Провадження № 33/824/2530/2019 Доповідач в суді II інстанції - Рудніченко О.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2019 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Рудніченко О.М.

секретар: Ганжа В.В.

за участю:

прокурора Панафеда Н.М.,

особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 23 травня 2019 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадянки України, працюючої заступником начальника управління з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції-начальником відділу з питань шукачів захисту Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області,зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ,-

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 , обіймаючи посаду головного спеціаліста відділу з питань тимчасового та постійного проживання іноземців і осіб без громадянства Департаменту у справах іноземців та осіб без громадянства Державної міграційної служби України, будучи державним службовцем категорії «В», відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюються вимоги ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення встановленого законом десятиденного строку, не своєчасно повідомила Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у майновому стані, з моменту отримання доходу у вигляді подарунку у не грошовій формі, земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,007 га, кадастровий номер :85:451:0021 , оціночною вартістю 105872 гривні, що перевищує 50 прожиткових мінімумів встановлених для працездатних осіб на 1 січня 2017 року, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 , обіймаючи посаду головного спеціаліста відділу з питань тимчасового та постійного проживання іноземців і осіб без громадянства Департаменту у справах іноземців та осіб без громадянства Державної міграційної служби України, будучи державним службовцем категорії «В», відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюються вимоги ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції»,в порушення встановленого законом десятиденного строку,не своєчасно повідомила Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у майновому стані, з моменту отримання доходу у вигляді подарунку у не грошовій формі, земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 0,2500 га, кадастровий номер :01:023:0019 , оціночною вартістю 419461 гривня, що перевищує 50 прожиткових мінімумів встановлених для працездатних осіб на 1 січня 2017 року, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 23 травня 2019 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 гривень та стягнуто судовий збір на користь держави у розмірі 384 грн. 20 коп.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 23 травня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 172-6 КУпАП та прийняти нову постанову, якою провадження у справі закрити.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що постановляючи оскаржуване рішення, суд не врахував що додані до протоколів документи є копіями, які не містять засвідчувальних написів взагалі. Таким чином, суд першої інстанції не переконався у достовірності та належності наданих доказів.

Також, судом не було враховано, що як у ситуації, викладеній в протоколі № 181 так і в протоколі № 182, дата виявлення правопорушення 12.03.2019 не відповідає дійсності, адже дані додані до протоколів свідчать про те, що всі докази по справі були зібрані 06.02.2019, а сам протокол з незрозумілих причин складено лише через місяць - 12.03.2019.

Окрім того, апелянт зазначає, що причиною невчасного подання була несправна робота електронного ключа, умислу на невчасне подання декларації ОСОБА_1 не мала, як і на будь-яке приховування того, що набуте таке майно у власність, про що свідчить відображення майна у деклараціях, як про зміну майнового стану, так і щорічних деклараціях.

В першому випадку нею було пропущено 5 днів для подачі декларації про зміну майнового стану, у другому випадку 4 дні.

ОСОБА_1 просить врахувати, що вона не мала умислу на несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, а матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно неї, не доводять тих обставин, що такий умисел мав місце, що свідчить про відсутність вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відтак робить неможливим притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за даною статтею.

Апелянт просить врахувати її службові характеристики, відповідно до яких остання характеризується виключно позитивно, врахувати наявність у неї на утриманні неповнолітньої дитини, вкрай тяжкі наслідки, які можуть настати для ОСОБА_1 в разі притягнення до відповідальності, а саме звільнення.

Просить врахувати, що порушення вимог законодавства сталося через її тяжкий психологічний та моральний стан, пов`язаний із с сімейними обставинами в той період.

Так, у 2017 році між ОСОБА_1 та її сестрою фактично було розділено майно, яке належало їм на правах спільної сумісної власності. Розподіл майна супроводжувався значними конфліктами в сім`ї, що суттєво вплинуло на її моральний стан.

При неодноразові спробі заповнити декларації про зміну майнового стану ОСОБА_1 не могла зайти в систему через несправність електронного ключа.

Всі ці обставини ОСОБА_1 зазначались у суді першої інстанції, однак суд не надав їм жодної оцінки, що є порушенням норм процесуального та матеріального права.

Заслухавши доповідь судді,

думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити постанову суду першої інстанції без змін,

пояснення ОСОБА_1 , яка просила задовольнити апеляційну скаргу,

дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 ст. 172-6 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунку в установі банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані.

При ухваленні рішення у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , суд першої інстанції всебічно та повно дослідив наявні в матеріалах справи докази в частинні встановлення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП та прийшов до обґрунтованого та вмотивованого висновку про те, що ОСОБА_1 , обіймаючи посаду головного спеціаліста відділу з питань тимчасового та постійного проживання іноземців і осіб без громадянства Департаменту у справах іноземців та осіб без громадянства Державної міграційної служби України, будучи державним службовцем категорії «В», являючись суб`єктом відповідальності відповідно до п.п. «в» п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закон), примітки до статті 172-6 КУпАП, на яку поширюється дія Закону, в порушення вимог ч.2 ст. 52 Закону, пункту 1 рішення НАЗК від 10.06.2016 №2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» та пункту 6 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Реєстру, затвердженого рішенням НАЗК від 10.06.2016 №3, у десятиденний строк з моменту придбання майна письмово не повідомила НАЗК про суттєві зміни в майновому стані.

Однак, при накладенні адміністративного стягнення суддя першої інстанції не врахував, що на момент розгляду справи закінчилися строки накладення адміністративного стягнення, та прийшов до помилкового висновку, що датою виявлення даних адміністративних правопорушень - є дата складання протоколу. Так, як вбачається з матеріалів справи, про факт правопорушення, пов`язаного з корупцією, вже було відомо 06.02.2019 року, оскільки саме в цей день у ОСОБА_1 відібрали пояснення з даного приводу.

Згідно з вимогами п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, в зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

За правилами ч.3 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених ст.ст. 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

З урахуванням викладеного, приходжу до висновку, що постанова суду першої інстанції підлягає зміні з закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 38, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 23 травня 2019 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП - змінити.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.7 ч.1 ст. 247, ст. 38 КУпАП.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Рудніченко