Справа № 409/1678/19
Провадження №3/409/287/19
П О С Т А Н О В А

"27" серпня 2019 р. Білокуракинський районний суд Луганської області

Суддя Білокуракинського районного суду Максименко О.Ю., за участю захисника Чорнухи І.П., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Білокуракинського ВП ГУНП в Луганській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Гладкове, Білокуракинського району, Луганської області, громадянина України, місце роботи: "Донбасагро", тракторист, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Білокуракинським РВ УМВС України в Луганській області 24.05.2005 року, РНОКПП: НОМЕР_2 ,

за ч.2 ст. 130 КУпАП, -

В с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 009662 від 19.07.2019 року, ОСОБА_1 19.07.2019 року о 18 годині 05 хвилин в с. Гладкове по вул. Центральній, керував трактором МТЗ-82, н/з НОМЕР_3 з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що з протоколом про адміністративне правопорушення він не згоден, так як підписував його не читаючи та спиртне не вживав. Після зупинки трактора співробітником поліції, останній почав оглядати транспортний засіб на технічні несправності. Після чого було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП, за вживання алкоголю. Співробітник поліції сказав написати у протоколі, що він - ОСОБА_1 , погоджується з його змістом. Він не писав пояснення та йому не пропонували пройти медичний огляд у лікарні на стан алкогольного сп`яніння чи тестування алкотестером «Драгер». Його не відсторонювали від керування трактором, він самостійно заганяв його на територію підприємства після складання протоколу. Направлення на проходження медичного огляду до лікарні поліцейським йому не надавалось та копію протоколу не вручалось. Також йому не було роз"яснено його права та не було запропоновано звернутися за захистом до адвоката. Також пояснив суду, що поліцейський проводив відеозйомку, так як у нього була прікріплена відеокамера.

Свідок ОСОБА_2 суду пояснив, що він працює на СТОВ «Птиця», різноробочим. Того дня він був на роботі та його запросили співробітники поліції, щоб він поставив свій підпис. Він не читав текст під яким ставив свій підпис, бо текст був нерозбірливий. При ньому співробітник поліції не пропонував ОСОБА_1 пройти медичний огляд у лікарні на стан алкогольного сп`яніння чи тестування алкотестером «Драгер». Від ОСОБА_1 не було чути запаху алкоголю. Що вказано в протоколі він не знає. Після складання протоколу ОСОБА_1 поїхав на тракторі. Його не відсторонювали від керування ним.

Свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що того дня його запросили співробітники поліції бути понятим. Коли він прийшов, то протокол про адміністративне правопорушення вже складали. Також понятим було запрошено і ОСОБА_2 ..

При ньому співробітник поліції не розмовляв з ОСОБА_1 та не пропонував йому пройти медичний огляд у лікарні на стан алкогольного сп`яніння чи тестування алкотестером «Драгер». ОСОБА_1 не перебував у стані алкогольного сп"яніння. Він - ОСОБА_3 підписав свої пояснення, бо йому так запропонували зробити. Що вказано в протоколі він не знає. Після складання протоколу ОСОБА_1 поїхав на тракторі. Його не відсторонювали від керування ним.

Захисник Чорнуха І.П. суду пояснив, що стосовно ОСОБА_1 працівником поліції СРПП Білокуракинського ВП, було складено протокол про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 130 КУпАП. Працівниками поліції вищезазначений протокол було надано до суду, як доказ вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. ОСОБА_4 вважає, що даний протокол не відповідає обставинам та вимогам адміністративного законодавства, а саме: в протоколі не вказано точне місце його складання; в графі повідомлено, що розгляд справи відбудеться, не вказана дата розгляду справи; в графі до протоколу додаються вказано пояснення, але чиї це пояснення та скільки їх не зазначено; в графі: «посада, найменування органу поліції, звання прізвище, ім`я, по батькові посадової особи, яка склала протокол» (заповнюються без скорочень) не вказано найменування органу поліції та вказано в скороченому вигляді відділ органу поліції. Протокол про адміністративне правопорушення складено з порушеннями пункту 8 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, протокол складається в двох примірниках, один з який під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Даний протокол було складено в одному примірнику та не був вручений особі, яка притягується до адміністративної відповідальності. Як вбачається із наведених положень законодавства, не належним чином оформлений протокол про адміністративне правопорушення створює перешкоди для повного і об`єктивного з`ясування всіх обставин по справі та не може бути належним підтвердженням вчинення правопорушення. Щодо свідків, які надавали поясненняв судовому засіданні, то Лунякін та Хлапонін підтвердили, що поліцейський не пропонував ОСОБА_1 пройти медичний огляд у лікарні на стан алкогольного сп`яніння чи тестування алкотестером «Драгер». Таким чином, поліцейським було порушено процедуру огляду на стан сп`яніння, що свідчить про недійсність такого огляду і відсутність підстав для притягнення водія до адміністративної відповідальності. Відповідно до ст. 266 КУпАП та пункту IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі- водії стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (Наказ Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року за № 1395) підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами. Натомість матеріали адміністративного провадження не містять доказів відсторонення його підзахисного від керування транспортним засобом та передачі керування ним іншій уповноваженій особі, що викликає сумнів у законності дій поліцейського при оформленні матеріалів. Його дії не узгоджуються з формулюванням правопорушення, викладеним у протоколі. До протоколу не надано доказів, які б вказували на винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним інкримінуємого йому правопорушення. Як пояснив ОСОБА_1 , протокол про адміністративне правопорушення він не читав, працівники поліції його з ним не знайомили, його прав не роз`яснили, копії його йому не надавали. Одночасно захисник зазначає, що поліцейським не правильно кваліфіковане правопорушення за ст.130 ч.2 КУпАП, так як в матеріалах справи відсутня постанова суду про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.130 ч.1 КУпАП. Вважає, що не належним чином оформлений протокол про адміністративне правопорушення створює перешкоди для повного і об`єктивного з`ясування всіх обставин по справі та не може бути належним підтвердженням вчинення правопорушення та докази, які викладені в протоколі не відповідають дійсності, тому просить дану справу закрити за відсутністю складу правопорушення в діях ОСОБА_1 ..

