П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.01.2019 Справа №607/23694/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого судді Братасюка В.М.

з участю секретаря Созанської Т.І.

прокурора Вікарука Ю.Ю.

особи, яка притягується до адміністративної до відповідальності ОСОБА_1

розглянувши матеріали, що надійшли з Управління захисту економіки в Тернопільській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого начальником Управління стратегічного розвитку міста Тернопільської міської ради,

за ч.2 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Із змісту протоколу №0900211 складеного 14.11.2018 року вбачається, що ОСОБА_1 перебуваючи з 10.02.2012 року на посаді начальника управління стратегічного розвитку міста Тернопільської міської ради, будучи згідно п.п. «в» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон), суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язані з корупцією, в порушення вимог ч.2 ст.52 Закону, в установлений законом термін, без поважних причин, несвоєчасно повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції (далі НАЗК) про суттєві зміни в майновому стані, чим вчинив правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснивши, що повністю розуміє зміст розяснених йому прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, визнав винним себе у вчиненому адміністративному правопорушенні, пояснивши, що він намагався подати відомості про суттєві зміни в майновому стані, але сайт НАЗК не працював належним чином, крім того у нього склалися складні сімейні відносини та було багато робочих завдань, через що він вчасно не повідомив про суттєві зміни в майновому стані.

Прокурор в судовому засіданні вважає, що ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні інкримінованого йому корупційного правопорушення та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу наближеного до мінімального.

Заслухавши пояснення особи, котра притягується до адміністративної відповідальності, виступ прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 1 КУпАП визначає, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Частинами 1 3 ст.7 КУпАП закріплений принцип законності, у відповідності до якого, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Аналогічний принцип закріплений у ст.19 Конституції України, а саме, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вказаний принцип визначає основні засади діяльності органів державної влади, в тому числі і суду, та встановлює необхідність суворого дотримання закону і забороняє довільне, необґрунтоване чи свавільне тлумачення та застосування закону.

Зокрема, принцип юридичної визначеності є істотно важливим для питання довіри до судової системи та верховенства права. Потреба у визначеності не означає, що органові, який ухвалює рішення, не повинні надаватися дискреційні повноваження (де це необхідно) за умови наявності процедур, що унеможливлюють зловживання ними. Не відповідатиме верховенству права, якщо надана законом виконавчій владі дискреція матиме характер необмеженої влади.

Хоча дискреційні повноваження є необхідними для здійснення всього діапазону владних функцій в сучасних складних суспільствах, ці повноваження не мають здійснюватись у свавільний спосіб. Їх здійснення у такий спосіб уможливлює ухвалення суттєво несправедливих, необґрунтованих, нерозумних чи деспотичних рішень, що є несумісним із поняттям верховенства права.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до договору купівлі продажу №470 від 25.04.2017року, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільської районної нотаріального округу ОСОБА_2, набув земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться в с.Байківці, Тернопільського району, Тернопільської області, загальною вартістю 86929 грн.

Таким чином 25.04.2017року ОСОБА_1 відповідно до інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно набув у власність земельну ділянку у с.Байківці, Тернопільського району Тернопільської області загальною площею 958 м.кв., вартість якої на момент придбання та останньої оцінки становила 86929 грн., що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01.01.2017року.

Згідно з ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21.12.2016року №1801-VIII, установлено з 1 січня 2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 1600 гривень, тобто на час набуття у власність (придбання) нерухомого майна ОСОБА_1, 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб складало - 80000 гривень.

Відповідно до пункту 13 статті 1 Закону України «Про запобігання корупції», суб'єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов'язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Згідно із частиною другою статті 52 Закону у разі суттєвої зміни у майновому стані суб'єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів працездатних осіб, встановлених на 1 січня відповідного року, зазначений суб'єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов'язаний письмово повідомити про це НАЗК. Вказана інформація вноситься до Єдиного державною реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі Реєстр) та оприлюднюється на офіційному веб-сайті НАЗК.

