Провадження № 33/801/676/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Чернюк І. В.
Доповідач: Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді Денишенко Т.О., за участі осо-би, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , роз-глянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову суд-ді Вінницького міського суду Вінницької області від 09 липня 2019 року у спра-ві про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого во-дієм ТОВ «Дженерал Транс Альянс Логістика», проживаючого по АДРЕСА_1 , за статтею 124 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 207035, складеного 15 червня 2019 року о 12.18 годині у м. Вінниці, по вул. Стрілець-кій, № 87 поліцейським роти № 4 БУПП у Вінницькій області ДПП, молодшим лейтенантом поліції Бойком В.І., 15 червня 2019 року о 10.25 годині у м. Він-ниці на перехресті вулиць Стрілецька-Тімірязєва водій ОСОБА_1 , керуючи транспор-тним засобом «DAF FT CF», д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричіпом «Schmitz SKO 24L», д.н.з. НОМЕР_2 не надав перевагу трамваю № 294 під час переїзду трамвайних колій, внаслідок чого транспортні засоби отримали ме-ханічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 допустив порушення вимог п.п. 17.3 ПДР України, за що передбачена відповідальність за статтею 124 КУпАП.

Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 09 липня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, застосовано до нього ад-міністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мініму-мів доходів громадян, що становить 340,00 гривень на користь держави. Стяг-нуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 384,20 гривень.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскар-жує її в апеляційному порядку, просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, оскільки він хоч і був присутнім під час розгляду справи, однак ко-пію оскаржуваної постанови отримав засобами поштового зв`язку лише 20 лип-ня 2019 року, тому строк ним пропущений з поважних причин. ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувану постанову судді суду першої інстанції та закри-ти провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністра-тивного правопорушення. Він вважає оскаржувану судову постанову винесе-ною з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, що призвело до непра-вильного її вирішення.

Відповідно до норм статті 289 КУпАП скаргу на постанову у справі про ад-міністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновле-ний органом, правомочним розглядати скаргу.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 як особи, яка притягується до адмі-ністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністратив-не правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що клопотання ОСОБА_1 про поновлення йому процесуального строку на апеляційне оскарження постанови судді Вінницького міського суду Вінницької області від 09 липня 2019 року слід задовольнити, поновити строк на апеляційне оскаржен-ня цієї постанови. Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін з огляду на наступне.

Частиною сьомою статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд пе-реглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обме-жений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде вста-новлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місце-вого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом. Згідно з пунктом другим частини восьмої цієї ж статті за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Статтею 245 КУпАП визначені завдання провадження у справах про адмі-ністративні правопорушення. Це своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясу-вання обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному зако-ном порядку орган ( посадова особа ) встановлює наявність чи відсутність адмі-ністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, пояснення-ми особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган ( посадова особа ) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинен-ні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а та-кож з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова судді згідно статті 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Судом першої інстанції враховані вищезазначені положення закону, вжито спрямованих на встановлення всіх обставин справи належних заходів, що ма-ють значення для її правильного вирішення.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопору-шення, передбаченого статтею 124 КУпАП, суд першої інстанції, дослідивши матеріали, а саме протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 207035 від 15 червня 2019 року, схему місця дорожньо-транспортної пригоди від 15 червня 2019 року, пояснення учасників дорожньо-транспортної пригоди, дійшов висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 вини у вчиненні ад-міністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, скільки відповідно до вимог пункту 17.3 Правил дорожнього руху України поза пере-хрестями, де трамвайні колії перетинають смугу руху нерейкових транспортних засобів, перевага надається трамваю ( крім випадків виїзду трамвая з депо ).

Висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, відпо-відає матеріалам справи, є цілком правильним.

Оскаржуючи постанову судді суду першої інстанції, ОСОБА_1 ствер-джує про неспроможність протоколу про притягнення його до адміністративної відповідальності як доказу, оскільки у ньому не зазначені свідки транспортної пригоди та не додані їх пояснення; схема ДТП, приєднана до нього, не відпо-відає вимогам Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адмініс-тративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, за-фіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внут-рішніх справи України від 07 листопада 2015 року № 1395, зареєстрованої в Мі-ністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853, оскільки у ній не зазначені дорожня розмітка, тротуар, дорожні знаки, ями на проїжджій частині, зелені насадження, які знаходяться у безпосередній близькості з рейка-ми руху трамваю.

Однак з такими доводами апеляційної скарги категорично погодитися не можна, вони є надуманими, такими що достеменно спростовуються матеріа-лами справи. У протоколі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності серії БД № 207035 від 15 червня 2019 року зазначені свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , їхні дати народження, місце проживання. Письмові пояснення зазначених свідків є додатком до протоколу про адміні-стративне правопорушення, наявні у матеріалах справи, досліджені та врахова-ні судом при винесенні оскаржуваної в даний час постанови.

Схема дорожньо-транспортної пригоди оформлена у цілковитій відповідно-сті вимогам Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністра-тивні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксо-вані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутріш-ніх справи України від 07 листопада 2015 року № 1395, зареєстрованої в Мініс-терстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853МВС України, має графічне зображення місця дорожньо-транспортної пригоди з відображен-ням та фіксацією на ньому всіх об`єктів та обставин, що стосуються події та ма-ють значення для об`єктивного визначення її причин, що спростовує тверджен-ня скаржника.

Аргументуючи апеляційну скаргу, трактуючи норми пунктів 17.3, 12.1 ПДР України, ОСОБА_1 вважає, що у його діях відсутній склад адміністратив-ного правопорушення, ним не вчинялися дії, спрямовані на вчинення правопо-рушення, а водій трамваю як учасник дорожнього руху також повинен неу-хильно дотримуватися правил дорожнього руху стосовно врахування дорожньої обстановки та швидкості руху при виявленні небезпеки руху.

Апеляційний суд не заперечує обов`язку водія трамваю як учасника дорож-нього руху неухильно дотримуватися правил дорожнього руху як щодо вибору швидкісного режиму руху з огляду на дорожню обстановку, так і щодо безпеки руху керованого транспортного засобу. Проте за обставин дорожньо-транспорт-ної пригоди апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адмі-ністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, повністю доведена матеріалами справи, на які суд першої інстанції послався в своїй по-станові: протоколом про адміністративне правопорушення; схемою дорожньо-транспортної пригоди; поясненнями учасників дорожньо-транспортної приго-ди, з яких дійсно вбачається порушення водієм транспортного засобу «DAF FT CF» ОСОБА_1 вимог правил дорожнього руху стосовно надання переваги у русі трамваю, що стало наслідком зіткнення транспортних засобів. З ураху-ванням викладеного суд першої інстанції дійшов правильного, обгрунтованого висновку про порушення водієм ОСОБА_1 пункту 17.3 Правил дорожньо-го руху України, про наявність в його діях складу адміністративного правопо-рушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Аргументи апеляційної скарги в частині наявності перешкод для дорожньо-го руху та безпідставне не притягнення працівниками поліції до відповідально-сті посадових осіб дорожніх та комунальних служб, що свідчить, на думку скаржника, про неповне встановлення поліцейськими обставин дорожньо-транспортної пригоди та її оформлення, не заслуговує на увагу, свідчить лише про намагання ОСОБА_1 ухилитися від відповідальності за вчинене ним правопорушення. Так з його власних письмових пояснень убачається, що він чітко бачив, як у його сторону рухався трамвай, проте, слід дійти висновку, що із власної самовпевненості ОСОБА_1 намагався проїхати трамвайні колії, не розрахувавши габарити та швидкість руху керованого ним транспортного засо-бу, що стало наслідком виникнення дорожньо-транспортної пригоди.

У рішенні по справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королів-ства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомо-білем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використан-ня автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим по-годились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною прак-тикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуд-дя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'-язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характе-ру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень ( Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58, Європейський суд з прав людини, від 10 лютого 2010 року ).

Наведені ОСОБА_1 в апеляційній скарзі доводи безпідставного ви-знання його винним у вчиненні адімністративного правопорушення не спросто-вують правильний висновок судді суду першої інстанції у цій адміністративній справі та не свідчать про порушення судом при її розгляді норм матеріального чи процесуального права.

У пункті 52 рішення Європейського суду з прав людини від 05 лютого 2008 року у справі «Романаускас проти Литви» констатований обов'язок національ-ного суду переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, були справедливими. У справі «Бакланов проти Росії» ( рішення Євро-пейського суду з прав людини від 09 червня 2005 року ), так і в справі «Фрізен проти Росії» ( рішення від 24 березня 2005 року ) Європейський суд з прав лю-дини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтереса-ми суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок стосовно подання об-ґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( Проніна проти України, N 63566/00, § 23, Європейський суд з прав людини, рішення від 18 липня 2006 року ).

З огляду на викладене апеляційний суд не знаходить законних та об'єктив-них підстав для скасування правильної, обгрунтованої постанови судді Він-ницького міського суду Вінницької області від 09 липня 2019 року про притяг-нення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за статтею 124 КУпАП.

Керуючись нормами статті 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Вінницького міського суду Вінницької області від 09 липня 2019 року в адміністративній справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволен-ня.

Постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 09 липня 2019 року у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за статтею 124 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.О. Денишенко