Справа № 201/25/19
Провадження № 3/201/135/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Гончаренко В.М., за участю: прокурора Кривцун С.О., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Національного агентства з питань запобігання корупції, відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, працюючої начальником відділення поліції в метрополітені Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області, яка мешкає за адресою: м. Дніпро, вул. Новошкільна, 94/33, притягнутої за ч. 1 ст. 172-5 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Уповноваженою особою Національного агентства з питань запобігання корупції складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-5 КУпАП у відношенні ОСОБА_1, відповідно до якого остання, перебуваючи на посаді заступника начальника відділення поліції начальника слідчого відділення відділення поліції в аеропорту Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області, будучи суб'єктом, визначеним підпунктом «з» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», тобто поліцейським, 10 березня 2017 року у приміщенні приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу по вул. Шевченка, 11/119 в м. Дніпрі, отримала у власність подарунок від ТОВ «Будінвестперспектива» у вигляді квартири за адресою: вул. Новошкільна, 94/12 в м. Дніпро, вартістю 102 500 гривень, яка перевищує один прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на день прийняття подарунка, чим порушила вимоги ст. 23 Закону України «Про запобігання корупції».

ОСОБА_1 у судовому засіданні повідомила, що не визнає свою провину у скоєнні правопорушення, пов'язаного з корупцією, оскільки не отримувала такий подарунок у зв'язку із здійсненням нею своєї службової діяльності, при цьому оформлення угоди в такий спосіб було обумовлено сімейними обставинами задля того щоб уникнути у майбутньому можливого поділу майна набутого у шлюбі, вказана квартира фактичного була придбана за кошти, що були виділені їй її матір'ю, до того ж ці кошти, як і саму квартиру, вона задекларувала у встановленому порядку та строки, а тому просила суд дану справу про адміністративне правопорушення закрити, у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-5 КУпАП. Крім того остання просила звернути увагу на той факт, що вона не отримувала копію протоколу про адміністративне правопорушення, а запрошення до НАЗК прийшло із значним запізненням по пошті, при цьому в той період вона хворіла і знаходилась на лікарняному і в будь-якому разі не могла з'явитись на складання цього протоколу, а отже їй не розяснювались її права, що вона вважає значним порушенням, допущеним з боку уповноваженої посадової особи.

Прокурор у судовому засіданні вважав за можливе притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-5 КУпАП, посилаючись на достатність доказів винуватості останньої у вчиненні зазначеного правопорушення, у зв'язку з чим просив суд накласти на останню адміністративне стягнення у вигляді штрафу з конфіскацією подарунку.

Вислухавши думки учасників провадження, а також дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що дана адміністративна справа підлягає закриттю за відсутністю складу правопорушення в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по наступним підставам.

Частиною 1 статті 172-5 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення встановлених законом обмежень щодо одержання подарунків.

Відповідно до вимог статті 23 Закону України «Про запобігання корупції» особам, зазначеним у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, заборонено безпосередньо або через інших осіб вимагати, просити, одержувати подарунки для себе чи близьких їм осіб від юридичних або фізичних осіб: 1) у звязку із здійсненням такими особами діяльності, повязаної із виконанням функцій держави або місцевого самоврядування; 2) якщо особа, яка дарує, перебуває в підпорядкуванні такої особи.

Правова природа такого правопорушення, пов'язаного з корупцією повиннп визначатись виходячи зі змісту поняття корупції, наведеного в ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», а саме: корупційними визнаються лише ті неправомірні діяння, які спрямовані на задоволення корисливого або іншого особистого інтересу особи, зазначеної в частині першій статті 3 Закону, чи інтересу третіх осіб. За змістом цього визначення обов'язковою ознакою, за якою неправомірні діяння осіб визнаються корупційними, є корисливий або інший особистий інтерес.

Аналізуючи диспозицію вищевказаної норми ч. 1 ст. 172-5 КУпАП слід зазначити, що з обєктивної сторони таке правопорушення становить діяння у вигляді одержання у власність речей або майнових прав з порушенням вимог вищезазначеного Закону. Зокрема, це порушення, матиме місце у разі одержання подарунку в звязку з виконанням особою функцій держави або органів місцевого самоврядування, тобто обумовлюється службовим становищем одержувача, посадою, яку він обіймає. Повязаними із виконанням службових обовязків є подарунки, що надаються як подяка за раніше вчинені службовцем дії (бездіяльність) або прийняті ним рішення на користь дарувальника або третіх осіб; або даруються в очікуванні заздалегідь необіцяного вчинення публічним службовцем дій (бездіяльності) або прийняття ним рішень на користь дарувальника чи третіх осіб. Таким чином, для наявності корупційного правопорушення має бути встановлений звязок між виконанням особою функцій держави або органів місцевого самоврядування та одержанням подарунка. Встановлення цих фактів має бути відображено в протоколі про адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, та, відповідно, в постанові суду. Якщо такий звязок у конкретному випадку не встановлено, відповідальність за ч. 1 ст. 172-5 КУпАП виключається.

З матеріалів справи випливає, що ОСОБА_1 дійсно отримала у власність квартиру за адресою: вул. Новошкільна, 94/12 в м. Дніпро шляхом укладення договору дарування з ТОВ «Будінвестперспектива», однак уповноваженою посадовою особою, якою було складено цей протокол, не було надано жодних доказів на підтвердження того факту, що такий подарунок відноситься до категорії неправомірних через свою корупційну складову, яка обумовлена здійсненням такою особою своєї службової діяльності. Лише сам по собі факт отримання у власність майна особою, яка притягається до адміністративної відповідальності не свідчить достовірно про порушення останньою встановлених Законом України «Про запобігання корупції» вимог, заборон та обмежень.

Отже судом констатується відсутність допустимих і належних доказів, якими б підтверджувалось існування в діях ОСОБА_1 порушення, повязаного з корупцією, зокрема передбаченого ч. 1 ст. 172-5 КУпАП, оскільки обмеження щодо одержання подарунків розповсюджуються лише на випадки, коли такі подарунки одержуються у звязку із здійсненням такими особами діяльності, повязаної із виконанням функцій держави або місцевого самоврядування або отримуються від підпорядкованих ним осіб, а доказів на наявність такого зв'язку надано не було.

В даній справі відсутні будь-які фактичні дані, на підставі яких, поза розумним сумнівом, що є стандартом доведення, необхідним для визнання особи винною, може бути зроблений обґрунтований висновок про те, що в даному випадку ОСОБА_1 порушила обмеження щодо одержання подарунків, тобто отримала їх у зв'язку із здійсненням нею своєї службової діяльності. Наявність звязку між виконанням особою функцій держави або органів місцевого самоврядування та одержанням подарунка є однією з обовязкових складових, яка обумовлює заборону для одержання такою особою подарунку від юридичних або фізичних осіб, а тому його відсутність виключає в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-5 КУпАП.

Крім того необхідно зазначити, що відповідно до вимог ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. За наявності свідків і потерпілих протокол про адміністративне правопорушення підписується також цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

Частиною 2 ст. 254 КУпАП передбачено, що протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Однак, з матеріалів адміністративної справи випливає, що під час їх оформлення особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не була опитана, їй не було вручено протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього докази, а отже ОСОБА_1 не була ознайомлена з предявленим їй звинуваченням належним чином, оскільки протокол відносно неї було складеного за її відсутності.

Разом з цим слід підкреслити, що після складання даного протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не була запрошена уповноваженою посадовою особою для ознайомлення з його змістом, оскільки в матеріалах справи немає відповідних повідомлень про вручення поштового відправлення останньому, а отже слід констатувати, що їй не були розяснені її права і обовязки, передбачені ст. 268 КУпАП, не надано можливість подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу. Зазначена бездіяльність уповноваженої посадової особи негативно впливає на процесуальне положення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що в умовах рівноправності та змагальності сторін є недопустимим.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, від 04.11.1950 року, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування п. 2 ст. 6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини» Eur. Court H.R. Kadubec v. Slovakia, Judgment of 2 September 1998. Reports. 1998 VI. представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення, і, отже ст. 6 не може бути застосована. Однак Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу. Тобто, Європейський суд з прав людини фактично визнав застосування гарантій ст. 6 Конвенції на адміністративні правопорушення, а не тільки кримінальні.

В світлі даної ситуації, слід вважати, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-5 КУпАП, оскільки суд вправі обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Отже, враховуючи, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про відсутність поставленого у вину уповноваженою особою НАЗК в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-5 КУпАП, відповідальність за яке встановлюється за порушення встановлених законом обмежень щодо одержання подарунків, у зв'язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КупАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 247 п. 1, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, притягнутої за ч. 1 ст. 172-5 КУпАП закрити за відсутністю складу правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набрала чинності:

Суддя: В.М. Гончаренко