Справа № 316/2336/19
Провадження № 3/316/600/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2019 рік м.Енергодар

Суддя Енергодарського міського суду Запорізької області Куценко М.О., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Енергодарського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , громадянина України, місце роботи ДТЕК «Запорізька ТЕС» слюсар, місце проживання: АДРЕСА_1

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Енергодарського міського суду Запорізької області надійшов адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В протоколі про адміністративне правопорушення 1235 серія ОБ № 060437 від 02.11.2019 року, складеного інспектором СРПП №1 Енергодарського ВП Лопатіним А.О. відносно ОСОБА_1 зазначено, що ОСОБА_1 01.11.2019 року о 22:45 год. в м. Енергодар по вулиці Лісова, 19, керував транспортним засобом автомобілем марки FORD ORION державний номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння: почервоніння очей, від огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився в приміщенні приймального відділення КНП «СМСЧ», чим порушив п.2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В судове засіданні ОСОБА_1 з`явився, провину не визнав та пояснив, що 01.11.2019 року о 22 год. 45 хв. його зупинили поліцейські не пояснюючи причин зупинки, та зазначили, що він перебуває у стані сп`яніння. За якими ознаками поліцейські дійшли такого висновку не пояснили. Оскільки в поліцейських був відсутній вимірювальний прилад, вони запропонували ОСОБА_1 пройти огляд у медичному закладі. В приймальному відділенні КНП «СМСЧ» ОСОБА_1 запропонували зібрати сечу для аналізу на вміст наркотичних засобів, але з фізіологічних причин він цього зробити не зміг. Крім того це зробити йому заважали працівники поліції, які надавши йому ємність для збору сечі стояли біля нього та не давали зібрати сечу без їхнього нагляду. Натомість він запропонував здати кров, але йому було відмовлено, та поліцейські склали відносно нього протокол про відмову в огляді. Оскільки він не довіряв поліцейським, які склали на нього протокол, то вирішив пройти медичний огляд у КНП «Кам`янсько-Дніпровська районна лікарня». Відповідно до наданого висновку від 02.11.2019 року, ОСОБА_1 , станом на 02 год. 20 хв. 02.11.2019 року, не перебував ані в алкогольному, ані в наркотичному сп`янінні (а.с.15).

Дослідивши наявні у справі матеріали, встановлено наступне.

Відповідно до ст. 278 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення 1235 серія ОБ № 060437 від 02.11.2019 року, ОСОБА_1 .11.2019 року о 22:45 год. в м. Енергодар по вулиці Лісова, 19 керував транспортним засобом автомобілем марки FORD ORION державний номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння у вигляді почервоніння очей (а.с.2).

Відповідно до пояснень, ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції без будь-якої на те причини.

Відповідно до Закону України «Про національну поліцію», зупинення транспортного засобу є превентивним поліцейським заходом (ст..31 Закону).

Частина 1 статті 35 Закону України «Про національну поліцію» містить перелік випадків в яких поліцейський має право зупинити транспортний засіб, а частина 2 цієї статті випадки, коли поліцейський зобов`язаний це зробити, при цьому зазначений перелік є вичерпним та розширенню не підлягає.

Відповідно до ч.3 ст.35 Закону України «Про національну поліцію», поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

В порушення норми даної статті, матеріали справи не містять доказів, що поліцейський зупинив водія ОСОБА_1 маючи достатні для цього причини. Диск з відеозаписом наданий поліцейським до матеріалів справи містить лише відеозапис моменту зупинки автомобіля, але належним і допустимим доказом скоєння ОСОБА_1 правопорушення вважатися не може.

Після зупинки, водію було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичній установі.

Процедура направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - огляд), і проведення такого огляду визначається Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 (далі Порядок) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі Інструкція).

В матеріалах справи наявний Висновок від 02.11.2019 року, який складений о 22 год. 45 хв., відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від повного медичного огляду (а.с.4).

Відповідно до письмових пояснень медичного працівника ОСОБА_2 , 01.11.2019 року о 22 год. 50 хв. до приймального відділення поліцією був доставлений ОСОБА_3 з метою проведення огляду на стан сп`яніння. Спочатку він пройшов тест на алкоголь, продувши алкотестер, проба негативна. Зібрати сечу для аналізу ОСОБА_3 не зміг та 02.11.2019 року о 01:50 год. сказав, що не буде цього робити. Після цього лікар надав висновок про відмову особи від огляду (а.с.5).

Аналогічні пояснення надала свідок ОСОБА_4 (а.с.5).

Відповідно до п.2 Порядку, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Відповідно до п.3,4 Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Але матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували наявність у поліцейського підстав вважати, що водій ОСОБА_1 перебував у стані буд-якого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, тобто не зазначено ознак алкогольного чи наркотичного сп`яніння.

Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду від 02.11.2019 року, наданого ОСОБА_1 , останній пройшов огляд у КНП «Кам`янсько-Дніпровська районна лікарні» Кам`янсько-Дніпровської районної ради Запорізької області о 02 год. 50 хв., тобто через годину, після складення відносно нього протоколу. В даному висновку є запис щодо тестування ОСОБА_1 на алкоголь та наркотики за допомогою Алготестеру «Драгер» - проба негативна 0,0 %, та Наркотесту «Спайпер 5» - проба негативна (а.с.15), що повністю спростовує твердження поліцейського стосовно того, що водій ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння.

Крім того розділ ІІІ Інструкції передбачає проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів.

Відповідно до п.10 розділу ІІІ Інструкції, зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються у дві ємності. Вміст однієї ємності використовується для первинного дослідження, вміст другої ємності зберігається протягом 90 днів. При цьому за збереження та транспортування ємностей з біологічним середовищем до іншого закладу охорони здоров`я, цілісність пломбування відповідає заклад охорони здоров`я, у якому проводився відбір біологічного середовища.

Відповідно до пояснень ОСОБА_1 наданих у судовому засіданні, йому було запропоновано зібрати сечу, проте з фізіологічних причин він не зміг цього зробити, а щодо відібрання зразка крови для аналізу йому було відмовлено.

Відповідно до п.п.12,13 розділу ІІІ Інструкції, предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що поліцейськими дійсно порушено вимоги Порядку від 17 грудня 2008 р. № 1103 та Інструкції затвердженої Наказом МВС України № 1452/735 від 09.11.2015 року, щодо процедури направлення водіїв на огляд, та матеріали справи не містять належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно з вимогами ст.283 КУпАП постанова суду має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Водночас при складанні протоколу про адміністративне правопорушення саме на посадову особу, яка його складає, покладається обов`язок надання суду доказів на підтвердження того правопорушення, яке зазначається у протоколі про адміністративне правопорушення.

Згідно ст.252 КУпАП орган, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, оцінює докази на свій внутрішній розсуд, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності.

Відповідно до ст.62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Визнаватися допустимими і використовуватися як докази в адміністративній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог КУпАП. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в адміністративному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, яке має ознаки злочину» залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (Рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти ОСОБА_5 » та інші), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб, а тому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не зобов`язана доводити свою невинуватість.

Згідно із ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Салабіаку проти Франції» від 07.10.1988 року, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 року зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22.12.2010 року №23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Згідно ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Таким чином, враховуючи положення ст.62 Конституції України, відповідно до яких, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а також враховуючи відсутність в матеріалах адміністративної справи беззаперечних належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого правопорушення, суд приходить до висновку про відсутність в діях останнього події та складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КупАП.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в тому разі, якщо відсутня подія і склад адміністративного правопорушення.

За таких обставин суд вважає за необхідне закрити провадження у справі у зв`язку відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

На постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду, через Енергодарський міський суд Запорізької області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя М. О. Куценко