ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/100/19 Справа № 185/6872/18 Суддя у 1-й інстанції - Тимченко С. О. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 з клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження постанови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 жовтня 2018 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, -

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки та стягнуто судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп., -

ВСТАНОВИВ:

Згідно оскаржуваній постанові суду першої інстанції та протоколу про адміністративне правопорушення що 26 червня 2018 року о 07 годині 45 хвилин ОСОБА_1 по вул. Луганській, 235 м. Павлограда керував автомобілем ГАЗ-2403, державний номер НОМЕР_1, в стані наркотичного сп'яніння, згідно висновку медичного огляду № 313 від 26 червня 2018 року. Порушення вчинено повторно протягом року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить строк апеляційного оскарження - поновити, постанову суду першої інстанції - скасувати, справу про адміністративне правопорушення - закрити у зв'язку з закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження вказує, що його не було належним чином повідомлено про дату та час розгляду справи, а тому він був позбавлений можливості надати суду пояснення і долучити документи, а копію постанови йому не було вручено, про її існування він дізнався 27 листопада 2018 року з судового реєстру.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги зазначає, що він не згоден з постановою суду першої інстанції, оскільки його незаконно притягнуто до відповідальності, так як строки притягнення до відповідальності вже закінчилися, оскільки він вчинив правопорушення 26 червня 2018 року, а постанову винесено 02 жовтня 2018 року за збігом трьох місяців, як встановлено ст. 38 КУпАП.

Одночасно вказує, що його неправомірно притягнуто до відповідальності за ч. 2 ст. 130 КупАП, посилаючись на наявність постанови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2018 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП та Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2018 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що свідчить про необхідність кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з'явився, був повідомлений про час, місце та дату розгляду справи належним чином, клопотань від останнього про перенесення справи до суду не надходило, а тому у відповідності до ст. 294 КУпАП розгляд справи проведено без вказаної особи.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Вирішуючи клопотання апелянта про поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції вважає за необхідне його задовольнити, оскільки доводи останнього про те, що він дізнався про існування постанови вже за межами строку апеляційного оскарження підтверджуються матеріалами справи, оскільки відомостей про отримання ним відповідної копії відсутні, а отже є підстави для висновку, що строк апеляційного оскарження був пропущений ним з поважної причини.

Розглядаючи вимоги апеляційної скарги по суті, суд апеляційної інстанції вважає викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, таким, що відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом поліцейського; висновком щодо результатів медичного огляду від 26 червня 2018 року № 313; поясненнями ОСОБА_1

Матеріалами провадження встановлено, що ОСОБА_1 протягом року було притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП останній раз рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2018 року, що свідчить про наявність в його діях ознак повторності.

Відповідальність за ч. 2 ст. 130 КУпАП настає за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КупАП, у даному випадку за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів.

Вказані положення кореспондують з положеннями п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, згідно з якими водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Даючи оцінку вищевказаним доказам апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, зафіксованого в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього уповноваженою особою органів поліції.

Аналізуючи доводи апелянта про те, що його дії необхідно було кваліфікувати не за ч. 1 ст. 130 КупАП, а за ч. 3 ст. 130 КУпАП, оскільки на момент розгляду справи в суді першої інстанції рішеннями Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2018 року та Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 липня 2018 року його вже було притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КупАП, то слід зазначити наступне.

У відповідності до ч. 3 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ст. 255 КУпАП зазначене вичерпне коло осіб, які уповноважені складати протокол про адміністративне правопорушення та згідно ст. 257 КУпАП направляють його до органу, який уповноважений здійснювати розгляд справи про адміністративне правопорушення, яким у даному випадку відповідно до ст. 221 КУпАП є районні, районні у містах, міські чи міськрайонні суди.

Крім того, згідно положень КУпАП особу можливо вважати такою, яка піддавалася адміністративному стягненню тільки з моменту, коли відповідне рішення певної уповноваженої особи, органу або суду набрало законної сили, при цьому сам факт складання протоколу про адміністративне правопорушення не може свідчити про те, що особу буде притягнуто до відповідальності за вчинене нею адміністративне правопорушення, а тому слід вважати, що протокол про адміністративне правопорушення слугує тільки підставою для вирішення питання про винність особи та притягнення її до відповідальності у суді.

Відповідно до ст. 294 КУпАП постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого ст. 32 або 32-1 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи протокол про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП було складено 30 липня 2018 року, при цьому враховано рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2018 року, яким останнього було притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КупАП, яке набрало законної сили 09 липня 2018 року, при цьому відомостей щодо набрання законної сили рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 липня 2018 року, яким було притягнуто останнього до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на які звертає увагу апелянт, не надходило, а тому у працівників поліції на момент складання протоколу за даним фактом не було підстав вважати, що ОСОБА_1 вже двічі було притягнуто до відповідальності за ст. 130 КУпАП протягом року, а судом в свою чергу здійснено розгляд провадження за встановленими фактичними обставинами, які мали місце станом на 30 липня 2018 року, у зв'язку з чим зазначені доводи апелянта є необґрунтованими.

Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом.

Аналізуючи доводи ОСОБА_1 щодо наявності підстав на момент винесення постанови суду першої інстанції для закриття провадження у зв'язку з закінченням строків, передбачених ст. 38 КупАП, то такі доводи заслуговують на увагу.

У відповідності до ст. 38 КупАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, у яких стягнення може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Матеріалами провадження встановлено, що адміністративне правопорушення, інкриміноване ОСОБА_1, було виявлено 26 червня 2018 року, а рішення про притягнення його до відповідальності винесено 02 жовтня 2018 року, що є за межами строків, встановлених ст. 38 КУпАП.

Зважаючи на те, що вчинене ОСОБА_1 правопорушення було виявлене більше, ніж за три місяці до дня притягнення останнього до адміністративної відповідальності оскаржуваною постановою суду першої інстанції, провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо нього підлягало закриттю на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з чим оскаржувана постанова суду першої інстанції не може залишатися в силі у цій частині.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, а постанову місцевого суду - скасувати в частині накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку апеляційного оскарження постанови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 жовтня 2018 року - задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 жовтня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП - скасувати в частині накладення адміністративного стягнення.

Винести нову постанову, якою провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Дніпровського

апеляційного суду Крот С.І.