Справа № 347/1109/19
Провадження № 33/4808/308/19
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Крилюк М. І.
Суддя-доповідач Шкрібляк
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2019 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Шкрібляк Ю.Д., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Бельмеги М.В. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою (далі АС) ОСОБА_1 , на постанову судді Косівського районного суду від 25 червня 2019 року, -

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець, АДРЕСА_1, громадянин України,?

визнаний винуватим за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у сумі 384 (триста вісімдесять чотири ) грн. 00 коп.

З постанови судді вбачається, що 03.06.2019 року о 01 год. 57 хв. ОСОБА_1 в селище Кути, по вул. Вижницька, керував ТЗ марки ВАЗ 2106 д.н. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння, в установленому законом порядку відмовився, в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР.

У своїй АС ОСОБА_1 покликається на те, що постанова судді щодо нього є незаконною, необґрунтованою, і такою, що винесена з порушенням норм чинного процесуального та матеріального права, висновки судді не відповідають фактичним обставинам справи. Суддя належним чином не дослідив усіх обставин справи та безпідставно притягнув його до адміністративної відповідальності і при цьому порушив право на захист.

Просить постанову судді Косівського районного суду від 25 червня 2019 року щодо нього скасувати.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 було роз`яснено його права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст.63 Конституції України.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 та його захисник підтримали подану АС.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 пояснив, що дійсно 03 червня 2019 року о 01 год. 57 хв. він із своїм знайомим ОСОБА_4 на автомобілі марки ВАЗ 2101 д.н.з НОМЕР_2 , який експлуатує на підставі доручення, поїхали на АЗС, що розташована біля мосту на поблизу Вижниця, в селищі Кути. За кермом автомобіля перебував ОСОБА_4 . По вулиці Вижницька заїхали в подвір`я до знайомого ОСОБА_4 і вийшли з машини. Через короткий проміжок часу до них підійшли працівники поліції, які почали розпитувати хто власник машини. На пропозицію працівників поліції пройти освідчення на стан вживання алкоголю, відповів, що автомобілем керував не він, а його товариш ОСОБА_4 , а тому відмовляється проходити такий огляд.

Під час судового розгляду просив суддю дати йому можливість найняти адвоката, щоб він захищав його інтереси, однак суддя повідомила, що їй все одно зрозуміло , що він винуватий.

Постанову судді щодо нього вважає незаконною, а тому просить її скасувати, а провадження у справі закрити.

Заслухавши пояснення апелянта ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Бельмегу М.В, які просять скасувати постанову, а провадження закрити; переглянувши відеозаписи, з нагрудних камер інспекторів поліції; перевіривши матеріали справи та додані документи, вважаю, що АС слід задовольнити, виходячи із наступного.

За змістом ч.2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності, а згідно з ч. 1 ст. 7 цього ж Кодексу, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Між тим, вказані вимоги закону, суддею першої інстанції не було дотримано та порушено право на захист.

Як вбачається з матеріалів справи, висновки судді про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, ґрунтуються на даних протоколу про адміністративне правопорушення та письмових поясненнях свідків. Разом з тим, у судовому засіданні першої інстанції ні поліцейський ОСОБА_11 , ні свідки, які були присутні під час складання протоколу: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 допитані не були.

Протокол про адміністративне правопорушення - процесуальний документ, який є підставою для розгляду та вирішення справи про адміністративне правопорушення.

В протоколі про адміністративне правопорушення, зазначено тільки про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, однак, будь-яких інших об`єктивних доказів щодо керування транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння вказаний протокол не містить. Також в матеріалах справи відсутні будь-які інші докази про обставини, що підлягають встановленню по даній справі.

Суд апеляційної інстанції також звертає увагу на те, що із відеозапису не видно, що працівник поліції ОСОБА_11 зупинив транспортний засіб марки ВАЗ 2101 д.н.з НОМЕР_2 і, що ним керував ОСОБА_1 . Разом з тим з відеозапису видно, що особа чоловічої статті стверджувала, що саме він керував даним транспортним засобом, власником якого є ОСОБА_1 , який був пасажиром вказаного автомобіля.

Таким чином, працівнику поліції ОСОБА_11 на місці зупинки не було відомо хто безпосередньо керував транспортним засобом до його зупинки.

З переглянутого відеозапису під час апеляційного розгляду неможливо встановити, хто саме керував транспортним засобом, який зазначений в протоколі про адмінправопорушення та зображено на відеозаписі.

Зміст викладених обставин адміністративного правопорушення у протоколі, не узгоджується із сукупністю інших доказів по справі, які були предметом перевірки під час апеляційного розгляду. В АС та в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 стверджував, що він не керував транспортним засобом, а лише знаходився в ньому, як пасажир.

Будь-яких інших доказів, які б об`єктивно підтверджували про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у справі відсутні і не здобуто під час апеляційного розгляду.

Таким чином одним з доказів, того що протокол про адміністративне правопорушення є недопустимим доказом, і є те, що умисно не з`явились( хоча неодноразово викликались) свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , і сам працівник поліції ОСОБА_11 , який складав протокол.

В той же час, відповідно до ст. 62 Конституції України всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Відповідно до п. 1.10 ПДР, водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі. Крім цього, з огляду на положення п. 1.10 ПДР та диспозицію ст. 130 КУпАП, ОСОБА_1 в даній ситуації неможливо визнати водієм, оскільки матеріали справи, пояснення свідків та відеозапис не містять відомостей, які б підтверджували факт керування ним транспортним засобом. Апеляційний суд визнає доводи АС об`єктивними про те, що суддя не вжив вичерпних заходів для з`ясування дійсних обставин справи та дії особи, що притягалась до адміністративної відповідальності, обґрунтованими.

Таким чином, по даній справі вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 не доведено поза всяким розумним сумнівом, а саме факт керування ним транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, за що передбачено відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому апеляційний суд приходить до висновку, про відсутність в його діях події і складу даного адміністративного правопорушення, що є підставою для закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 цього Кодексу.

В судовому засіданні першої інстанції ОСОБА_1 бажав мати захисника, суддею йому було в цьому відмовлено, чим порушено його право на захист.

Разом з тим, як вбачається із резолютивної частини постанови суддя першої інстанції наклав на ОСОБА_1 окрім штрафу, в розмірі 10200 гривень, ще позбавлення його права керувати транспортними засобами на строк один рік.

Як вбачається з листа Територіального сервісного центру, який надійшов на вимогу апеляційного суду, що громадянину ОСОБА_1 посвідчення водія на право керування транспортними засобами у територіальних центрах області та колишніх підрозділах реєстраційно-екзаменаційної роботи, не видавалось.

За таких обставин ОСОБА_1 неможливо визнати водієм, в контексті ПДР та Закону України «Про дорожній рух», оскільки в нього відсутнє посвідчення водія відповідної категорії на керування транспортним засобом

Зібрані по справі докази, зокрема протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №053687, апеляційний суд визнає недостовірними, оскільки його зміст не відповідає встановленим фактичним обставинам справи, під час апеляційного розгляду, а тому оскаржувану постанову судді слід скасувати, як незаконну, та закрити провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Згідно положень п.2 ч.8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження справі.

За таких обставин, АС ОСОБА_1 підлягає задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити .

Постанову судді Косівського районного суду від 25 червня 2019 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, тобто на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду Ю.Д. Шкрібляк

Згідно з оригіналом

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду Ю.Д. Шкрібляк