ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №653/996/19 Головуючий в І інстанції: Берлімова Ю.Г.
Провадження №33/819/324/19 Доповідач: Чорна Т.Г.
Категорія: ч.2 ст.172-6 КУпАП
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2019 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Херсонського апеляційного суду Чорна Т.Г., за участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її адвоката Большакова Володимира Миколайовича, прокурора Гончарова Віталія Геннадійовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Генічеського районного суду Херсонської області від 13 травня 2019 року, якою її визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 176-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Генічеського районного суду Херсонської області від 13 травня 2019 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.176-2 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн., стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 384 грн.

З постанови суду вбачається, що ОСОБА_1 перебуваючи на посаді начальника відділу фінансово-господарського забезпечення апарату Генічеської районної державної адміністрації Херсонської області, будучи суб?єктом відповідальності за адміністративне корупційне правопорушення згідно підпункту «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», набувши на підставі договору дарування від 16.05.2018 року право власності на нерухоме майно квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 293 742 гривень, що перевищує поріг у 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01 січня 2018 року, в порушення ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» не повідомила Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у своєму майновому стані, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, а саме "неповідомлення про суттєві зміни у майновому стані".

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, як пропущений з поважних причин, оскільки повний текст постанови нею був отриманий лише 24.05.2019 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою та скасувати постанову суду, провадження у справі закрити, у зв?язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, зазначаючи про те, що не мала умислу на приховування інформації про прийняття в дар нерухомого майна та не мала жодних мотивів для уникнення декларування, оскільки в щорічній декларації про доходи за 2018 рік вказала відомості про набуте у власність майно.

В письмових запереченнях прокурор Касьяненко І.В. зазначив про відсутність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження та необґрунтованість скарги ОСОБА_1

Позиція прокурора щодо відсутності підстав для поновлення строку ОСОБА_1 на апеляційне оскарження постанови суду є неприйнятою, а посилання на те, що вона повинна була своєчасно, а не після набрання постановою законної сили, подати до суду заяву про надання їй постанови підлягають відхиленню, оскільки згідно ч.1 ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи, копія постанови протягом трьох робочих днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Матеріали справи не містять доказів виконання судом вимог вище зазначеної норми права.

Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її адвоката Большакова В.М., дослідивши доводи апеляційної скарги, яку останні підтримали, думку прокурорів Касьяненка І.В. та Гончарова В.Г. які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, суд дійшов до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно підпункту "в" п.1 ч.1 ст.3 Закону України "Про запобігання корупції" державні службовці є суб`єктами відповідальності за правопорушення пов`язані з корупцією.

ОСОБА_1 , обіймаючи посаду начальника відділу фінансово-господарського забезпечення апарату Генічеської районної державної адміністрації згідно ст. ст. 1, п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції», є суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією.

Згідно ч.2 ст.52 Закону України "Про запобігання корупції" у разі суттєвої зміни у майновому стані суб`єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб`єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов`язаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Згідно ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" прожитковий мінімум на одну працездатну особу з 01 січня 2018 року становив 1762 грн.

Відповідно, сума 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня 2018 року складала 88100 грн.

На підставі договору дарування від 16.05.2018 року ОСОБА_1 набула право власності на нерухоме майно квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 293 742 гривень.

В порушення вимог ч.2 ст.52 Закону України "Про запобігання корупції" ОСОБА_1 не повідомила Національне агентство про суттєві зміни у своєму майновому стані. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи та поясненнями ОСОБА_1 .

Разом з тим, частина 2 статті 172-6 КУпАП включена до глави 13-А "Адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією" та передбачає відповідальність за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані.

Згідно ч.1 Закону України "Про запобігання корупції" корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Згідно ч.1 Закону України "Про запобігання корупції" корупція - використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей.

Згідно ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного корупційного правопорушення, крім іншого, необхідно враховувати наявність суб`єктивної сторони даного правопорушення, яка, виходячи із поняття корупційного правопорушення, викладеного в ч.1 ст.1 Закону України "Про запобігання корупції", завжди характеризується умисною формою вини.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Крім того, згідно з п.2 роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» вих. № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року, суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності. Також, на умисну форму вини, а також наявність відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи, чи інтересу третіх осіб, як на обов`язкові ознаки корупційного правопорушення звертає увагу Конституційний Суд України в рішенні від 06.10.2010 року (справа №1-27/2010).

