ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 605/228/19Головуючий у 1-й інстанції Шміло В.І.
Провадження № 33/817/297/19 Доповідач - Лекан І.Є.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2019 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Лекан І.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Бережанського районного суду від 27 червня 2019 року,-

встановила:

Постановою Бережанського районного суду від 27 червня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 384 грн.

Згідно з постановою суду, водій ОСОБА_1 28 березня 2019 року близько 15 год. 37 хв. на автодорозі Бережани-Підгайці-Монастириськ, на першому кілометрі, керував транспортним засобом марки LAND MARK, д.н.з. НОМЕР_1 , із явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Бережанського районного суду від 27 червня 2019 року, а справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити у зв`язку із відсутністю у його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вважає, що його притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, оскільки суд неповно та необ`єктивно розглянув справу про адміністративне правопорушення, висновки суду не відповідають фактичним обставинам у справі.

Посилається на те, що із відеоматеріалів із нагрудних камер працівників поліції не можливо зробити висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки така відеофіксація проведена фрагментарно та не відображає усіх фактичних обставин справи, зокрема, факту керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та факту зупинки транспортного засобу працівниками поліції.

Зазначає, що він не керував транспортним засобом, а лише сидів за кермом автомобіля, який був припаркований на узбіччі дороги у зв`язку із технічною несправністю. Крім цього, у письмових поясненнях свідків також відсутні відомості про керування ним транспортним засобом.

Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення працівниками поліції складено з істотними порушеннями вимог ст. 256 КУпАП, зокрема, обставини, які зазначені у протоколі не відповідають фактичним обставинам події.

Зазначає, що всупереч вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11.11.2015 року №1413/27858, працівники поліції на його вимогу відмовились надати йому сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювального засобу Драгер алкотест.

Вказує, що суд першої інстанції необґрунтовано розглянув справу про адміністративне правопорушення без допиту свідків, порушивши при цьому принцип безпосередності дослідження судом доказів.

Посилається на відсутність у матеріалах справи доказів на підтвердження його належного повідомлення про час та місце розгляду справи та безпідставне неврахування судом першої інстанції клопотання його захисника щодо відкладення розгляду справи у зв`язку із перебуванням його на лікуванні у Підгаєцькій ЦРЛ.

Крім цього, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, посилаючись на те, що останній день на подання апеляційної скарги припав на вихідний день.

Апелянт ОСОБА_1 та адвокат Горуц О.А. не з`явилися в судове засідання, хоча належним чином були повідомлені про день і час розгляду справи, що відповідно до ст.294 КУпАП не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення з таких підстав.

Доведеність вини та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП доведена належним чином розглянутими, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Так, згідно з даними протоколу про адміністративне правопорушення від 28 березня 2019 року серії БД №022833 начальником СРПП №3 Бережанського ВП капітаном поліції Копачем І.І. зафіксовано факт керування водієм ОСОБА_1 28 березня 2019 року о 15 год. 37 хв. транспортним засобом марки LAND MARK, д.н.з. НОМЕР_1 , по автодорозі Бережани-Підгайці-Монастириськ, на першому кілометрі, із явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правила дорожнього руху.

Протокол сумніву не викликає, оскільки складений відповідно до вимог ст.ст.254, 256 КУпАП, тому є належним доказом по справі.

Факт відмови водія ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які вказали, що 28 березня 2019 року близько 16 год. 15 хв. в їх присутності працівниками поліції було запропоновано водію ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер чи в медичному закладі, на що останній відмовився.

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження у встановленому законом порядку огляду для визнання стану алкогольного сп`яніння підтверджується також відеоматеріалами з нагрудних камер працівників патрульної поліції.

Так, з відеозапису камер поліцейських вбачається, що ОСОБА_1 було зупинено працівниками поліції та невідкладно повідомлено про причини зупинки, зокрема, не світилася передня права фара та задній номерний знак забруднений, про що складено відповідну постанову. Окрім того, під час розмови з поліцейськими ОСОБА_1 повідомив, що того ж дня вживав алкогольні напої.

Як стверджує відеозапис, на пропозицію поліцейських пройти огляд на стан сп`яніння в присутності двох свідків на місці зупинки за допомогою технічного засобу Драгер чи в медичному закладі, ОСОБА_1 відмовився.

Відповідно до пункту п.2.5. Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Суть даної норми закону полягає в тому, що якщо водій ухиляється від огляду на стан сп`яніння, його дії та ознаки сп`яніння фіксують в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Даних вимог правил дорожнього руху ОСОБА_1 не виконав.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Твердження апелянта щодо невідповідності висновків суду, викладених в оскаржуваній постанові фактичним обставинам справи, а також порушення судом норм процесуального права є необґрунтованими, оскільки факт відмови ОСОБА_1 від проходження від огляду на стан сп`яніння, що є правовою підставою адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, доведений належними та допустимими доказами, які зібрані у встановленому законом порядку, а також досліджені та оцінені судом в порядку, визначеному ст.ст.251, 252 КУпАП.

Крім того, будь-яких заяв, зауважень, скарг, при оформленні протоколу чи після його оформлення ОСОБА_1 не подавав, дії працівників поліції не оскаржував.

Пропозиція пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння працівниками поліції зроблена у відповідності до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року №1452/735 у присутності двох свідків, однак ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Drager та у медичному закладі, чим порушив вимоги п.2.5. Правил дорожнього руху України.

Необґрунтованими є доводи ОСОБА_1 про порушення працівниками поліції вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції в частині ненадання йому інформації про технічний засіб (газоаналізатор), за допомогою якого пропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння, оскільки ОСОБА_1 такої вимоги не заявляв, що підтверджується відеозаписом із нагрудних камер працівників поліції, окрім того, пройти огляд за допомогою газоаналізатора відмовився.

Також безпідставними є посилання апелянта на те, що свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в своїх письмових поясненнях не вказали відомостей про керування ним транспортним засобом, оскільки відповідно до п.6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року №1452/735, свідки повинні бути лише присутні при огляді на стан сп`яніння та засвідчити факт проходження такого огляду чи відмови від нього.

Твердження апелянта про те, що він не керував транспортним засобом, а сидів у автомобілі на узбіччі дороги, спростовуються наявними у матеріалах справи відеозаписами із нагрудних камер поліцейських та постановою від 28.03.2019 року серії ДПО18 №234180 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та ч.6 ст. 121 КУпАП у зв`язку із порушенням п.2.9 в та 2.1 ПДР України (керування транспортним засобом із забрудненим номерним знаком та відсутність у особи, яка керує транспортним засобом поліса обов`язкового страхування ЦПВ власників наземних транспортних засобів).

Щодо надання працівниками поліції матеріалів відеофіксації не у повному обсязі, та порушення принципу безперервності відеофіксації, на що у своїй скарзі посилається апелянт, то такі доводи не заслуговують на увагу, оскільки це жодним чином не впливає на зафіксовану інформацію та ті обставини, які мають значення для справи.

Окрім цього, відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші, обставини, що мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, в тому числі, і на підставі показань технічних приладів, що мають функції відеозапису чи кінозйомки. Проте, законодавцем не встановлено імперативної вимоги щодо обов`язкового долучення до матеріалів справи відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції, їх обсягу чи безперервності здійснення.

Не заслуговують на увагу твердження апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення складений з істотним порушенням вимог ст.256 КУпАП, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження наведеного апелянтом припущення.

Необґрунтованими є доводи ОСОБА_1 щодо порушення принципу безпосередності дослідження письмових пояснень свідків, які не з`явилися в судове засідання, оскільки їх неявка не перешкоджала суду повно та всебічно, відповідно до вимог ст.251 КУпАП дослідити докази у справі, достовірно встановити обставини, що мають значення для справи та відповідно до ст.252 КУпАП дати їм належну правову оцінку.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.ст. 33-34 КУпАП, з врахуванням його особи, характеру вчиненого правопорушення, в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстави для скасування постанови суду та закриття провадженні у справі - відсутні.

Щодо посилання апелянта на порушення його права на захист, в зв`язку з тим, що його не було повідомлено про день та час розгляду справи, то такі доводи є необґрунтованими з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності надійшли в Бережанський районний суд для розгляду 21 червня 2019 року з Підгаєцького районного суду відповідно до постанови судді Підгаєцького районного суду Горуца Р.О. та секретарем судового засідання Макійчук Г.Р. невідкладно телефонограмами повідомлено ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про призначення розгляду справи на 10 год. 27 червня 2019 року.

Оскільки, в судове засідання 27 червня 2019 року з`явився захисник ОСОБА_1 - адвокат Горуц О.А. відповідно до ордеру серії АА №084557 від 18 червня 2019 року, суд, враховуючи вимоги ст.ст. 277 (строки розгляду справ про адміністративні правопорушення) та 38 (строки накладення адміністративного стягнення) КУпАП, діяв відповідно до ч.2 ст. 268 КУпАП, згідно вимог якої присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, не є обов`язковою.

Окрім того, беручи до уваги загальні правила обчислення процесуальних строків, якщо закінчення строку, який обчислюється днями або місяцями, припадає на неробочий день, останнім днем цього строку вважається наступний за ним робочий день. Оскільки останній день строку на апеляційне оскарження постанови суду від 27 червня 2019 року припав на вихідний день 07 липня 2019 року, то днем закінчення строку є перший за ним робочий день 08 липня 2019 року. За таких обставин, строк на оскарження постанови апелянтом не порушено.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Бережанського районного суду від 27 червня 2019 року щодо нього - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис