Справа № 169/17/19
Провадження № 3/169/184/19
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2019 року смт Турійськ

Суддя Турійського районного суду Волинської області Тітівалов Р.К.,

з участю:

особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності, ОСОБА_1,

розглянувши матеріали, які надійшли від Турійського відділення поліції Володимир-Волинського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, непрацюючої,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 184 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

До Турійського районного суду Волинської області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 184 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення: «29 листопада 2018 року зі служби у справах дітей надійшло подання про те, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання передбачених законодавством обовязків щодо виховання своїх дітей, а саме: діти систематично не відвідують Тагачинську ОСОБА_2 ступенів».

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердила, що у вересні 2018 року був період, коли пятеро з її дітей не ходили до школи в звязку з тим, що хворіли. До закладів охорони здоровя вона не зверталася і підтверджуючих документів надати не може. Взагалі, діти до школи ходять і навчаються добре.

За змістом положень статей 252, 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний всебічно, повно й об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності і з'ясувати, чи було вчинено правопорушення та чи винна в цьому особа, яка притягається до відповідальності.

Відповідно до вимог закону формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним із зазначенням місця, часу, способу його вчинення, мотивів і форми вини, а висновки суду щодо оцінки доказів мають вказуватись у вигляді точних і категоричних суджень, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.

Частиною 2 статті 184 КУпАП передбачено відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, якщо такі дії вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце тоді, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, умов проживання, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого й умисного нехтування ними своїми обов'язками.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для порушення органом поліції адміністративного провадження за частиною 2 статті 184 КУпАП щодо ОСОБА_1 стало подання служби у справах дітей Турійської РДА від 28 листопада 2018 року.

Відповідно до подання діти ОСОБА_1: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, Забар, ІНФОРМАЦІЯ_4, Рада, ІНФОРМАЦІЯ_5, Рустам, ІНФОРМАЦІЯ_6, Артем, ІНФОРМАЦІЯ_7, систематично не відвідують школу.

Служба у справах дітей, звертаючись до органу поліції із зазначеним поданням, просила вжити заходів для належного виконання ОСОБА_1 своїх обовязків по вихованню дітей та за необхідності вирішити питання про притягнення останньої до адміністративної відповідальності.

08 грудня 2018 року поліцейський ОСОБА_3 відібрав письмові пояснення у ОСОБА_1, в яких остання вказала, що діти не відвідували школу у звязку з тим, що хворіли.

Відповідно до висновку від 15 грудня 2018 року перевірку по факту ухилення від виконання ОСОБА_1 батьківських обовязків припинено.

Відомості про вжиття певних заходів органом поліції, про що просила в поданні служба у справах дітей, в матеріалах справи відсутні, а проведення перевірки обмежилося лише відібранням письмових пояснень у ОСОБА_1

Крім того, встановивши, що діти хворіли, орган поліції не перевірив цей факт, не встановив, коли саме діти не відвідували заняття у школі та чим це було зумовлено.

Судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення.

Проте, у протоколі про адміністративне правопорушення та доданих до нього документах відсутні відомості про те, які саме діти ОСОБА_1, оскільки в сімї пятеро дітей шкільного віку, та скільки днів були відсутні у школі, що унеможливлює перевірку систематичності пропуску дітьми занять у школі, що ставиться у провину ОСОБА_1

Аналіз диспозиції частини 2 статті 184 КУпАП та викладених обставин справи в їх сукупності дає підстави для висновку, що сам по собі факт відсутності дитини у школі не може бути доказом умисного ухилення матері дитини від належного виконання передбачених законодавством обовязків щодо виховання дитини та не може достовірно й беззаперечно свідчити про тривале й систематичне, свідоме й умисне нехтування батьками своїми обов'язками.

Будь-які належні та допустимі докази на підтвердження ухилення ОСОБА_1 в розумінні закону від виконання передбачених законом батьківських обов'язків щодо забезпечення виховання та навчання своїх дітей у матеріалах справи відсутні, що свідчить про формальний підхід органу, який порушив дане провадження, до встановлення і зясування обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, та відповідно до складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1

Відповідно до положень статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналіз наведених вище обставин та доказів в їх сукупності не дає достатніх і переконливих підстав дійти висновку про наявність в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 184 КУпАП, та про доведеність її винуватості у вчиненні цього правопорушення.

Будь-які належні, допустимі і беззаперечні докази на спростування вищевказаного в матеріалах справи відсутні.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (частини 1, 2 статті 7 КУпАП).

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на вказане, проаналізувавши та оцінивши відповідно до вимог статті 252 КУпАП наведені вище обставини справи та докази в їх сукупності, суддя дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 7, 184, 247, 252, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 184 КУпАП, закрити на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Турійський районний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя