Справа №: 465/4398/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2019 рокум.Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Мартьянова С.М.., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , громадяника України, працюючого ФОП Кадикало., проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ч.1 ст. 163-4 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ГУ ЛВ № 002655 від 31.07.2019 р., ОСОБА_1 , порушив порядок утримання та перерахування податку на доходи фізичних осіб і подання відомостей про виплачені доходи, а саме: не в повному обсязі відображено у податковій звітності про суми нарахованого та виплаченого фізичними особами підприємцями та фізичними особами податкового розрахунку за формою 1 ДФ за 2017 2018 рр. чим порушив п.176.2 б ст.176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VI зі змінами та доповненнями, чим вчинила правопорушення, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 163-4 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, 22.10.2019 року адвокат Дем`яновська Ю.Д. в інтересах ОСОБА_1 письмові пояснення та клопотання про закриття провадження у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Як вбачається з протоколу, в останньому відображено суть правопорушень, які ставляться в вину ОСОБА_2 , у виді простого переліку норм Податкового кодексу України, котрі на думку службових осіб ГУ ДФС у Львівській області, є порушеними; натомість протокол не місить опису ознак об`єктивної сторони правопорушень, що їх належить кваліфікувати за ч.1 ст. 163-4 КУпАП, зі змісту протоколу не вбачається розмежування між складами конкретних правопорушень.

Крім цього, протокол складений за результатами перевірки контролюючим органом складено та Акту № 1106/13.7/ від 29.07.2019р., виходячи із висновків якого, у вказаних періодах ОСОБА_2 завищив витрати та податковий кредит у зв`язку із відображенням у податковому та бухгалтерському обліку вартості паливно-мастильних матеріалів та запасних частин (2 2012 065 грн. у 2017р. та 194 459,86 грн. у 2018р.) при експлуатації автомобілів, які орендовані у фізичних осіб без нотаріального посвідчення договорів оренди, що призвело до заниження чистого доходу.

Обґрунтовуючи підстави таких висновків, ревізорами зазначено, що договори оренди, перелічені на сторінках 16-19 Акту є нікчемними, до перевірки не надано судових рішень про визнання їх дійсними. А отже ці договори не створюють юридичних наслідків для їх сторін, а тому у мене були відсутні правові підстави на витрати за наслідками списання паливно-мастильних матеріалів та запчастин при використанні цих автомобілів у господарській діяльності.

Відповідно до п.п.54.3.2 п.54.3 ст.54 ПК України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань.

Адже, п.3.1 Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, платниками податків - фізичними особами, затвердженого Наказом Мінфіну від 14.03.2013р. № 395 визначає, що залежно від діяльності платника податків та результатів перевірки до інформативних додатків належать, зокрема, розрахунки як донарахованих, так і зменшених сум податків та зборів.

Відсутність таких висновків про завищення доходу та податкового повідомлення-рішення про зменшення зобов`язань прямо підтверджує упередженість відповідача та вибірковий підхід при оцінці моєї податкової поведінки.

Оцінюючи доводи Акту, з огляду на визнання доходу отриманого внаслідок використання орендованих транспортних засобів, слід вказати, що п.177.4 ст.177 ПК України визначає, що до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать:- п.п.177.4.1. витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат (тобто собівартість придбаних для подальшої реалізації товарів);- п.п.177.4.2. витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу); обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством;- п.п.177.4.3. суми податків, зборів, які пов`язані з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на майно); суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, які пов`язані з господарською діяльністю фізичної особи підприємця (Підпункт 177.4.3 пункту 177.4 статті 177 в редакції Закону № 1797-VIII від 21.12.2016);- п.п.177.4.4. інші витрати, до складу яких включаються витрати, що повязані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги звязку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, повязані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо повязаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Згідно з п.177.10 ст.177 ПК України, фізичні особи - підприємці зобов`язані мати підтверджуючі документи щодо походження товару.

Відповідно до п.п.177.4.5 п.177.4 ст.177 ПК України, не включаються до складу витрат підприємця:- витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем;- витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації;- витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею;- документально не підтверджені витрати.

Пункт 1.5 Порядку № 395 визначає, що акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового, валютного та іншого законодавства.

Згідно з п.1.7 Порядку, факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою, з посиланнями на первинні або інші документи, які зафіксовані в обліку та підтверджують наявність зазначених фактів.

Розділом ІІ Порядку встановлено, що у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно: чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) діяльності платника податків та операцію, в результаті якої здійснено це порушення, при цьому додати до акту письмові пояснення платника податків або його законних представників щодо встановлених порушень;- зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи з обліку, та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення.

У висновку акту документальної перевірки зазначається, зокрема, узагальнений опис виявлених перевіркою порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, з посиланням на підпункти, пункти, статті законодавчих актів або загальний висновок щодо відсутності таких порушень.

Однак, акт перевірки не містить посилання на будь-які відомості моїх первинних чи розрахункових документів, які б обґрунтовували висновки про протиправність віднесення до витрат вартості тих чи інших товарів (що свідчило б про порушення вимог п.177.4 ст.177 ПК України), формування витрат з вартості паливно-мастильних матеріалів та запчастин, як не пов`язаних з провадженням господарської діяльності чи відсутність підтверджуючих документів щодо походження цих товарів (що свідчило б про порушення вимог п.177.10, п.п.177.4.5 ст.177 ПК України).

Що стосується зменшення податкового кредиту, на підставі тих же висновків по нікчемних правочинах, то і в цій частині висновки Акту не можна вважати правомірними. До податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг (п.п.«а» п.198.1 ст.198 ПК України).

Підпунктом 198.2 ст.198 ПК України визначено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно із п.98.3 ст.198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п.198.6 ст.198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

З огляду на протиправність висновків акту перевірки щодо використання паливно-мастильних матеріалів та запчастин у цілях не пов`язаних із господарською діяльністю у зв`язку із відсутністю нотаріального посвідчення договорів оренди, відсутністю висновків відповідача про завищення сум податкових зобов`язань з ПДВ, задекларованих від операцій з надання послуг із використанням таких автомобілів, будь-які підстави для збільшення грошових зобов`язань з ПДВ у ревізорів були відсутні.

Враховуючи те, що підстави для збільшення грошових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб, ПДВ, єдиного соціального внеску та військового збору ґрунтуються на одних і тих же висновках про заниження у 2017-2018 роках чистого оподатковуваного доходу, як бази оподаткування вказаними податками і зборами, то і висновки про заниження мною з цих зборів є безпідставними.

З огляду на викладене, доводи акту перевірки, які стали підставою для складення протоколу про адміністративне правопорушення, надуманими, а склад адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_2 відсутній.

Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини (ст. 6) передбачає право на справедливий судовий розгляд. Загальні вимоги справедливості, що містяться у ст. 6 застосовуються у провадженнях щодо всіх справ.

Згідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності законом.

Статтеюд 247 КУпАП передбачено, що провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Проаналізувавши зібрані по справі докази, беручи до уваги той факт, що ОСОБА_1 порушень щодо порядку утримання та перерахування податку на доходи фізичних осіб і подання відомостей про виплачені доходи не допустив, а відтак в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.163-4 КУпАП, тому провадження по справі підлягає закриттю.

Керуючись ч.1 ст. 184, ст. 283, ст. 284 КпАП України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 163-4 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Мартьянова С.М.