П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2019 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу захисника Кісілевича О.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Солом`янського районного суду міста Києва від 06 листопада 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

за участю особи, яка притягнута

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Кісілевича О.М.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Солом`янського районного суду міста Києва від 06 листопада 2019 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до постанови, 08 серпня 2019 року ОСОБА_1 о 18 год. 00 хв. в м. Києві, вул. Солом`янська, 38, керував транспортним засобом ВАЗ 21083, з номерним знаком НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України).

В апеляційній скарзі захисник Кісілевич О.М. просить скасувати постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 06 листопада 2019 року, провадження щодо ОСОБА_1 закрити.

В доводах апеляційної скарги захисник зазначає, що постанова суду є незаконною, несправедливою та такою, що прийнята з грубим порушенням прав ОСОБА_1 в частині обмеження його можливості подання та витребування доказів за заявленими клопотаннями.

Апелянт вказує, що 08 серпня 2019 року ОСОБА_1 чергував у складі ініціативної групи громадських активістів біля незаконної забудови Протасового Яру, побачивши як до інших активістів звернувся із питаннями працівник правоохоронних органів, ОСОБА_1 вирішив з`ясувати в чому річ. Після цього, у нього виник конфлікт із поліцейським, який в подальшому висловив припущення, щодо того, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння у громадському місці, у зв`язку з чим, почав вимагати документи, які посвідчують особу.

Захисник зазначає, що на виконання цієї вимоги, ОСОБА_1 надав працівнику поліції посвідчення водія, після чого йому було повідомлено про вимогу щодо проходження огляду на стан сп`яніння та викликано інший патруль для складання адміністративного протоколу.

Апелянт звертає увагу суду на те, що ОСОБА_1 не спростовує факт перебування в стані алкогольного сп`яніння, однак в той день він не перебував за кермом автомобіля.

Захисник зазначає, що в матеріалах справи міститься відео з нагрудної камери поліцейських, які приїхали після конфлікту з першим працівником поліції, відтак, доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, вказані відеозаписи не містять.

Крім того у доводах апеляційної скарги вказано, що свідок ОСОБА_2 є співробітником охоронної фірми, що знаходиться у конфронтації з активістами, а тому він був зацікавлений у зведенні наклепу на ОСОБА_1 .

Апелянт зазначає, що автомобілем керував ОСОБА_3 , який планував відвезти ОСОБА_1 в гараж, однак, через незаконні дії забудовників Протасового Яру зупинився та залишив транспортний засіб на проїзній частині

Разом з тим, захисник зазначає, що працівниками поліції була порушена Інструкція «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкція), оскільки в матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження медичного огляду.

Апелянт вказує, що суд у першому судовому засіданні задовольнив клопотання, які містились в запереченнях, та ухвалив викликати для надання пояснень співробітників поліції ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також витребувано відеозапис з нагрудної камери працівника поліції ОСОБА_4 від 08.08.2019 року. В наступне судове засідання в першій інстанції вказані свідки не з`явились та суду не було надано вищевказаних відеозаписів. Однак, незважаючи на відсутність свідків та витребуваного відеозапису, суд першої інстанції прийняв рішення, що свідчить про неповне та необ`єктивне з`ясування обставин справи.

Переглянувши справу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Кісілевича О.М., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх доказів в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На думку апеляційного суду, суддя першої інстанції, розглядаючи справу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, в повній мірі дотримався вимог закону.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а лише перебував у ньому як пасажир. Однак зазначене не відповідає дійсності.

Відповідно до пояснень ОСОБА_1 наданих під час апеляційного розгляду, він не є власником автомобіля ВАЗ 21083, з номерним знаком НОМЕР_1 , та не керував ним 08 серпня 2019 року. Водієм, який керував даним автомобілем є ОСОБА_3 , який в той час коли патрульний поліцейський пропонував ОСОБА_1 , пройти огляд на стан сп`яніння, відійшов у справах.

Такі пояснення ОСОБА_1 є непослідовними та суперечливими, відтак вони не можуть бути взяті судом до уваги як доказ його невинуватості.

Відповідно до дослідженого судом відеозапису з нагрудної камери інспектора поліції, ОСОБА_1 двічі зазначає, що він їхав в гараж, та зупинився, щоб з`ясувати певні обставини. Він заявляє, що не керував автомобілем, бо йшов до поліцейських, щоб задати їм запитання. Надалі, коли в присутності двох свідків йому було запропоновано пройти огляд або на місці, або у лікаря - нарколога, він відмовився від проходження огляду та заявив, що взагалі він був звичайним пішоходом, який підійшов на місце події, як активіст. Про те, що він приїхав на автомобілі як пасажир, він не повідомляє.

На відеозаписі відображено, що в той час як ОСОБА_1 виходить з автомобіля з місця водія, поліцейські повертають йому документи на автомобіль, поряд перебуває ще одна цивільна особа. Як пояснив ОСОБА_1 , нею є ОСОБА_3 , який є власником автомобіля і який ним керував. Проте протягом тривалого часу спілкування ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з працівниками поліції жоден з них не заявив, що водієм автомобіля ВАЗ 21083, з номерним знаком НОМЕР_1 є ОСОБА_3 .

Отже, цими доказами спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння була обґрунтованою.

Крім того, як зазначено в поясненнях, наданих свідком ОСОБА_2 письмово, ОСОБА_1 під`їхав до місця дорожньо-транспортної пригоди, вийшов з водійської сторони автомобіля та підійшов до працівників поліції, що також спростовує доводи про перебування ОСОБА_1 в автомобілі ВАЗ 21083, з номерним знаком НОМЕР_1 на пасажирському сидінні.

Доводи апелянта про упередженість свідка ОСОБА_2 у зв`язку з тим, що він є співробітником охоронної фірми, яка протидіє громадським активістам, апеляційний суд вважає необґрунтованими. Так, в письмових поясненнях вказаного свідка зазначено, що він не працює, а як було заявлено під час апеляційного провадження стороною захисту, даних про те, що зазначений свідок є охоронником немає, а такі ствердження є припущенням.

Оскаржуючи судове рішення, захисник також зазначає про те, що ОСОБА_1 не було у встановленому законом порядку запропоновано пройти огляд, оскільки в матеріалах провадження відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Проте з такими доводами апелянта не погоджується апеляційний суд.

Як вбачається із відеозапису з нагрудної камери інспектора поліції, ОСОБА_1 інспектор поліції в присутності двох свідків пропонував пройти огляд на стан сп`яніння як на місці події так і у закладі охорони здоров`я, однак, ОСОБА_1 відмовився від проходження будь - якого огляду, а отже підстави для видачі направлення для огляду у медичному закладі були відсутні.

Зазначені в протоколі обставини підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_6 відповідно до яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду.

Досліджені під час розгляду в справі про адміністративне правопорушення докази, повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення, зокрема, стану наркотичного сп`яніння.

Отже відмова водія від проходження відповідно до п.2.5 ПДР України огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, ОСОБА_1 повинен був виконати вимоги інспектора патрульної поліції пройти огляд на стан сп`яніння. Не виконавши це, він вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, про що судом першої інстанції зроблений правильний висновок.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Апеляційний суд вважає, що суд цих вимог закону дотримався в повній мірі та ухвалив рішення, яке є вмотивованим, та викладені в ньому висновки відповідають фактичним обставинам справи, відтак підстав для скасування оскаржуваної постанови немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П ОС Т АН О ВИ В :

Апеляційну скаргу захисника Кісілевича О.М. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Солом`янського районного суду міста Києва від 06 листопада 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун