Дата документу Справа № 336/2525/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/807/84/19 Головуючий в 1-й інстанції - Галущенко Ю.А.
Єдиний унікальний № 336/2525/18 Доповідач в 2-й інстанції - Гріпас Ю.О.
Категорія - ст.124 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Гріпас Ю.О., за участю за участю особи, яка притягалась до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, його представника адвоката ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 грудня 2018 року,

в с т а н о в и в:

постановою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 грудня 2018 року закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який мешкає за адресою АДРЕСА_1, працює ТОВ «ВІНІЮР» директором, у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Як зазначено в постанові, 04.05.2018 року приблизно об 14 годині 25 хвилин ОСОБА_2,керуючи автомобілем «KIA CERATO» р.н.НОМЕР_1 по пр. Моторобудівників 48 в м. Запоріжжі,при зміні напрямку руху не впевнився у безпеці маневру,внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «RENAULT LOGAN» р.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4,чим порушив п.10.1 ПДР України. В результаті ДТП автомобілі пошкоджено, травмованих осіб не має.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на незаконність та необґрунтованість постанови, оскільки суд прийшов до висновку про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки не надав належної оцінки всім зібраним по справі доказам, безпідставно відхиливши ті докази, що спростовують винуватість особи, та не усунувши обґрунтовані сумніви щодо доведення вини, які виникли через протиріччя у зібраних по справі доказах. Вважає, що постанова була винесена на підставі показань водія ОСОБА_4 і свідка ОСОБА_5, однак висновок суду не узгоджується з висновком експерта, безпідставно не взято до уваги пояснення ОСОБА_2

Просить змінити постанову від 27 грудня 2018 року та закрити провадження у справі у зв'язку відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його захисника, які уточнили вимоги апеляційної скарги, просили змінити постанову суду та виключити посилання про визнання винуватості ОСОБА_2 у вчиненні ДТП; перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції доходить до наступних висновків.

У відповідності до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, та ін.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно до вимог ч.2 ст.283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

При розгляді справи в апеляційній інстанції встановлено, що згідно протоколу серія БД № 411685 від 04.05.2018 року зазначено, що 04.05.2018 року приблизно об 14 годині 25 хвилин ОСОБА_2, керуючи автомобілем «KIA CERATO» р.н.НОМЕР_1 по пр. Моторобудівників 48 в м. Запоріжжі,при зміні напрямку руху не впевнився у безпеці маневру,внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «RENAULT LOGAN» р.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4,чим порушив п.10.1 ПДР України. В результаті ДТП автомобілі пошкоджено, травмованих осіб не має.

У відповідності з ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи та мотиви прийнятого рішення, встановлено, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, однак мотивуючи своє рішення перейшов до з'ясування винуватості чи не винуватості особи, щодо якої складено протокол, при цьому не перевірено усіх обставин справи про адміністративне правопорушення, що призвело до не правильного застосування норм матеріального та процесуального права.

Згідно з роз'ясненнями п. 24 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ зазначеної категорії слід звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.

Суд апеляційної інстанції вважає такий підхід до розгляду адміністративної справи спрощеним, а висновок про доведеність винуватості ОСОБА_2 в порушенні правил дорожнього руху - сумнівним.

Висновки судді щодо наявності в діях ОСОБА_2 ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП є суперечливими і підлягають виключенню з постанови.

Так, постановляючи рішення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, суддя суду першої інстанції посилається як на докази винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення на пояснення учасників ДТП, показання свідка ОСОБА_5, висновок експерта, а також схему місця ДТП, протокол про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, ОСОБА_2 під час розгляду справи судом першої інстанції та і під час апеляційного розгляду справи заперечував свою вину у вчиненні ДТП.

Постановляючи рішення у справі суд першої інстанції дійшов висновку про винуватість ОСОБА_2 лише на підставі пояснень ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_5, натомість пояснення ОСОБА_2 та висновок експерта за поясненнями останнього судом не взято до уваги.

За таких обставин висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 не може бути визнаний законним та обґрунтованим, не доводить вину ОСОБА_2 у вчиненні ДТП, а тому не можуть бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Виходячи з положень ст.ст. 8, 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Такий висновок судді є непослідовним, необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам закону.

Суд апеляційної інстанції вважає, що обране суддею рішення про необхідність закриття справи за п.7 ч.1 ст.247 КУпАП відповідає вимогам закону, а висновок про винуватість ОСОБА_2 у скоєнні ДТП, наведений у мотивувальній частині є таким, що не підтверджується дослідженими доказами, а тому підлягає виключенню з постанови.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_2, задовольнити.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 грудня 2018 року, якою закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_2, змінити, виключивши з мотивувальної частини вказівку про встановлення винуватості ОСОБА_2

В решті постанову залишити без змін.

Постанова Запорізького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду Ю.О. Гріпас