Справа № 215/6680/19
03 грудня 2019 року м. Кривий Ріг
Суддя Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Коноваленко М.І., розглянувши матеріали які надійшли від ППП в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПУ про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч.1 ст.130 КпАП України,-
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №342733 від 09.11.2019, водій ОСОБА_1 09.11.2019 о 19-21 год. біля будинку №35 по вул. Героїв АТО в м. Кривому Розі Дніпропетровської області керував автомобілем ВАЗ 2103 н/з НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alcotest 6820» у присутності двох свідків, результат алкотесту 3,48‰. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Правопорушник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності та закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення через відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів його вини у вчиненні правопорушення.
Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної в п.п.66-69 рішення у справі «Смірнова проти України», «…сторони зобовязані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти повагу до інших учасників процесу та суду, вживати заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи протягом розумного строку…».
Як встановлюють Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27.07.2006, обєктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обовязків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.
Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції ООН про захист прав людини і основоположних свобод,кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього обвинувачення. Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.
За даних обставин, з метою дотримання розумного строку розгляду справи, з урахуванням достатності обсягу наявних доказів, суддя приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 , оскільки положення ч.2 ст.268 КУпАП не містять імперативного припису щодо обов`язкової участі особи в судовому засіданні під час розгляду вказаної категорії справ.
Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступних висновків.
Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст.3 ЗУ «Про національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
Згідно наказу Міністерства внутрішніх справ України №1452/735 від 09.11.2015 Відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законів України «Про Національну поліцію», «Про дорожній рух» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», постанови Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», з метою створення нормативно-правового підґрунтя діяльності патрульної поліції та закладів охорони здоров`я щодо виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затверджено «Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».
Ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду.
Відповідно до п.п.1, 3, 5 Розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» /далі Інструкція/, за наявності ознак, алкогольного сп`яніння, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Тобто, з наведених положень вищезазначеного нормативного акту вбачається, що для встановлення факту перебування особи у стані алкогольного сп`яніння може бути використаний не будь-який технічний прилад, що має функцію газоаналізатору, а лише ті з них, що у встановленому порядку дозволені до використання з цією метою, та з урахуванням додаткових обмежень обов`язкової наявності сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, дотримання вимог інструкції з експлуатації тощо.
Як видно з наданих ППП в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПУ на запит суду матеріалів, строк дії сертифікату відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу закінчився 27.03.2017.
Таким чином, враховуючи, відсутність чинного сертифікату відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу, суддя не може вважати результати алкотесту належними та допустимими доказами у справі.
Відповідальність за ст.130 КУпАП настає в разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Згідно п.6. Розділу ІІ «Інструкції», огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.
Як видно з матеріалів справи, огляд на стан сп`яніння правопорушника ОСОБА_1 проводився в присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , але, суддя не може вважати належними та допустимими доказами ці письмові пояснення свідків, оскільки в бланку пояснень зазначено, що цей бланк заповнений свідком власноруч (а.с.4, 5), але як видно з відеозапису долученого до матеріалів справи (а.с.9), дані бланки були заповнені працівником поліції, а не свідками, крім того, свідки не бачили факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки були запрошені набагато пізніше зупинки його автомобіля та не були ознайомлені з відеозаписом на якому зафіксований вказаний факт.
Відповідно до п.6 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» /далі Порядок/, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.
В протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №342733 від 09.11.2019, міститься пояснення правопорушника ОСОБА_1 , в яких зазначено, що він не згоден з результатом алкотесту (а.с.1), але в порушення вимог «Порядку» та «Інструкції» в матеріалах справи відсутнє направлення ОСОБА_1 на проходження огляду в закладі охорони здоров`я.
Також, не можна вважати належним та допустимим доказом і відеозапис, наданий працівниками поліції, оскільки він не є безперервним через відсутність на ньому близько 30 хвилин частини відеозапису (а.с.9).
Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.
Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, за відсутності належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 , суддя приходить до висновку щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Керуючись ст.ст.245, 247, п.1, 280 КУпАП України, суддя,-
Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником протягом десяти днів з дня ухвалення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який ухвалив постанову.

СУДДЯ: