Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/62/19 Головуючий у суді І-ї інстанції Куценко О.В.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Іванов Д. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2019 року м. Кропивницький

Суддя Кропивницького апеляційного суду Іванов Д.Л., при секретарі Верещагіній В.В., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому в порядку апеляційного перегляду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06 грудня 2018 року в справі про притягнення:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1,

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3 поставлено за провину те, що вона 13.10.2018 року о 03 год. 25 хв. керувала транспортним засобом «Renault Sandero», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 в м. Кропивницькому по вул. Бобринецький шлях, 1, з ознаками алкогольного сп'яніння і, в порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України відмовилась від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку.

Постановою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06 грудня 2018 року, ОСОБА_3 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200, 00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Рішення суду мотивовано тим, що вина ОСОБА_3 у вчиненні даного адміністративного правопорушення повністю підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями свідків та відеозаписом обставин пригоди.

У апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить поновити пропущений з поважних причин строк на апеляційне оскарження, постанову судді районного суду скасувати, а провадження у справі закрити, у зв'язку з відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Зокрема, ОСОБА_3 зазначає про те, що вона не приймала участь у розгляді справи, про час та місце судового засідання її не повідомили, рішення суду не направляли, копію оскаржуваної постанови від 06 грудня 2018 року вона отримала лише 08 січня 2019 року після ознайомлення з матеріалами адміністративної справи, а тому пропустила строк на апеляційне оскарження з незалежних від неї, об'єктивних причин, які просить поновити.

Крім того, стверджує, про безпідставність оформлення працівниками поліції протоколу за умисне ухилення від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння та незаконність їх дій, оскільки перед цим її зупинили працівники поліції і вона пройшла огляд на стан сп'яніння за допомогою спеціального технічного приладу DRAGER Alcotest, результат якого виявився негативним.

З'ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення ОСОБА_3, дослідивши матеріали адміністративної справи, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Згідно ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КУпАП копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Як вбачається з матеріалів, справа про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності розглянута без неї, дані про отримання нею судової повістки, матеріали справи не містять.

Таким чином, права ОСОБА_3 ( ст.268 КУпАП ) порушені, строки на апеляційне оскарження постанови суду від 06 грудня 2018 року пропущені ОСОБА_3 з незалежних від неї, об'єктивних причин.

В контексті застосування на практиці ст. 55 Конституції України про вільний доступ кожного до правосуддя для захисту своїх прав і свобод, а також положень ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про право кожного на справедливий, публічний судовий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження вищевказаної постанови слід поновити.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов'язаний, зокрема, з'ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 судом не дотримані.

Так, відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідного до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів.

Як на доказ відмови ОСОБА_3 від проходження огляду на встановлення стану сп'яніння, суддя місцевого суду послався на письмові пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 де відповідно до їх пояснень, які є заздалегідь надрукованими, містять однаковий текст, і мають різницю лише в анкетних даних, водій ОСОБА_3 відмовилась від огляду на встановлення стану сп'яніння як за допомогою «Алкотестеру Драгер» так і від проходження огляду у медичному закладі, що не узгоджується з протоколом про адміністративне правопорушення.

Крім того, відсутній в матеріалах справи і документ про відсторонення ОСОБА_3 від керування транспортним засобом, який повинен був бути у нього вилучений у разі наявності у поліцейського інспектора підстав вважати, що ОСОБА_3 перебуває у стані алкогольного сп'яніння.

Як пояснила ОСОБА_3, під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції, вона 13 жовтня 2018 року, приблизно о 03.00 год. поверталась з смт. Компаніївка, Кіровоградської області, по дорозі її двічі зупиняли працівники поліції, перший раз на виїзді з Компаніївки, а другий раз безпосередньо на посту при в'їзді у м. Кропивницький, де вона проходила огляд на стан сп'яніння за допомогою «Алкотестеру Драгер»

Ніяких претензій у працівників поліції з приводу керування нею автомобілем у стані алкогольного сп'яніння не виникало.

Однак, проїхавши декілька десятків метрів, у місті її знов зупинили працівники патрульної поліції і нічого не пояснюючи оформили протокол за відмову, при цьому не повертали документи поки вона не підпише протокол.

Інспектор патрульної поліції Козема С.Г., будучи своєчасно та належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання апеляційного суду не з'явився, про причини неявки в суд не повідомив.

Переглядом наявного у справі відеозапису, апеляційним судом встановлено, що на ньому зафіксовано факт зупинки працівниками поліції автомобіля, під керуванням ОСОБА_3

При цьому, звукозапис на одному файлі взагалі відсутній, причини зупинки та підстави для проведення огляду на стан сп'яніння, не відомі, видно що запис проводився не з нагрудних камер працівників поліції, а понорамно з мобільного телефону, особи яка знаходиться у службовому автомобілі.

На слідуючому файлі, вже з нагрудних камер, зафіксована відмова ОСОБА_3 від проходження огляду на стан сп'яніння за допомогою спеціального технічного приладу DRAGER Alcotest та у медичному закладі (лікаря-нарколога), що не дає можливості однозначно визначити те, від якого саме виду огляду відмовилась ОСОБА_3 та які саме дії вона вчиняла щодо ухилення від такого огляду.

Наведені обставини дозволяють зробити висновок про те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 не містять в собі належних та допустимих доказів, які б підтверджували її вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому посилання в оскаржуваній постанові на протокол про адміністративне правопорушення та пояснення свідків не є підставою для визнання цієї постанови законною та обґрунтованою.

Згідно з ч.1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, від 04.11.1950 року, кожна людина має право при визначенні її громадянських прав і обов'язків або будь-якого кримінального обвинувачення проти неї на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного терміну незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині справедливий розгляд її справи незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала зазначену Конвенцію і Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов'язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п. 21-22 рішення у справі «Надточій проти України». П.33 рішення у справі «Гурепка проти України»).

Згідно з ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори», від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України, - є частиною національного законодавства України.

Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Враховуючи вимоги ст. 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь, апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню, а оскаржувана нею постанова - скасуванню, із закриттям провадження у справі, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 цього Кодексу.

Керуючись ст. 245, 250, 247, 251, 252, 280, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06 грудня 2018 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Д.Л. Іванов