Справа № 345/103/19
Провадження № 3/345/68/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.02.2019 м.Калуш

Суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області Юрчак Л.Б., розглянувши матеріали, що надійшли з Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, за ст. 124 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

10.01.2019 до Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області з Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області надійшов адміністративний матеріал відносно громадянина ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №100144 від 25.12.2018 зазначено, що 25.12.2018 о 16.20 год. в м. Рогатин по вул. Шевченка, керував автомобілем (автобус) MAN 18.420 HOLL, д.н.з. НОМЕР_1, з порушенням правил дорожнього руху, а саме не врахував дорожньої обстановки та не вибрав безпечної швидкості і допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, який був припаркований. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п.п. 12.1, 13.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненому адміністративному правопорушенні не визнав. Пояснив суду, що водій автомобіля НОМЕР_3, створив йому аварійну ситуацію, а саме виїжджаючи зі стоянки на головну дорогу, повинен був його пропустити, однак цього не зробив. Таким чином, уникаючи зіткнення із автомобілем Mitsubishi, ОСОБА_1 допустив зіткнення із автомобілем Renault, не порушуючи при цьому ПДР.

Свідок ОСОБА_2 пояснив суду, що 25.12.2018 приблизно о 17.00 год. їхав автобусом із сполученням «Калуш-Тернопіль» та сидів з лівої сторони у четвертому ряді на стороні водія. Дорога була слизькою, із правої сторони по ходу руху стояло 4 легкових автомобіля. Свідок бачив, як автомобіль світлого кольору різко виїхав зі стоянки перед автобусом. В цей же час відбувся стук автобуса із припаркованим транспортним засобом.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_3 вказав, що 25.12.2018 о 16.20 год., разом із дружиною їхав автобусом із сполученням «Калуш-Тернопіль» та сиділи на передніх сидіннях з правої сторони. Свідок бачив, як під час здійснення водієм автобуса маневру обїзду автомобіля Renault, автомобіль Mitsubishi різко виїхав зі стоянки, при цьому відстань між ним та автобусом становила 5-10 метрів.

Аналогічні свідчення у судовому засіданні надала свідок ОСОБА_4

У судовому засіданні також був допитаний свідок ОСОБА_5 водій автомобіля НОМЕР_3, який пояснив суду, що аварійної ситуації для водія автобуса не створював, так як перебував на своїй смузі руху, а автобус вчинив ДТП з автомобілем, який стояв на його стороні руху.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне порушення, заслухавши думку адмінправопорушника та свідків, оцінивши докази по справі відповідно до ст. 252 КУпАП, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст.62 Конституції України ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину (правопорушення). Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексузастосовуються безпосередньо.

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов'язковість якого надана Верховною ОСОБА_5 України. Ст. 17 Закону України № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav.Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії»(«Karelinv.Russia»,- заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Кодексом України про адміністративні правопорушення визначено форму і основні елементи змісту протоколу про адміністративне правопорушення. В ньому, зокрема, повинно бути викладені всі обставини вчинення правопорушення, встановлені на підставі сукупності досліджених доказів, які наведені на обґрунтування наявності складу правопорушення і правильності його юридичної кваліфікації.

Відповідно до вимог п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 №14 «субєктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП, може бути будь-яка особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. При цьому пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення Правил дорожнього руху».

Відповідно до п. 1.3 ПДР Учасники дорожнього руху зобовязані знати і неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. п. 1.4 ПДР передбачає, що кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 порушив п.п. 12.1 та 13.1 ПДР.

Так, відповідно до п.12.1 ПДР, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. Також, згідно п.13.1 ПДР водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Однак, схемою наслідків ДТП, а також поясненнями свідків, допитаних у судовому засіданні та письмовими поясненнями, що містяться в матеріалах справи, спростовується порушення водієм ОСОБА_1 вищевказаних правил ПДР. Водій ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом без перевищення швидкості руху, мав право розраховувати на те, що водій ОСОБА_5 буде дотримуватись правил дорожнього руху, та водію ОСОБА_1 не потрібно буде екстрено гальмувати, а тому підстав для дотримання більш великої дистанції з автомобілем НОМЕР_2 не було.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що працівниками поліції складений протокол про адміністративне правопорушення і щодо водія автомобіля НОМЕР_4, ОСОБА_5

У відповідності до п. 10.1 Правил дорожнього руху, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Саме водій автомобіля НОМЕР_4, перед полчатком зміною напрямку руху повинен був переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Враховуючи наведене суд приходить до висновку про створення аварійної ситуації іншим водієм та про відсутність в діях водія ОСОБА_1 порушень інкримінованих йому пунктів Правил дорожнього руху, оскільки останній, опинившись в створеній ситуації, не порушив вимоги щодо дотримання безпечного інтервалу та швидкості руху.

Всі сумніви, які маються в матеріалах справи, відповідно до ст. 69 Конституції України, трактуються на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

У відповідності до ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2,7,9, 23, 124, 247, 268, 283-285 КУпАП України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Івано-Франківського апеляційного суду через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області.

Суддя