Справа № 359/6004/19 Головуючий у І інстанції Вознюк С.М.
Провадження № 33/824/3056/2019 Доповідач у 2 інстанції Шроль В.Р.
Категорія ст. 471 МК України
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2019 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду В.Р.Шроль, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Київської митниці ДФС на постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 липня 2019 року, якою

громадянина Сирії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м. Алеппо, Сирія, постійно проживає: АДРЕСА_1 (АДРЕСА_1), працює: фірма «VEGETATIVE», менеджер, Саудівська Аравія , паспорт громадянина Сирії № НОМЕР_1 , виданий 17.01.2018 р., орган, що видав,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.471 МК України у вигляді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 грн., без конфіскації валюти, вилучені грошові кошти у розмірі 22900 доларів США повернуто громадянину Сирії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стягнуто з громадянина Сирії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) в дохід держави 384 грн. 20 коп. судового збору та понесені витрати у справі про порушення митних правил на транспортування предметів правопорушення в розмірі 20 грн. 46 коп.,

В С Т А Н О В И В :

26.05.2019 р. о 19 год. 00 хв. під час проходження митного контролю в зоні митного контролю залу «Приліт» терміналу «Д» ДП МА «Бориспіль» громадянин Сирії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), що прилетів до України з Туреччини, м. Стамбул, літаком авіакомпанії «МАУ», рейсом 714, своїми діями обрав канал, позначений символами зеленого кольору - «зелений коридор», а після перетину ним «зеленої лінії» виявлено готівку 34 000 доларів США, що знаходилась: 6 800 доларів США у кишені брюк, одягнених на пасажирі та 27 200 доларів США у відкритому паперовому конверті, що лежав в одному з відділень дорожньої сумки пасажира (ручна поклажа). Зазначені дії, що полягають у переміщенні через митний кордон України громадянином Сирії ОСОБА_1 , яка формою проходження митного контролю обрала проходження через «зелений коридор», готівки в обсязі, що підлягає обов`язковому письмовому декларуванню у повному обсязі для фізичних осіб, відповідно до Постанови Правління НБУ №3 від 02.01.2019 «Про затвердження Положення про транскордонне переміщення валютних цінностей» та Постанови Правління НБУ №5 від 02.01.2019 «Про затвердження Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті», є порушенням митних правил.

З виявленої суми ОСОБА_1 було пропущено 11 100 доларів США (еквівалент 9 965 євро згідно курсу НБУ станом на 26.05.2019), за протоколом про порушення митних правил вилучено 22 900 дол. США.

Постановою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 липня 2019 року громадянина Сирії ОСОБА_1 , визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 грн, без конфіскації валюти, а вилучені грошові кошти у розмірі 22900 доларів США повернуто.

В апеляційній скарзі представник Київської митниці ДФС просить постанову скасувати та постановити нову, якою ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, та застосувати до нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 грн., з конфіскацією вилучених валютних коштів. В обґрунтування апеляційної скарги вказує на необґрунтованість посилання судді на положення ст.1 Першого протоколу до Конвенції захисту прав людини і основоположних свобод, а також на те, що провадження у справах про порушення митних правил повинно здійснюватися відповідно до КУпАП та МК України, які не передбачають можливість призначення стягнення у виді іншому ніж передбачене санкцією статті 471 МК України.

Захисником особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на апеляційну скаргу представника Київської митниці ДФС подані заперечення, у яких висловлена позиція про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови судді - без зміни.

Заслухавши представника митниці, який підтримав апеляційну скаргу, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, вважаю її такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Висновки судді про доведеність події порушення митних правил, передбаченого ст.471 МК України, та винності громадянина Сирії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , у його вчиненні за обставин, наведених у постанові, крім особистого його визнання, стверджуються зібраними у справі доказами та не оспорюється в апеляційному порядку.

На підставі вказаних доказів, суддя дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність притягнення громадянина Сирії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 до відповідальності за ст.471 МК Українита на законних підставах наклав на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 1 700 грн. без конфіскації вилученої валюти.

За своїм видом та розміром накладене стягнення сприяє досягненню визначеній у ст.23 КУпАП меті адміністративних стягнень та відповідає принципу справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини, закріпленого у ст.1 Першого протоколу до Конвенції захисту прав людини і основоположних свобод.

Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованого посилання судді на положення ст.1 Першого протоколу до Конвенції захисту прав людини і основоположних свобод, оскільки провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на підставі Кодексу України про адміністративні правопорушення та Митного кодексу України, не ґрунтуються на вимогах закону.

Так, відповідно до ч.1 ст.1 МК України, законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів. При цьому, відповідно до ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ч.2 ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України» № 1906-VI від 29.06.2004 року, якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до положень ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини у справі «Трегубенко проти України» від 02 листопада 2004 року, зазначив, що позбавлення майна може бути виправданим лише у випадку, якщо буде показаний, inter alia, «інтерес суспільства» та «умови, передбачені законом». Більше того, будь яке втручання у право власності обов`язково повинно відповідати принципу пропорційності. Як неодноразово зазначав Суд, «справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Пошук такого справедливого балансу пролягає через всю Конвенцію. Далі Суд зазначає, що необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар» (див. рішення щодо Брумареску (Brumaresku), параграф 78).

Таким чином, оцінюючи дотримання права на мирне володіння своїм майном, передбаченого ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Європейський суд з прав людини виходить із оцінки забезпечення «справедливого балансу» / дотримання принципу пропорційності (справедливої рівноваги між інтересами суспільства і основними правами окремої людини) (п.п. 69, 73 рішення у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, п.п.31, 34 рішення у справі «Ісмаїлов проти РФ» від 06 листопада 2008 року).

Звертаю увагу на те, що хоча правильне застосування законодавства незаперечно становить суспільний інтерес, проте, із урахуванням обставин даної справи, не відповідатиме принципу пропорційності (справедливої рівноваги між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту основних прав конкретної особи). Необхідну рівновагу не буде забезпечено, якщо відповідна особа буде нести «особистий і надмірний тягар».

Приймаючи рішення про відсутність підстав для конфіскації вилученої у громадянина Сирії ОСОБА_1 валюти, суддя суду першої інстанції обґрунтовано визнав, що грошові кошти, які він мав при собі під час перетину державного кордону, отримані від продажу нерухомого майна на території Саудівської Аравії і призначені для придбання житла на території Українидля родини, що складається з дружини-громадянки України та чотирьох неповнолітніх дітей, які змушені покинути Сирію у зв`язку з військовими подіями, а тому, втручання у право власності громадянина Сирії ОСОБА_1 шляхом конфіскації вилученої валюти не може вважатись пропорційним, оскільки спричинить для нього «надмірний тягар».

Висновок судді про те, що накладенням на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 700 грн. без конфіскації вилученої валюти буде досягнутий, у даному випадку, розумний баланс між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини, є вірним.

Порушень процесуальних норм, які б могли слугувати підставами для скасування рішення судді не встановлено.

За таких обставин постанова є законною.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Київської митниці ДФС залишити без задоволення, а постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 липня 2019 року щодо громадянина Сирії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) - без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: В.Р.Шроль