ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/5679/19 Головуючий суддя І інстанції Подус Г. С.
Провадження № 33/818/1039/19 Суддя доповідач Чопенко Я.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2019 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Чопенко Я.В. перевіривши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Бондаря О.П. на постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 2 липня 2019 року,-

в с т а н о в и в :

Згідно цієї постанови

ОСОБА_1, 1999 року народження, громадянин Туреччини, мешканець м . Харкова,-

визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 10200 грн. із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Адвокат Бондар О.П., не погодившись з таким судовим рішенням, лише 25.07.2019 року подав апеляційну скаргу, в якій просить судову постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Разом з тим, адвокат Бондар О.П. просить поновити йому пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження судової постанови, посилаючись на те, що у зв`язку з його відсутністю в м. Харкові в період з 05 по 14 липня 2019 року, копію повного тексту постанови ним отримано лише 15.07.2019 року.

Перевіривши матеріали справи, приходжу до висновку, що клопотання захисника Бондаря О.П. про поновлення йому строку на апеляційне оскарження постанови судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 2липня 2019 року не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Отже закон пов`язує строк внесення апеляції на постанову судді у справі про адміністративне правопорушення лише з датою ухвалення судового рішення.

Згідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Відповідно до оскаржуваної постанови (а.с.38) вбачається, що 02.07.2019 року, тобто в день винесення судової постанови, представник правопорушника Бондар О.П. приймав участь у розгляді справи, в якому було проголошено судову постанову, а відтак - був ознайомлений з порядком та строками оскарження судового рішення.

Крім того, хоча апелянт і вказує на його відсутність у м. Харкові у період часу з 05 по 14 липня 2019 року, однак жодного підтвердження цьому апеляційному суду не надав.

Апеляційний суд вважає, що клопотання апелянта не містить об`єктивних даних про наявність поважних причин пропуску процесуального строку на оскарження судової постанови.

Нехтування протягом встановленого законом обмеження у часі на подання апеляційної скарги об`єктивними причинами не обумовлено.

За вищенаведених обставин апеляційний суд не вбачає підстав для поновлення захиснику пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Відмовити захиснику Бондарю О.П. в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 2 липня 2019 року, якою ОСОБА_1 , 1999 року народження, визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130КУпАП.

Матеріали справи повернути до Дзержинського районного суду м. Харкова, при цьому апеляційна скарга підлягає поверненню апелянту через суд першої інстанції.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

Апеляційного суду Я.В. Чопенко