ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №635/7939/18 Суддя 1-ї інстанції: Токарєва Н.М.
Провадження № 33/818/84/19
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.02.2019 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Цілюрик В.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 11.12.2018 року у відношенні ОСОБА_2,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Харківського районного суду Харківської області від 11 грудня 2018 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Судом першої інстанції було встановлено, що 17 жовтня 2018 року о 22:15 на 28 км. автошляху М-29, водій ОСОБА_2 керував автомобілем ЗАЗ «Таврія» державний номер НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп'яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від проходження медичного огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

Дії водія ОСОБА_2 кваліфіковані як порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову від 11.12.2018 року скасувати, а провадження щодо нього закрити.

В апеляційній скарзі її автор вказує на те, що суд першої інстанції необґрунтовано розглянув провадження за відсутності його та захисника.

Наголосив, що суд необґрунтовано дійшов до висновку про винуватість його в керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, оскільки відповідно до протоколу він притягається до адміністративної відповідальності за порушення п.2.5 Правил дорожнього руху України, тобто за відмову від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Наголосив, що працівниками поліції в порушення чинного законодавства, йому не було роз'яснено права та обов'язки, не було вручено протокол про адміністративне правопорушення. Крім того він указав, що насправді не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, а лише просив надати сертифікати на алкотестер та наполягав на проходженні медичного огляду за допомогою сертифікованого алкотестера.

У зв'язку із зазначеним, ОСОБА_2 просить надіслати запит до Міністерства охорони здоров'я з метою встановлення чи сертифікований алкотестер чи ні.

Також зазначив, що він подавав до суду клопотання про повернення матеріалів до органів поліції, для виконання ними вимог ст.268 КУпАП та для надання можливості йому на дачу пояснень.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

При розгляді апеляційної скарги в судовому засіданні було оглянуто наявний в матеріалах справи відеозапис з нагрудних камер поліцейських, та встановлено, що ОСОБА_2 під час керування транспортним засобом ЗАЗ «Таврія», державний номер НОМЕР_2, був зупинений працівниками поліції, та після виявлення у нього ознак алкогольного сп'яніння, в присутності двох свідків йому було запропоновано пройти огляд на місці зупинки або в закладі охорони здоров'я, від чого ОСОБА_2 відмовився.

Зазначене вище спростовує доводи апеляційної скарги щодо невинуватості ОСОБА_2 у порушенні ним вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, а також доводи щодо ігнорування його вимоги надати сертифікат на прилад Драгер, за допомогою якого йому пропонували пройти огляд на місці, оскільки таких вимог згідно вказаного відеозапису він не висловлював.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій зобов'язаний на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Суд зауважує, що законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров'я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов'язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп'яніння.

Об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння; а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння. Вказані обставини повністю спростовують доводи апеляційної скарги.

Апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції, щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки правильність такого рішення підтверджується змістом протоколому про адміністративне правопорушення серії БД № 219534 від 17.10.2018 року, поясненнями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, розпискою ОСОБА_5 про отримання транспортного засобу засобом ЗАЗ «Таврія», державний номер НОМЕР_2 під своє керування, вказаним вище відеозаписом.

Апеляційний суд вважає, що доводи апелянта, щодо необґрунтованого відображенні у судовому рішенні речення про керування ОСОБА_2 транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння заслуговують на увагу, оскільки відповідного огляду проведено не було у зв'язку з відмовою від нього водія, однак це не впливає на правильність прийнятого рішення виходячи з наведеного вище. Тому враховуючи, що протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 219534 від 17.10.2018 року було складено відносно ОСОБА_2 за порушення ним саме п. 2.5 Правил дорожнього руху, вважаю за необхідне змінити постанову від 11.12.2018 року та виключити з її мотивувальної частини абзац 10, а в решті залишити її без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 11.12.2018 року змінити.

Виключити з її мотивувальної частини абзац 10.

В решті цю постанову залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду В.П. Цілюрик