П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2019 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 24 червня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, -

за участю особи, яку притягнуто до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника ОСОБА_2,

прокурора Дяченка В.П.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Шевченківського районного суду міста Києва від 24 червня 2019 року ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн. 00 коп.

Відповідно до постанови, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді головного спеціаліста відділу обслуговування громадян № 9 управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, будучи державним службовцем категорії «В», відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до ст. 172-6 КУпАП, будучи суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог частини 2 статті 52 даного Закону, 16 квітня 2019 року не своєчасно повідомила Національне агентство з питань запобігання корупції (далі - НАЗК) про суттєві зміни у майновому стані щодо придбання (набуття у власність) 27 квітня 2018 року автомобіля «Шкода», номер кузова НОМЕР_1 , вартістю 179133,70 грн. 70 коп., що перевищує 50 прожиткових мінімумів встановлених для працездатних осіб на 1 січня 2018 року, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду, справу про адміністративне правопорушення щодо неї закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Апелянт звертає увагу на те, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про визнання її винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, не врахував її пояснення, зокрема те, що 27 квітня 2018 року вона була звільнена з вказаної вище посади та 02 травня 2018 року призначена на посаду головного спеціаліста відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

ОСОБА_1 зазначає, що в період з 27 квітня по 08 травня 2019 року в неї не було електронного ключа, а тому вона не могла засвідчити декларацію електронним цифровим підписом саме головного спеціаліста.

Крім того, апелянт звертає увагу на те, що в матеріалах провадження зазначено, що датою виявлення правопорушення є 27 травня 2019 року, проте в матеріалах є рапорт від 17 квітня 2019 року, в якому вказується, що датою виявлення правопорушення є 17 квітня 2019 року.

ОСОБА_1 зазначає, що 01 квітня 2019 року вона зазначила про набуття нею у власність вищевказаного автомобіля у щорічній декларації, а тому вважає, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою, заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисника ОСОБА_2, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора Дяченка В.П., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

За доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 вважає, що рішення суду про її винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення пов`язаного з корупцією є незаконним і необґрунтованим, оскільки судом неповно з`ясовані всі обставини справи.

Апеляційний суд вважає такі доводи непереконливими.

Відповідно до матеріалів справи, судом досліджені всі докази, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, а також ті докази, які надані стороною захисту. Їм надана належна оцінка в оскаржуваній постанові, а висновки суду відповідають фактичним обставинам справи. Тому, на думку апеляційного суду, під час розгляду справи судом першої інстанції в повній мірі дотримано приписів ст. 245 КУпАП, прийняте судом рішення є вмотивованим.

Відповідно до наказу № 6-к від 31 березня 2016 року ОСОБА_1 призначено на посаду головного спеціаліста Оболонського відділу обслуговування громадян за переведенням.

Отже, на час роботи на цій посаді вона є суб`єктом відповідальності за вчинення, зокрема правопорушень, пов`язаних з корупцією, відповідно до Закону України «Про запобігання корупції», що апелянтом не оспорюється.

В той же час, наказом № 98-к від 27 квітня 2018 року ОСОБА_1 звільнена з посади головного спеціаліста Оболонського відділу обслуговування громадян в порядку переведення, як переможця конкурсу, для подальшої роботи в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві і в цей же день нею був придбаний автомобіль Шкода», вартістю 179133,70 грн. 70 коп., що підтверджується договором купівлі-продажу № 8045/2018/919245.

У зв`язку з чим апелянт вважає, що на час набуття права власності на майно, вартість якого перевищує 50 прожиткових мінімумів встановлених для працездатних осіб на 01 січня 2018 року, вона не була державним службовцем, відтак не повинна була повідомляти НАЗК про суттєві зміни в майновому стані, як то передбачено ч. 2 ст. 51 Закону.

Проте така позиція апелянта не ґрунтується на законі.

В письмових поясненнях, які містяться в матеріалах справи (а.с. 9-11) ОСОБА_1 зазначила, що не повідомила про такі зміни в десятиденний термін, оскільки не знала, що це потрібно було зробити. Вона вважала, що достатньо було внести інформацію про придбаний автомобіль до щорічної декларації.

В той же час, за її доводами, викладеними в апеляційній скарзі, вона взагалі не повинна була повідомляти по суттєві зміни в майновому стані, оскільки на час придбання автомобіля на неї не розповсюджувалась дія вищевказаного Закону.

За приписами ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», у разі суттєвої зміни у майновому стані суб`єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб`єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов`язаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держажави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Саме за невиконання цих вимог ОСОБА_1 притягнута до адміністративної відповідальності. На думку апеляційного суду, таке рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Відповідно до п. 2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок, днем звільнення вважається останній день роботи. Отже, в день набуття права власності на автомобіль «Шкода», а саме 27 квітня 2018 року вона була суб`єктом декларування і зобов`язана була повідомити в десятиденний термін про суттєві зміни в майновому стані.

Більше того, наказом № 11-к від 02 травня 2018 року ОСОБА_1 , як переможця конкурсу, призначено на посаду головного спеціаліста відділу обслуговування громадян № 9 управління обслуговування громадян із збереженням дев`ятого рангу державного службовця і вона знову набула статусу державного службовця на якого розповсюджується дія Закону. З часу придбання автомобіля до переведення на нову посаду не сплинув десятиденний термін, передбачений ст. 51 Закону України «Про запобігання корупції», але ОСОБА_1 так і не повідомила НАЗК про суттєві зміни в майновому стані.

За доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 звертає увагу на те, що вона не могла вчинити дії, передбачені цією нормою закону, оскільки їй за місцем роботи не був вручений електронний ключ, яким вона могла засвідчити повідомлення НАЗК.

Проте, як суд зазначив вище, вона взагалі вважала, що повідомляти про суттєві зміни в майновому стані НАЗК не потрібно. Крім того, така обставина могла бути визнана поважною, якби суб`єкт декларування повідомив НАЗК про обставини, які перешкоджають йому виконати приписи вищевказаного Закону. Проте, як повідомила сама ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду, цього вона не зробила.

За доводами апеляційної скарги апелянт вважає, що в протоколі про адміністративне правопорушення невірно визначена дата виявлення правопорушення. В ньому вказано, що такою датою є 27 травня 2019 року, хоча в наявному в матеріалах справи рапорті вказано, що правопорушення виявлено 17 квітня 2019 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Оскільки судом першої інстанції прийнято рішення 24 червня 2019 року, то незалежно від того, коли було виявлене правопорушення: 17квітня 2019 року, чи 27 червня 2019 року, суд в будь-якому випадку, визнавши ОСОБА_1 винуватою у вчиненні інкримінованого правопорушення, застосував адміністративне стягнення в межах строку, визначеному законом.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції прийняте законне і обгрунтоване рішення, відтак підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 24 червня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун