КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Ігнатов Р.М. при секретарі судового засідання Бендюжик Ю.А., за участі:

особи, яка притягується до відповідальності - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 12.11.2018, -

В С Т А Н О В И В

Цією постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення ? шістсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 01 (один) рік.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду особою, яка притягується до відповідальності ? ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій він просить апеляційний суд скасувати постанову Дарницького районного суду міста Києва від 12.11.2018 і закрити провадження по справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_2 зазначає, що при проходженні ним огляду в КМКЛ "Соціотерапія" не було проведено лабораторне дослідження на підтвердження стану наркотичного сп?яніння, до висновку не було додано акт огляду та результати лабораторного дослідження, з огляду на що вважає наявний у справі висновок медичної установи від 11.10.2018 недійсним. Зазначає, що судом не було викликано свідків та осіб, які склали протокол, матеріали справи взагалі не містять письмових пояснень свідків. Вважає, що у відповідності до ст.266 КУпАП, першочергово проводиться огляд водія на стан сп?яніння спеціальними технічними засобами працівниками поліції у присутності двох свідків, чого поліцейськими зроблено не було. Крім того, в протоколі відсутні дані щодо місця його складання, часу вчинення правопорушення, повністю не вказано назву документа, який встановлює особу, йому не було роз?яснено права та обов?язки, але було змушено поставити підпис про ознайомлення з ними. Переконаний, що судом не звернуто увагу, що в протоколі водій заперечив факт керування транспортним засобом в стані наркотичного сп?яніння

Додатково ОСОБА_2 вказує в апеляційній скарзі, що в постанові суду відсутні міркування щодо обрання саме такого виду та заходу адміністративного стягнення, що вважає порушенням ст.163 КАСУ. Також апелянт вказує на відсутність в постанові пояснень сторін, а також про порушення судом терміну направлення йому копії постанови, при тому, що справу суддя розглядала в своєму кабінеті, а не в залі судових засідань без видалення до нарадчої кімнати для прийняття рішення.

Як встановлено судом першої інстанції, 11.10.2018 о 01 год. 40 хв. ОСОБА_2, керуючи автомобілем "Шкода", д.н.з. НОМЕР_1, на вул. Харківське шосе 21/6 в м.Києві, з явними ознаками наркотичного сп?яніння. Огляд на стан сп?яніння у встановленому законом порядку проведений у лікаря-нарколога КМНКЛ "Соціотерпія" і згідно висновку встановлено, що ОСОБА_2 11.10.2018 о 02 год. 15 хв. перебував в стані наркотичного сп?яніння (опіоїди) (клінічно).

Заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_2, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити надавши суду пояснення, дослідивши матеріали справи, в тому числі і відеозапис з нагрудної камери поліцейського, з'ясувавши питання, які виникли під час такого дослідження, перевіривши законність та обґрунтованість постанови місцевого суду в межах апеляційної скарги, а також доводи апеляції, суд вважає апеляційні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

П.2.9 а) ПДР України встановлено заборону водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп?яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Ч.1 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Між тим, згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, перевіркою судом апеляційної інстанції постанови місцевого суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а висновки суду першої інстанції про порушення ОСОБА_2 вимог п.2.9. а) ПДР України, за що передбачено відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованим, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №236609 від 11.10.2018 (а.с. 1);

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11.10.2018 (а.с. 2);

- відеозаписом з нагрудної камери поліцейського (а.с. 3).

Наведені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своєму взаємозв?язку ? достатності для підтвердження висновку суду першої інстанції щодо доведеності вини водія в порушенні ним приписів п.2.9. а) ПДР України, що як наслідок тягне за собою відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Натомість, стосовно викладених в апеляційній скарзі доводів, то суд виходить зі слідуючого.

Згідно п.15. Розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція), діагноз лікар встановлює за результатами огляду на стан сп'яніння та лабораторного дослідження.

Відповідно до п.8 Розділу ІІІ Інструкції метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп'яніння.

Так, згідно безпосередньо дослідженого відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що ОСОБА_2 було доставлено працівниками поліції до медичного закладу КМНКЛ "Соціотерпія" для проходження медичного огляду на стан наркотичного сп?яніння. Лікарем було виявлено в ОСОБА_2 клінічні прояви вживання опіоїдів: зіниці очей не реагують на світло, існування в паховій зони царапин та старих рубців, нечіткість мови, у зв?язку з чим водія повідомлено про поставлений йому діагноз ? перебування в стані наркотичного сп?яніння (перебування під дією опіоїдів). На неодноразову пропозицію лікаря здати біологічне середовище (сечу) для підтвердження поставленого діагнозу, водій відмовився.

Відтак враховуючи, що діагноз ОСОБА_2 щодо його перебування в стані наркотичного сп?яніння лікар встановив за результатами огляду останнього, при тому, що для уточнення поставленого йому діагнозу водій відмовився здавати зразки для проведення лабораторного дослідження, то доводи апеляційної скарги про недійсність медичного висновку суд вважає неспроможними.

Щодо відсутності в матеріалах справи акту огляду ОСОБА_2 на стан наркотичного сп?яніння, виклику свідків та осіб, які оформляли матеріали, то суд виходить з того, що до основних засад правосуддя відноситься принцип змагальності сторін, при тому, що тягар доведення переконливості доказів перед судом покладається на ту сторону, яка про них заявляє. Натомість, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 чи його захисник Негода К.О. звертались до КМНКЛ "Соціотерпія" з запитом про надання копії акту огляду ОСОБА_2 Відсутні також і відомості на підтвердження звернення учасників з відповідним клопотанням про витребування медичної документації чи про виклик свідків та поліцейських до суду. Зважаючи на вказане, оскільки в ході здійснення апеляційного провадження ОСОБА_2 також не заявляв таких клопотань, то його доводи в цій частині суд вважає безпідставними.

Стосовно відсутності в матеріалах справи письмових пояснень свідків, то наведене на переконання суду не вказує на порушення порядку проведеного медичного огляду ОСОБА_2, оскільки закон містить вимогу лише щодо обов?язкової присутності свідків при проведенні огляду поліцейським на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу (п.6 Розділ ІІ Інструкції).

Безпідставними суд вважає також і посилання апелянта щодо непроведення огляду ОСОБА_2 поліцейським на місці його зупинки з використанням спеціальних технічних засобів, оскільки водія було доставлено до спеціалізованого медичного закладу для проведення огляду, що не суперечить положенням Інструкції та ст.266 КУпАП.

Неспроможними є і посилання апеляційної скарги ОСОБА_2 про невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст.256 КУпАП, що спростовується змістом самого протоколу (а.с. 1).

Попри вказане, суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не обґрунтував обране адміністративне стягнення, поза як по-перше, санкція ч.1 ст.130 КУпАП є абсолютно визначеною і передбачає безальтернативне накладення на особу штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян з одночасним позбавленням особи права керування транспортними засобами строком на один рік, по-друге, за правилами ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом?якшують і обтяжують відповідальність, не враховуються.

Доводи апеляційної скарги про розгляд суддею справи в своєму кабінеті, а не в залі судових засідань, невидалення судді до нарадчої кімнати, з огляду на відсутність регламентованого в КУпАП порядку розгляду даної категорії справ, апеляційний суд не вважає такими, які тягнуть скасування прийнятого місцевим судом рішення. До того ж відсутність в постанові пояснень сторін не спростовує доведення вини ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки такий висновок суд першої інстанції підтвердив письмовими матеріалами справи та відеозаписом.

За таких обставин, оскільки доводи апеляційної скарги в ході судового розгляду справи в апеляційному порядку не знайшли свого підтвердження, апеляційний суд не знаходить підстав для скасування оскаржуваної постанови Дарницького районного суду міста Києва від 12.11.2018 із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, як того просить апелянт.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 ? залишити без задоволення.

Постанову Дарницького районного суду міста Києва від 12.11.2018 щодо ОСОБА_2 про визнання його винним за ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення, ? залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.М. Ігнатов

Справа № 33/824/319/2019

Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

Суддя у першій інстанції - Коренюк А.М.

Суддя в апеляційній інстанції - ІгнатовР.М.