Справа № 467/1427/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2019 року суддя Арбузинського районного суд Миколаївської області Явіца І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Семенівка, Арбузинського району Миколаївської області, не одруженого, не працюючого, зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 , проживає за адресою : АДРЕСА_2 ,

за ч.2 ст. 187 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ :

Із протоколу про адміністративне правопорушення від 12 грудня 2019 року, вбачається, що 09 листопада 2019 року ОСОБА_1 не з`явився на реєстрацію до Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області, тим самим порушив установлене ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 23 січня 2019 року обмеження у частині обов`язку реєструватись в органах Національної поліції України двічі на місяць.

Дії ОСОБА_1 уповноваженою особою кваліфіковано за ч.2 ст. 187 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 обставини, відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, визнав та пояснив, що він дійсно не з`явився на реєстрації до Арбузинського ВП ГУНП в Миколаївській області, оскільки перебував у матері, де святкував її день народження.

У свою чергу, суддя, дослідивши матеріали адміністративної справи у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності, керуючись законом, вважає не доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КУпАП.

Зокрема, адміністративна відповідальність за ч.2 ст. 187 КУпАП настає у разі вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, якщо вони вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

У свою чергу, згідно ч.1 ст. 187 КУпАП особа маоже бути притягнута до адміністративної відповідальності за порушення правил адміністративного нагляду особами, щодо яких встановлено такий нагляд, а саме: 1) неявка за викликом органу Національної поліції у вказаний термін і ненадання усних або письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням правил адміністративного нагляду; 2) неповідомлення працівників Національної поліції, які здійснюють адміністративний нагляд, про зміну місця роботи чи проживання або про виїзд за межі району (міста) у службових справах; 3) порушення заборони виходу з будинку (квартири) у визначений час, який не може перевищувати восьми годин на добу; 4) порушення заборони перебування у визначених місцях району (міста); 5) нереєстрація в органі Національної поліції.

Інакше кажучи, аби норма ч.2 ст. 187 КУпАП мала змогу бути застосованою, особа має вчинити одну із дій, передбачених ч.1 ст. 187 того ж Кодексу, протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Тобто, особа має бути притягнута за ч.1 ст. 178 КУпАП та піддана адміністративному стягненню згідно із санкцією цієї норми і упродовж року повторно вчинити одну із дій, визначених нею ж

І лише у такому разі, за сукупності усіх цих передумов, її дії можуть бути кваліфіковані за ч.2 ст. 187 КУпАП.

Разом із цим, на підтвердження кваліфікації дій ОСОБА_2 за ч.2 ст. 187 КУпАП, уповноваженою особою надано постанову судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 05 листопада 2019 року, згідно якою ОСОБА_1 визнаний винним за ч.1 ст. 187 КУпАП, проте, на нього не було накладено жодне із адміністративних стягнень, які передбачені санкцією цієї статті.

Позаяк, провадження у справі було закрите на підставі п.7 ст. 274 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього ж Кодексу.

До того ж, на постанові міститься відмітка про те, що вона не набрала законної сили.

А тому, його дії, із числа передбачених ч.1 ст. 187 КУпАП, хоча й вчинені протягом року після винесення вказаної постанови, не є такими, що утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КУпАП.

При цьому, будь яких належних і допустимих доказів того, що на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення за ч.1 ст. 187 КУпАП чи то за ч.2 цієї ж статті, судді надано не було.

Довідка Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області щодо інформації про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності протягом 2018 2019 років, у якій, зокрема, маються дані про його притягнення за ч.1,2 ст. 187 КУпАП, не є належним доказом, позаяк, не містить у собі відомостей ані про вид, ані про розмір накладеного на ОСОБА_2 адміністративного стягнення.

Тобто, цей доказ, у розрізі питання накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення не є інформативним і не дає змоги пересвідчитись у правильності кваліфікації його дій, а, від так, є сумнівним.

Таким чином, з мотивів, що викладені вище, суд приходить до однозначного висновку про недоведеність того, що у діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КУпАП.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду, які б спростували такі висновки суду, здобуто не було.

Разом із тим, суд вкотре нагадує, що уточнювати чи то відредактовувати протокол з цього питання він самостійно змоги не має, адже ЄСПЛ у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia»,заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення.

При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки, вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Стаття ж 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Разом з тим, протокол про адміністративне правопорушення, який, по суті, містить у собі формулою обвинувачення за ч.2 ст. 187 КУпАП, є сумнівним, оскільки відображена у ньому кваліфікація дій особи не випливає із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), а наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» ( рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»).

Тобто, за умови не доведення факту накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст. 187 КУпАП або за частиною другою цієї є статті на даний час, є неприйнятною.

Тим самим, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КУпАП, не доведена. Однак, нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачено закриття провадження у зв`язку з недоведеністю винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а тому вважаю, що провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст. 187 КупАП підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю у його діях складу вказаного адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, який вказує на те, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

В свою чергу, належить враховувати, що за п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому у даному випадку судовий збір не підлягає стягненню з ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 221, 283,284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 187 КУпАП - закрити на підставі п.1 ст.247 цього ж Кодексу у зв`язку з відсутністю у її діях складу цього адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя І.В. Явіца