З наданих суду апеляційної інстанції доповнень до апеляційної скарги вбачається, що 30 січня 2019 року ОСОБА_1 подала до Агентства з питань запобігання корупції щорічну декларацію, в якій особисто розмістила інформацію про отриману в власність квартиру згідно договору дарування, а також вказала її дійсну вартість у загальному розмірі 293 742, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру декларації (а.с.131- 136).

Отже дії ОСОБА_1 були направлені на декларування свого майнового стану, а не на ухилення від такого декларування чи приховування суттєвих змін свого майнового стану.

Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що будь-які докази того, що ОСОБА_1 діяла умисно з використанням наданих їй повноважень, усвідомлювала протиправний характер своїх дій, який посягає на встановлений правопорядок, в матеріалах адміністративної справи відсутні.

Крім того, в результаті таких дій ні ОСОБА_1 особисто, ні інші особи не отримали будь-якої вигоди, а тому, суд приходить до висновку про відсутність в діях останньої суб`єктивної сторони складу адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП.

Крім того, згідно ч.1 ст.4 Закону України "Про запобігання корупції" Національне агентство з питань запобігання корупції є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику.

Згідно п.8 ч.1 ст.11 Закону України "Про запобігання корупції" до повноважень Національного агентства належить здійснення в порядку, визначеному цим Законом, контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно ч.3 ст.12 Закону України "Про запобігання корупції" у разі виявлення ознак адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, уповноважені особи Національного агентства складають протокол про таке правопорушення, який направляється до суду згідно з рішенням Національного агентства. У разі виявлення ознак іншого корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, Національне агентство затверджує обґрунтований висновок та надсилає його іншим спеціально уповноваженим суб`єктам у сфері протидії корупції. Висновок Національного агентства є обов`язковим для розгляду, про результати якого воно повідомляється не пізніше п`яти днів після отримання повідомлення про вчинене правопорушення.

Верховний Суд у своєму рішенні від 26 березня 2018 року в справі № 800/513/17 дійшов висновку, що здійснення контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у тому числі щодо достовірності і повноти відомостей, зазначених суб`єктом декларування у декларації, належить до виключної компетенції Національного агентства з питань запобігання корупції.

Натомість, з матеріалів справи вбачається, що перевірка стосовно ОСОБА_1 проводилась працівниками Управління захисту економіки в Херсонській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, які відбирали пояснення, робили запити, збирали докази, складали протокол про адміністративне правопорушення.

При цьому в матеріалах справи відсутні дані щодо проведення Національним агентством відповідної перевірки стосовно ОСОБА_1 , затвердження та надсилання обґрунтованого висновку про порушення останньою законодавства у сфері запобігання корупції, що б могло бути правовою підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно ч.1, ч.2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, є помилковим, оскільки матеріали справи не містять відомостей, які б вказували на те, що остання, не подавши повідомлення про суттєві зміни майнового стану протягом десятиденного строку з моменту набуття у власність за договором дарування квартири, мала умисел на порушення вимог фінансового контролю чи переслідувала будь-який корупційний інтерес.

Викладені обставини свідчать про недоведеність наявності в діянні ОСОБА_1 суб`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, що свідчить про обґрунтованість апеляційної скарги і виключає можливість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вказаною правовою нормою.

У зв`язку з вищевикладеним, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції відносно ОСОБА_1 є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з істотними порушеннями вимог КУпАП, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, а провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 - закриттю відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП.

Керуючись ст.7, ст.9, ст.10, ч.2 ст.172-6, ст.ст.245, 247, 251, 252, 280, 284,294 КУпАП, Законом України "Про запобігання корупції", суд

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Генічеського районного суду Херсонської області від 13 травня 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Генічеського районного суду Херсонської області від 13 травня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-6 КУпАП - скасувати, а провадження у справі - закрити, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Херсонського

апеляційного суду підпис Т.Г. Чорна

Згідно з оригіналом:

Суддя Т.Г. Чорна