнини роту. Проте ці пояснення працівники поліції проігнорували та звинуватили його у тому, що він перебуває у стані наркотичного сп'яніння. Також апелянт звертає увагу на те, що він дійсно відмовився від проходження огляду, оскільки не міг залишити авто з пасажирами. Зазначені обставини можуть підтвердити ОСОБА_3 та поняті ОСОБА_4 і ОСОБА_5, яких він просить допитати під час апеляційного розгляду. Права та порядок проходження огляду працівниками поліції не йому ні понятим роз'яснені не були. Протокол був підписаний ним та понятими на місці, проте він складався у їх відсутності. Складання протоколу відбулось із грубим порушенням вимог ст. 256 КУпАП, оскільки суть правопорушення сформульована як керування автомобілем з ознаками наркотичного сп'яніння, за що відповідальність взагалі не передбачена. Також в порушення вимог ст. 266 КУпАП його від керування не відстороняли. Вважає, що при наявності вказаних суперечливих доказів суд мав викликати та допита свідків. Також суд безпідставно не взяв до уваги надану ним довідку лікаря нарколога, якою він підтвердив відсутність стану наркотичного сп'яніння. Вважає, що жодних допустимих доказів його вини суду надано не було.

Перевіривши матеріали провадження слід зазначити наступне.

Факт порушення ОСОБА_2 п. 2.5 ПДР України, а відтак вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, підтверджується даними, що містить протокол про адміністративне правопорушення, поясненнями понятих ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а також свідченнями самого апелянта.

Так, сам ОСОБА_2 не заперечує, що 27 грудня 2018 року керував транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції, які повідомили йому про наявність у нього ознак наркотичного сп'яніння та запропонували йому пройти відповідний огляд, від чого він категорично відмовився, що засвідчив своїми поясненнями, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_2 також зазначив, що дійсно відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння та пояснив, що був позбавлений можливості виконати вимогу поліцейських та пройти медичний огляд, оскільки не міг залишити пасажирів, яких перевозив.

Також, факт відмови від огляду зафіксований і в письмових поясненнях ОСОБА_4 та ОСОБА_5, що були залучені працівниками поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Отже, в діях ОСОБА_2 безумовно наявний склад вказаного адміністративного правопорушення.

Наведені в його апеляційній скарзі доводи щодо неправильного відображення у протоколі формулювання правопорушення є надуманими та зумовлені вибірковим відображенням фабули протоколу, що не є підставою для визнання його невинуватим та закриття провадження у справі.

Так, згідно наявного в матеріалах справи протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп'яніння. Від проходження відповідного огляду у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП.

Таким чином, зазначене формулювання повністю розкриває зміст пред'явленого ОСОБА_2 адміністративного правопорушення..

Вирішуючи питання щодо доводів апелянта про спрощений підхід до розгляду справи та необхідність допиту в суді понятих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 слід зазначити, що у письмових поясненнях вказаних осіб фактично зафіксована лише відмова ОСОБА_2 від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, що не заперечує і сам апелянт, а тому є безпідставним його твердження про те, що відсутність їх допиту зумовила спрощений підхід суду до розгляду справи в суді.

З цих же підстав є недоцільним їх допит і в суді апеляційної інстанції, оскільки жодних інших фактів ніж відмова від проходження огляду наявні пояснення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не містять та не підтверджують.

Не є слушними і доводи апелянта щодо безпідставності неврахування судом наданої ним довідки лікаря нарколога.

Так, відповідно до ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його проведення.

Отже, законодавець встановив часові обмеження проведення огляду на стан будь - якого виду сп'яніння, а саме дві години з моменту виявлення відповідних підстав, а тому суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що здійснена ОСОБА_2 самочинна фіксація стану сп'яніння, проведена через 14 годин після відповідної вимоги поліцейських не є допустимим доказом та не вказує на його не винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення.

Крім того, відповідно до вимог вищевказаної норми закону огляд на стан сп'яніння має бути проведений в присутності поліцейських, що також вказує на недопустимість довідки наданої ОСОБА_2, оскільки його огляд було здійснено ним самочинно.

Що стосується вказаних апелянтом порушень, що виразились у неповідомленні йому прав, то наведене спростовується даними, що містить протокол про адміністративне правопорушення, згідно якого права та обов'язки передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП ОСОБА_2 роз'яснені, що підтверджено його підписом. Жодних скарг чи заперечень вказаний доказ не містить.

Є надуманими і доводи автора апеляції про те, що протокол про адміністративне правопорушення був складений за відсутності його самого та понятих, оскільки у такому випадку наданий суду протокол не містив би підпису жодного з учасників та не надавався б поліцейським і самому ОСОБА_2

Що стосується факту не відсторонення апелянта від керування транспортним засобом, то здійснення відповідних заходів є правом, а не обов'язком поліцейських та не свідчить про невинуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, суд дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Підстав для скасування постанови судді не вбачається.

Разом з тим, при перевірці оскаржуваного рішення було встановлено, що при формулюванні правопорушення суддею було зазначено зайву кваліфікуючу ознаку, а саме повторність, проте доказів на підтвердження таких обставин матеріали справи не містять.

Крім того, в мотивувальні частині постанови, суддя безпідставно послався на ч. 3 ст. 130 КУпАП, проте фактично навів лише загальні підстави відповідальності за диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи, що наведені порушення не вплинули на законність та обґрунтованість прийнятого рішення та висновків суду щодо винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, то постанову судді в цій частині на підставі ст. 294 КУпАП слід змінити, виключивши з її мотивувальної частини посилання на кваліфікуючу ознаку - повторність та посилання на ч. 3 ст. 130 КУпАП..

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 17 січня 2019 року відносно ОСОБА_2 змінити, виключивши з мотивувальної частини посилання на кваліфікуючу ознаку - повторність та посилання на ч. 3 ст. 130 КУпАП.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя