КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/3172/2019 Постанова винесена суддею Старовойтовою С.М.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., за участю захисника ОСОБА_5, розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 15 липня 2019 року відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 15 липня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Згідно з постановою суду, 30 квітня 2019 року о 08 год. 20 хв. по пр. Броварський, 32-А в м. Києві ОСОБА_1 керував автомобілем «Daewoo Lanos», державний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що в установленому законом порядку визначався за допомогою алкотестера «Драгер», чим порушив п. 2.9 (а) ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Мільчаков О.Л., не погоджуючись зпостановою суду, просить її скасувати та закрити провадження у справі.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що єдиним доказом скоєного правопорушення ОСОБА_1 є показники приладу «Драгер» АRHK0495.

Проте, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Між тим, з відеозапису з місця вчинення правопорушення, що був доданий до протоколу, та, який, на думку суду першої інстанції, є доказом скоєного правопорушення ОСОБА_1 , чітко видно, як інспектором патрульної поліції було знищено перші два чеки, які були роздруковані приладом «Драгер», а потім відеозапис було вимкнено і чек, який доданий до протоколу, складено майже на 20 хвилин пізніше, ніж було вимкнено відеозапис, що було досліджено у судовому засіданні, але проігноровано в постанові, а тому дії інспектора патрульної поліції на відеозаписі свідчать або про можливу несправність приладу «Драгер», або про можливу фальсифікацію доказів, доданих до постанови.

Крім того, в копії протоколу, яка була надана ОСОБА_1 , не зазначено за якою частиною статті 130 КУпАП він має бути притягнутий до відповідальності, хоча в оригіналі протоколу частина статті 130 зазначена, а отже, дана обставина свідчить про те, що інспектором поліції, вносилися додаткові записи до протоколу після його підписання ОСОБА_1 , що є грубим порушення п. 2.2 «Порядку оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення».

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення захисника ОСОБА_5. на підтримку доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та відеозаписз нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апелянта, ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, який, на противагу твердженням апелянта, складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП,підписано відповідною посадовою особою, ОСОБА_1 та свідками; роздруківці тестування на алкоголь з використанням спеціального технічного засобу «Драгер», яка підтверджує факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, з показником вмісту алкоголю 0,70 ‰, та містить підпис ОСОБА_1 про ознайомлення з результатами тестування; акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого у ОСОБА_1 було виявлено 0,7 ‰ алкоголю, та який містить підпис ОСОБА_1 , яким він засвідчив, що з результатами згоден, а також письмових поясненнях свідківОСОБА_3 та ОСОБА_4 , якими засвідчено факт проходження ОСОБА_1 . огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», з показником тесту 0,7 ‰.

Також із переглянутого в суді апеляційної інстанції за участі захисника ОСОБА_5 . відеозапису з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, вбачається, щоОСОБА_1 у присутності свідків було запропоновано пройти огляд на приладі «Драгер», на що він погодився, при цьому у присутності свідків було перевірено цілісність приладу та здійснено контрольний забір повітря, результати якого мали показник 0, а після цього ОСОБА_1 пройшов огляд на приладі «Драгер», який показав результат вмісту алкоголю 0,7 ‰, що було зафіксовано на відеокамеру, і при цьому ОСОБА_1 не заперечував щодо показників приладу «Драгер» та своєї незгоди з ними не висловлював.

Що ж стосується тієї обставини, що інспектором патрульної поліції було знищено перші два чеки, які були роздруковані після тестування на приладі «Драгер», то вона не може слугувати підставою для скасування судового рішення та закриття провадження у справі, оскільки це може бути розцінено лише як технічна несправність саме принтеру до приладу «Драгер», а не як порушення вимог законодавства, що тягне за собою скасування постанови судді у справі про адміністративне правопорушення.

Щодо доводів захисника з приводу розбіжностей стосовно часу, зафіксованому на відеозапису у момент вимкнення відеокамери, та часу роздрукування результатів огляду на приладі "Драгер", який доданий до протоколу, а саме - чек складено майже на 20 хвилин пізніше, ніж було вимкнено відеозапис, то, з урахуванням того, що цей часовий проміжок незначний, зазначений факт не може впливати на обґрунтованість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки сам факт вчинення правопорушення мав місце, відповідний огляд на стан сп`яніння проводився, що самим захисником не оспорюється.

Твердження ж апелянта про те, що під час огляду ОСОБА_1 перебував у тверезому стані, а погодився залишити свій автомобіль та підписав акт огляду лише через незнання законів, є безпідставними та спростовуються вищенаведеними доказами.

Та обставина, що в протоколі про адміністративне правопорушення вказана ч. 1 ст. 130 КУпАП, а в його копії, наданій ОСОБА_1 , відсутнє посилання на частину ст. 130 КУпАП, за якою кваліфіковано дії ОСОБА_1 , не може бути підставою визнання недійсним протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки в ньому чітко визначено суть адміністративного правопорушення та пункт ПДР України, який порушив ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, а вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена повністю, і тому твердження апелянта про відсутність в діях ОСОБА_1 складу цього адміністративного правопорушення не ґрунтуються на доказах у справі.

Таким чином, висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є законним і обґрунтованим.

При накладенні стягнення на ОСОБА_1 суд, у відповідності з вимогами ст.ст. 33, 34 КУпАП, врахував характер вчиненого правопорушення, особу водія, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, і наклав стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинене правопорушення, і відповідає меті виховання особи, що його вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст. 23 КУпАП.

За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, тому підстави для її скасування - відсутні, а відтак апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення, а постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 15 липня 2019 року, якоюОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Горб І.М.