За зазначених умов, у ОСОБА_1, як субєкта декларування у період з 00:00 год. 26.04.2017року по 23:59 год. 05.05.2017року виник обов'язок, відповідно до вимог ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» у десятиденний строк з моменту придбання майна повідомити НАЗК про суттєві зміни в майновому стані.

Згідно п.5 ч.1 ст.12 Закону України «Про запобігання корупції», Національне агентство з метою виконання покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належать до його компетенції, обов'язкові для виконання нормативно-правові акти.

Відповідно до пункту 6 розділу ІІ Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Реєстру, затвердженого рішенням НАЗК від 10.06.2016 року№3, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 15.07.2016року за № 959/29089, суб'єкти декларування письмово повідомляють НАЗК про суттєві зміни у своему майновому стані відповідно до ч.2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» шляхом подання відповідного електронного повідомлення до Реєстру через власний персональний електронний кабінет у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна. Зазначене електронне повідомлення подається шляхом заповнення відповідної електронної форми на веб-сайті Реєстру відповідно до технічних вимог до форми. Згідно з пунктом 2 розділу II зазначеного вище Порядку, повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб'єкта декларування подається через мережу Інтернет з використанням програмних засобів Реєстру у власному персональному електронному кабінеті суб'єкта декларування після реєстрації в Реєстрі.

Пунктом 4 передбачено, що інформація, включена в повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб'єкта декларування, повинна бути також відображена в декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Опрацюванням відомостей з Реєстру встановлено, що ОСОБА_1 лише 09.08.2017року о 16:17 год. подав повідомлення до НАЗК про суттєві зміни у майновому стані стосовно придбання нерухомого майна земельної ділянки площею 958 м.кв., у с.Байківці, Тернопільського району Тернопільської області загальною вартістю 86929 грн., з унікальним ідентифікатором документа (https://public.nazk.gov.ua/declaration/0f9cd8b3-bca8-4772-b296-986fееd3e21с), тобто із порушенням десятиденного строку.

Згідно з відповіддю НАЗК № 93-05/4886/17 від 02.03.2017 дата публікації документів, вказана у публічній частині інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених па виконання функцій держави або місцевого самоврядування» (далі-Реєстр) співпадає з фактичною датою подання суб'єктами декларування документів до реєстру.

На підтвердження винуватості особи, котра притягується до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-6 КупАП, окрім протоколу долучено наступні письмові докази, досліджені та проаналізовані в судовому засіданні, а саме:

витяг з офіційного сайту НАЗК «https://public.nazk.gov.ua/search» щодо подання ОСОБА_1 електронної декларації за 2017 рік 03.03.2018 року, та подання 09.08.2017року повідомлення про суттєві зміни у майновому стані (https://public.nazk.gov.ua/declaration/0f9cd8b3-bca8-4772-b296-986fееd3e21с);

електронна декларація ОСОБА_1 із сайту НАЗК за 2017рік;

електронне повідомлення ОСОБА_1 про суттєві зміни у майновому стані від 09.08.2017року;

запит Управління захисту економіки в Тернопільській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України адресований Тернопільській міській раді від 18.09.2018року за №3570/39/01/33-2018;

відповідь Тернопільської міської ради на запит Управління захисту економіки в Тернопільській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 04.10.2018року за №5957/05-Ф;

пояснення ОСОБА_1 від 12.11.2018року;

інформація із Державного реєстру речових нрав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реестру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо субєкта від 12.11.2018року;

інформація НАЗК з розгляду листа Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 23.05.2017року№ 93-05/16382/118 та від 30.05.2017року 95-17/17315/17.

Таким чином, датою вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією є 06.05.2017 року, тобто наступний день після 10-ти денного терміну визначеного Законом України «Про запобігання корупції», неповідомлення про суттєві зміни в майновому стані.

Фактичним моментом виявлення вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення повязанного з корупцією передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП, у протоколі №0900211 зазначено 14.11.2018року, тобто дата складання даного протоколу працівниками УЗЕ в Тернопільській області ДЗЕ Національної поліції України.

В судовому засіданні особа, яка складала протокол № 0900211 від 14.11.2018року про вчинення адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого ч. 2 ст. 1726 КУпАП - ОСОБА_3 суду пояснив, що ним 18.09.2018 року відповідно до посадових обовязків було здійснено моніторинг декларацій та виявлено потенційні ознаки правопорушення ОСОБА_1, в цей же день ним був направлений запит на імя голови Тернопільської міської ради, 12.11.2018 року було опитано ОСОБА_1, в цей же день роздруковано декларацію та скрін шот сторінки із сайту НАЗК за результатами пошуку на імя ОСОБА_1, враховуючи наявність підстав для складення протоколу, 14.11.2018року ним було складено протоколом № 0900211 від 14.11.2018року про вчинення адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого ч.2 ст. 1726 КУпАП.

Таким чином суд наголошує, що моментом фактичного виявлення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 не може бути дата складання даного адміністративного протоколу працівниками УЗЕ в Тернопільській області ДЗЕ Національної поліції України 14.11.2018 року, датою можливого виявлення правопорушення передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП слід вважати 18.09.2018 року, тобто день виявлення потенційних ознак вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, передбаченого ч. 2 ст. 1726 КУпАП.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП, до підстав, за наявності яких провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, віднесено закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 статті 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Відповідно до ч.3 ст.38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, повязаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Зі змісту наведених правових норм вбачається, що закриття провадження можливе за одночасної наявності таких умов:

-вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення;

-закінчення встановленого законом строку, перебіг якого розпочинається з дня вчинення правопорушення (при триваючому правопорушенні з дня виявлення правопорушення).

Визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо повязано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку субєктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.

Для обчислення встановленого законом строку для накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі у звязку з його спливом необхідним є встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення - протиправної, винної дії чи бездіяльності.

Тобто закриття провадження у справі за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП можливе лише за умови встановлення судом факту вчинення особою винної протиправної дії чи допущення винної протиправної бездіяльності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення.

Таким чином, початок перебігу встановленого ст. 38 КУпАП строку накладення адміністративного стягнення законодавець повязує з вчиненням адміністративного правопорушення, встановлення наявності або відсутності якого повинно здійснюватися при вирішенні питання про закриття провадження у справі.

Статтею 280 КУпАП встановлено обовязок суду зясовувати при розгляді справи про адміністративне правопорушення: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В силу вимог ст.ст. 245, 251, 252 КУпАП суд повинен повно, всебічно й об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дати оцінку зібраним у ній доказам і постановити правильне судове рішення.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому норм щодо відсутності у суду повноважень на встановлення обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі винесення постанови про закриття провадження за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП вказаний Кодекс не містить. Натомість, як зазначалось вище, застосування п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП можливе у разі встановлення наявності протиправної винної дії чи бездіяльності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення.

З огляду на наведене та зважаючи на те, що для закриття провадження у справі у звязку зі спливом строків для накладення адміністративного стягнення необхідним є встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення (винної дії чи бездіяльності), а також враховуючи, що повноваження суду на зясування обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні передбачені ст. 280 КУпАП, вважаю, що є достатні правові підстави для встановлення вини особи при закритті провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП

Таким чином, ОСОБА_1 будучи суб'єктом, на якого поширюються вимоги ч.2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення встановленого законом десятиденного строку, без поважних причин, несвоєчасно повідомив НАЗК про суттєві зміни у майновому стані, а саме про придбання увласність земельної ділянки загальною площею 958 м.кв. у с. Байківці, Тернопільського району Тернопільської області, вартість якої на момент придбання та останньої оцінки становила 86929 грн., що перевищує 50

прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного 2017 року.

Проаналізувавши та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки правопорушення передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, тобто несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, проте на момент розгляду справи пройшло більше трьох місяців з дня виявлення зазначеного правопорушення, тому враховуючи закінчення встановленого ст.38 КУпАП строку для притягнення винної особи до адміністративної відповідальності, суд вважає, що ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП та провадження у даній справі закрити на підставі п 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 38, п.7 ч.1 ст.247, 172-6, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н ОВ И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити на підставі п 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Головуючий суддяОСОБА_4