Справа № 359/9334/18 Головуючий у суді І інстанції Бондаренко І.А.
Провадження № 33/824/461/2019 Доповідач: Капічон О.М.
Категорія 471 МК України
П О С Т А Н О В А

іменем України

15 січня 2019 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Капічон О.М. за участю представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, уповноваженої особи Державної фіскальної служби України - Київської митниці ДФС - Захарова А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30.11.2018 року, щодо

ОСОБА_2 (ОСОБА_2)ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження: Україна, Запорізька обл., постійно проживаючої (зі слів пасажирки): АДРЕСА_1; пенсіонерки, паспорт громадянки України для виїзду за кордон НОМЕР_2, виданий 22.09.2016 р., орган, що видав 2301, ідентифікаційний номер НОМЕР_1,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови судді, 19.10.2018 р. о 17 годині 30 хвилин під час проходження митного контролю в зоні митного контролю залу «Відліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль» громадянка України ОСОБА_2 (ОСОБА_2), яка відлітала до Італії, м. Рим, літаком авіакомпанії «МАУ», рейсом № 307, своїми діями обрала канал, позначений символами зеленого кольору - «зелений коридор», тим самим, відповідно до ч. 5 ст. 366 МК України, заявила про те, що переміщувані нею через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо вивезення за межі митної території України та засвідчила про факти, що мають юридичне значення.

Після перетину пасажиркою «білої лінії», яка позначає закінчення зони спрощеного митного контролю «зелений коридор», на підставі п. 4 ст. 336 та ст. 342 Митного Кодексу України, пасажирці було задано запитання щодо наявності в неї готівки, на що вона відповіла, що має при собі 10 000 євро. Після цього пасажирку було запрошено до службового приміщення митниці та запропоновано пред'явити всю наявну готівку. Громадянкою України ОСОБА_2 (ОСОБА_2), було видано готівку в розмірі 14 965 євро, які були розділені по 5000 євро у двох відкритих паперових конвертах поверх особистих речей, та в одному відкритому паперовому конверті містилися 4965 євро поверх особистих речей у відділенні жіночої сумки (ручної поклажі). Зазначена готівка переміщувалась без ознак приховування. Зі слів громадянки України ОСОБА_2 (ОСОБА_2), вся готівка належить їй особисто. Пасажирка обрала проходження митного контролю «зеленим коридором», де передбачено наявність у громадян готівки у сумі, що не перевищує 10 000 євро (чи еквівалент цієї суми в іншій валюті).

З виявленої суми пасажирці було пропущено 10 000 євро. За протоколом про порушення митних правил вилучено 4 965 євро.

На момент проходження митного контролю належним чином оформленої митної декларації пасажирка не надала, до моменту перетину нею «білої лінії» до інспекторів митниці не зверталася. Пасажирка мала при собі заяву банку АТ «Банк Альянс» на видачу готівки від 17.10.18 року № 5, що підтверджує зняття готівки з особистого рахунка, відкритого у зазначеному банку, в гривнях та договір про відкриття рахунку в банку АТ «Банк Альянс» в гривнях. Документи, які підтверджують валютно-обмінні операції з перерахунку гривні в євро відсутні.

Таким чином, своїми діями громадянка України ОСОБА_2 (ОСОБА_2), під час проходження митного контролю в залі «Відліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль» порушила встановлений ст. 366 МК України порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю.

Зазначені дії, що полягають у переміщенні через митний кордон України громадянкою України ОСОБА_2 (ОСОБА_2), яка формою проходження митного контролю обрала проходження через «зелений коридор», готівки в обсязі, що підлягає обов'язковому письмовому декларуванню у повному обсязі та наданні документів, що підтверджують зняття готівки з рахунків у банках (фінансових установах), виключно на ту суму, що перевищує в еквіваленті 10 000 євро для резидентів України та квитанції про здійснення валютно-обмінної операції з цією готівкою, відповідно до Постанови Правління НБУ № 148 від 27.05.2008 року, зі змінами, та мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України.

У зв'язку з цим, працівниками митниці 19.10.2018 року складено протокол про порушення митних правил № 0798/12500/18.

На підставі ст. 511 МК України за протоколом № 0798/12500/18 вилучено: євро, згідно курсу НБУ станом на 19.10.2018 рокуза 100 євро - 3225-6162 грн., кількістю 4965, вартістю 160 151 грн. 84 коп.

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30.11.2018 року ОСОБА_2 (ОСОБА_2) визнано винною у скоєні правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 коп.; вилучену валюту у розмірі: євро, за курсом НБУ станом на 19.10.2018 року, за 100 євро - 3225-6162 грн., кількістю 4 965, вартістю 160 151 грн. 84 коп., відповідно до протоколу про порушення митних правил № 0798/12500/18, конфісковано в дохід держави; стягнуто на користь державного бюджету України судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп.; стягнуто понесені витрати у справі про порушення митних правил на транспортування предметів правопорушення в розмірі 20 грн. 51 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30.11.2018 року щодо неї скасувати та прийняти нову постанову, якою накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 грн., без конфіскації вилученої в неї валюти; просить зобов'язати відділ митного оформлення №3 митного посту «Бориспіль-аеропорт» Київської митниці ДФС повернути вилучені в неї, відповідно до протоколу про порушення митних правил №0798/12500/18, 4 965 євро. Вимоги обґрунтовує тим, що оскаржувана постанови прийнята з порушенням норм закону та підлягає скасуванню. Апелянт зазначає, що застосовуючи до неї додаткове адміністративне стягнення у вигляді конфіскації предмету правопорушення, а саме - готівки в розмірі 4 965 Євро, суд першої інстанції не врахував усі необхідні обставини. Зокрема, вона дійсно при перетині митного кордону України мала при собі готівку в розмірі 14 965 Євро, однак, в протоколі про порушення митних правил вказано, що три відкриті конверти з готівкою знаходилися поверх особистих речей у відділенні жіночої сумки (ручної поклажі), тобто, зазначена готівка переміщувалася без ознак приховування, у зв'язку з чим, апелянт порушила правила проходження «зеленого коридору» без приховування предмету правопорушення, на що вона звертала увагу в своїх письмових поясненнях, наданих суду першої інстанції. ОСОБА_2 вказує, що законність походження коштів підтверджується наданими як органам митниці, так і суду першої інстанції, документами, оскільки вона продала квартиру в м. Запоріжжі, однак, враховуючи значну суму, не могла здійснити обмінну операцію в одному місці, у зв'язку з чим, предмет правопорушення має безсумнівно підтверджене законне походження та, загалом, може бути законно переміщений через митний кордон України за умови письмового декларування. Апелянт зазначає, що вона не обізнана з тонкощами інструкцій щодо митного контролю на кордоні України, оскільки довгий час проживає в Італії, вона не приховувала кошти та мала при собі документи, які підтверджували законність її походження. Окрім того, ОСОБА_2 зазначає, що під час проходження кордону вона, в силу віку та хронічних хвороб, мала погане самопочуття, і вилучені гроші потрібні їй на лікування, у зв'язку з чим, їх конфіскація носить для неї характер надмірного тягаря. Апелянт вказує, що якби працівники митниці пояснили їй необхідність заповнення письмової декларації та наслідки її не заповнення, вона, безумовно, виконала б ці дії, та вона раніше не притягувалася до адміністративної відповідальності. Окрім того, ОСОБА_2 вважає, що суд першої інстанції не в достатній мірі врахував її індивідуальні обставини, а саме - стан здоров'я, вік, легальність походження коштів та матеріальне становище.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, представника Київської міської митниці ДФС ЗахароваА.О., який проти задоволення апеляційної скарги заперечував та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до положень ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Згідно ст. 487 МК України провадження у справі про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил, як це передбачено ст. 486 МК України, є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Відповідно до вимог ст. ст. 278, 280 КУпАП, ст. 489 МК України суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як убачається з матеріалів справи, вказані вимоги закону при розгляді протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 були дотримані в повному обсязі.

Стаття 471 МК України передбачає адміністративну відповідальність за порушення встановленого цим Кодексом порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через «зелений коридор», товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України.

Відповідно до п. 2 розділу 2 Інструкції про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України, затвердженої постановою Правління НБУ від 27.05.2008 № 148, фізична особа - резидент має право ввозити в Україну та вивозити за межі України готівку в сумі, що перевищує в еквіваленті 10 000 євро, за умови письмового декларування митному органу в повному обсязі та за наявності документів, що підтверджують зняття готівки з рахунків у банках (фінансових установах), виключно на ту суму, що перевищує в еквіваленті 10 000 євро.

Згідно протоколу про порушення митних правил № 0798/12500/18 від 19.10.2018 громадянка України ОСОБА_2 обрала зону спрощеного митного оформлення «зелений коридор», а тому відповідно до ч. 5 ст. 366 МК України заявила про те, що переміщувані нею через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо ввезення на митну територію України /а.с. 2-8/.

Так, відповідно до пояснень ОСОБА_2, минулого разу вона приїжджала в Україну 2 роки тому та знала точну суму готівки, яку дозволено вивозити, однак, інспектору митниці відповіла, що має 10 000 Євро /а. с. 7/.

Таким чином, аргументи апелянта про необізнаність ОСОБА_2 з правилами перетину митного кордону є необґрунтованими, оскільки, виходячи з пояснень ОСОБА_2 вона навмисно не повідомила митному органу дійсну суму валюти, яку вивозила за кордон.

На це вказує й обставина, що грошові кошти були розділені на три конверти, а те, що вони перебували в її жіночій сумці свідчать лише про перевезення валюти без ознак приховування.

Враховуючи, що право власності (право на мирне володіння майном) не є абсолютним, та за своєю правовою природою потребує регулювання з боку держави, якою може бути обмежено, держава має право вживати певних заходів втручання у право власності, у тому числі й позбавляти громадян власності.

Оскільки санкція ст. 471 МК України передбачає накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі якщо безпосередніми предметами правопорушення є товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України - також конфіскацію цих товарів, то суд першої інстанції, накладаючи адміністративне стягнення діяв в межах своїх повноважень.

Ні самою ОСОБА_2, ні її представником не доведено, що конфіскація вилученої валюти носить ознаки надмірного тягаря, оскільки не надано документів про доходи, а саме на які кошти ОСОБА_2 мешкала в Італії , знімає житло, який розмір пенсії отримує, та чи надає їй допомогу донька, яка також мешкає в Італії та за які кошти вона проживала до продажу квартири.

Так, рішення у справі «Ісмайлов проти Російської Федерації» не свідчить про те, що в Україні порушники митних правил повинні звільнятися від додаткового адміністративного стягнення (конфіскації) за нормою національного закону, зокрема, ст. 471 МК України, яка не суперечить конвенції та визнається ЄСПЛ допустимою частиною регуляторного механізму держави, що відповідає загальним інтересам суспільства.

Судом першої інстанції було досліджено обставини, що мають значення для справи, зокрема, майновий стан ОСОБА_2, джерело походження коштів, її стан здоров'я та інші факти, та зроблено щодо них відповідні висновки.

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи не ставлять під сумнів законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Наведене вказує на те, що постанова судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30.11.2018 року щодо ОСОБА_2 відповідає вимогам закону, підстав для зміни чи скасування цієї постанови не вбачається, у зв'язку з чим апеляційний суд залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30.11.2018 року щодо ОСОБА_2 (ОСОБА_2) - залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: О.М. Капічон