П О С Т А Н О В А

Іменем України

21.01.2019 року м.Львів

суддя Франківського районного суду м. Львова Ванівський Ю.М. розглянувши матеріали, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, українця, працюючого в державному космічному агентстві України, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2

за ст.ст. 124,122-4 КУпАП

Встановив:

ОСОБА_1, 14.11.2018 р. о 11:00 год., у м. Львіві, по вул. Любінська, 17, керуючи автомобілем НОМЕР_1, не був уважним, не слідкував за дорожньою обстановкою, а саме не зреагував на її зміни, і н76е дотримався безпечної швидкості, здійснив наїзд на перешкоду у вигляді огорожі, власником, якої є ОСОБА_2, внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження та пошкоджень отримала огорожа. Крім того, ОСОБА_1, будучи причетним до вищевказаного ДТП, залишив місце пригоди не викликавши органи поліції.

Своїми діями водій автомобіля НОМЕР_1 порушив вимоги п.п. 2.3.б, 2.10.а,д, еПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст.ст.124, 122-4 КУпАП.

Вищевказані обставини підтверджуються протоколами про адміністративні правопорушення серії БР №140138 від 14 листопада 2018 року, серії БР №140138 від 14 листопада 2018 року.

ОСОБА_1, надав на адресу суду заяву, в якій зазначив, що визнає свою вину повністю, просить суворо не карати.

Відповідно до п. 2.3.б. ПДР України, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п. 2.10.а ПДР України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобовязаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Відповідно до п. 2.10.д ПДР України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобовязаний повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських;

Відповідно до п. 2.10.е ПДР України, вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об'їзд місця пригоди.

Відповідно до п. 12.1 ПДР України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Згідно статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з п. 1.1. ПДР України, ці Правила, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.1.9 ПДР України, особи, які порушують ПДР України, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні, ухваленому 29 червня 2007 року у справі "О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства", Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

У справі «Бербера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» ЄСПЛ відзначив, що, як правило, національні суди, зокрема суд першої інстанції, повинні оцінити подані їм докази.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документам.

Дослідивши матеріали справи, зокрема протоколи про адміністративні правопорушення про адміністративні правопорушення серії БР №140138 від 14 листопада 2018 року, серії БР №140138 від 14 листопада 2018 року, схему місця ДТП, рапорт, пояснення, а також враховуючи те, що правопорушник визнав свою вину, суд дійшов до висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 122-4 КУпАП.

З наведених міркувань та керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень 00 коп. в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384 (триста пятдесят дві) гривні 20 копійок.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова.

Суддя Ванівський Ю.М.