Суд, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Чорнуху І.П., свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , вивчивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948р. та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950р., ратифікованою Україною 17.97.1997 р. передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Так, згідно п. 4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Крім того, у п. 21 свого рішення у справі «Надточий проти України від 15 травня 2008 року» ЄСПЛ зазначив, що українське правительство визнало кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як зазначено в преамбулі Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р., з наступними змінами, цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення

ЄСПЛ у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до ЄСПЛ.

Згідно з п. 1, 2 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015р. №1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015р. за № 1413/27858, ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду.

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Як встановлено в судовому засіданні з показань свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у їх присутності працівники поліції не пропонували ОСОБА_1 пройти тест на алкотестері «Драгер» та не пропонували пройти медичний огляд у лікарні на стан алкогольного сп"яніння.

Також протокол, який був наданий до суду, було складено в одному екземплярі, але відповідно до Порядку оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, згідно ч. 2 п. 2.8 Протокол про адміністративне правопорушення складається у двох примірниках. Другий примірник протоколу під розписку вручається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності. Відповідно до ч. 2 п. 2.9 даного порядку У разі, якщо особа, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, відмовляється від ознайомлення з таким протоколом, або в неї відсутні зауваження щодо змісту протоколу уповноважена особа, що складає протокол, робить про це відповідний запис у протоколі, який засвідчується підписом уповноваженої особи. Якщо особа відмовилася від отримання протоколу, то в ч. 2 п. 13 Порядку оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення зазначено, що Другий примірник складеного протоколу та копії інших матеріалів, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, рекомендованим листом із зворотним повідомленням про вручення та з описом вкладення протягом 10 календарних днів разом iз супровідним листом в конверті з позначкою "особисто" направляються особі, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, у разі якщо вказана особа: відмовляється від отримання другого примірника протоколу, або не з`являється для ознайомлення з протоколом. Вiдмiткою про вручення другого примірника протоколу про адмiнiстративне правопорушення у цьому випадку є підпис на зворотному повідомленні про вручення, датою вручення є дата, зазначена на цьому повідомленні. Тому, суд вважає, що протокол серії БР № 009662 від 19.07.2019 року складений з вагомими порушеннями, тому не може бути врахований судом як належний доказ.

Окрім цього, відповідно до п.3 розділу IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, Направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами).

Згідно п.8 розділу II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої

Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони

здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції, тобто, видається в письмовому вигляді. Всупереч цього інспектор СРПП направлення ОСОБА_1 не видавав.

Також, суд зазначає, що поліцейським ОСОБА_5 було порушено вимоги ст.265-2 КУпАП, а саме: у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено правопорушення, передбачене ч.1, 2, 3 і 4 ст. 130 цього Кодексу, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб. Про тимчасове затримання робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

Проте, як було встановлено в судовому засіданні та відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення і доданих до нього матеріалів, особа, яка керувала транспортним засобом взагалі не була позбавлена керування транспортним засобом шляхом його затримання, хоча працівник поліції підозрював ОСОБА_1 у вживанні алкоголю, однак не відсторонив його від керування, а навпаки, водій далі продовжив рух за кермом трактора.

Одночасно в судовому засіданні було встановлено, що при свідках жодних прав особі, яка притягується до адміністративної відповідальності не було роз"яснено та не запропоновано звернутися за захистом до адвоката.

Диспозиція ч.2 ст.130 КУпАП, передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, а саме: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто при розгляді матеріалів суд повинен встановити: чи було повторно протягом року вчинено ОСОБА_1 будь-якого з порушень, передбачених частиною першою статті 130 КУпАП.

Судом було встановлено, що відповідно до електронної системи Д-3 Білокуракинського районного суду Луганської області, 27.11.2018 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КупАП та призначено стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює сумі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Однак про це до матеріалів справи не надано жодної довідки чи постанови суду. Інспектором СРПП Білокуракинського ВП ГУНП в Луганській області Киященком М.Ю. додано до матеріалів справи довідку про вчинення ОСОБА_1 попереднього правопорушення за ст.130 ч.2 КУпАП та зазначено серію та номер протоколу БР009662, тобто зазначено протокол за яким на даний час притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ..

Таким чином, в судовому засіданні не знайшов підтвердження факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП.

Тому, згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП України.

Керуючись ст.ст. 1, 130, 247, 251, 265-2, 283, 284 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту її проголошення.

Суддя Білокуракинського

районного суду Луганської області О.Ю. Максименко