КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №33/824/570/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2019 року суддя Київського апеляційного суду Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу захисника ФедорчукаСергія Володимировича в інтересах ОСОБА_2 на постанову Голосіївського суду міста Києва від 11 грудня 2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Голосіївського суду міста Києва від 11 грудня 2018 року ОСОБА_2 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі дев'яти неоподатковуваних доходів громадян, що становить 153 грн.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, захисник Федорчук С.В. в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, вважаючи її незаконною, через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять належних та достатніх доказів порушення ОСОБА_2 п.п.2.4, 3.2 Правил дорожнього руху.

Звертає увагу, що у складеному щодо ОСОБА_2 протоколі зазначено про фіксацію вчиненого правопорушення на камеру №АА-00053, проте такий відеозапис не долучався до протоколу.

Не підтверджуються викладені в протоколі обставини і рапортом працівника поліції, оскільки він не містить необхідних реквізитів (дати, місця, номера тощо).

Крім цього, з позиції апелянта, суд необґрунтовано відмовив захиснику у допиті свідка ОСОБА_3, який був присутнім під час розмови працівників поліції із ОСОБА_2, чим позбавив можливості довести її невинуватість.

За наслідками апеляційного розгляду просить оскаржувану постанову суду скасувати, а провадження по справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

За оскаржуваною постановою суду ОСОБА_2 визнана винуватою у порушенні п.п.2.4, 3.2 ПДР України, а саме в тому, що вона 20.10.2018 року о 17:48 год., керуючи автомобілем НОМЕР_1, в місті Києві по Столичному шосе, не виконала вимогу працівника поліції, який рухався на службовому автомобілі «Mitsubishi» д.н.з. НОМЕР_2, попереду автомобіля «Lexus», з увімкненими проблисковими маячками синього і червоного кольору та спеціальним звуковим сигналом, а також працівника поліції, який рухався на службовому автомобілі «Hyundai», д.н.з. 0154, позаду автомобіля «Lexus», з увімкненими проблисковими маячками синього і червоного кольору та спеціальним звуковим сигналом, про зупинку транспортного засобу.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя дійшов висновку, що своїми діями ОСОБА_2 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-2 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції вважає, що висновок судді в частині доведення винуватості ОСОБА_2 у порушенні п.2.4 ПДР України, який зобов'язує водіїв на вимогу поліцейського зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, є законним та обґрунтованим.

Допитаний в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_4 пояснив, що він у складі екіпажу патрульної поліції рухався по Столичному шосе в місті Києві. Помітив автомобіль НОМЕР_1, який не надавав дорогу автомобілям патрульної поліції з увімкненими спеціальними проблисковими маячками. Наблизившись до даного автомобіля, який рухався по дорозі попереду, він через гучномовець висунув водію неодноразову вимогу зупинитись. Таку ж вимогу водію надавали працівники поліції, які рухались попереду даного автомобіля. Проте водій даного транспортного засобу, призупинившись, продовжила рух. Вони переслідували даний автомобіль протягом 2 км, поки автомобіль не зупинився в житловій зоні. Після зупинки транспортного засобу водію ОСОБА_2 було роз'яснено її права та складено щодо неї протокол про адміністративне правопорушення, який вона відмовилася підписувати.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_2 проїхала незначну віддаль (близько 1 кілометра) і зупинилась, коли її наздогнали працівники поліції, вона не чула про висловлені вимоги про зупинку, спростовуються даними дослідженого в суді апеляційної інстанції відеозапису з нагрудної камери, наданої свідком ОСОБА_4, з якого вбачається невиконання водієм автомобіля НОМЕР_1, ОСОБА_2 вимог працівників поліції про зупинку транспортного засобу з дотриманням Правил дорожнього руху.

Крім цього, за складеним протоколом ОСОБА_2 ставиться в провину невиконанням п.3.2 ПДР України, який зобов'язує у разі наближення транспортного засобу з увімкненим синім проблисковим маячком та (або) спеціальним звуковим сигналом водіїв інших транспортних засобів, які можуть створювати йому перешкоду для руху, дати йому дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд зазначеного транспортного засобу (і супроводжуваних ним транспортних засобів).

Проте, як вірно зазначає апелянт, матеріали справи про адміністративне правопорушення та відеозапис не містить належних та достатніх доказів того, що водій ОСОБА_2 не надала перевагу в русі патрульному автомобілю з увімкненими спеціальними сигналами.

Крім цього, незважаючи на те, що протокол про адміністративне правопорушення містить вказівку про порушення ОСОБА_2 п.3.2 ПДР України, у ньому не викладена суть адміністративного правопорушення, яка б кореспондувалася із вказаним пунктом Правил.

За таких обставин висновок суду про порушення ОСОБА_2 п.3.2 ПДР України не відповідає обставинам справи, оскільки не підтверджується наявними у справі доказами, а тому з мотивувальної частини постанови необхідно виключити посилання на порушення ОСОБА_2 п.3.2 ПДР України.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції, діючи у відповідності до положень ч.7 ст.294 КУпАП, вважає правильним змінити рішення суду першої, задовольнивши подану апеляційну скаргу частково.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Федорчука СергіяВолодимировича в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Голосіївського суду міста Києва від 11 грудня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі дев'яти неоподатковуваних доходів громадян, що становить 153 грн., змінити.

Виключити з мотивувальної частини постанови посилання на порушення ОСОБА_2 п.3.2 ПДР України.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Мосьондз