Провадження № 33/4808/68/19
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Хоростіль Р. В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2019 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду ОСОБА_1, за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, захисника ОСОБА_3,

розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3, що діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 січня 2019 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та стягнуто судовий збір,

ВСТАНОВИВ :

Оскарженою постановою судді суду першої інстанції встановлено, що з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 27 жовтня 2018 року о 18 год. 15 хв. по вул. Хоткевича в м. Івано-Франківськ водій ОСОБА_2 керував квадроциклом Кавасакі у стані сп'яніння та здійснив зіткнення із кіоском. Огляд на стан спяніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився в ОНД по вул. Млинарська, 19. Згідно з висновком № 651 від 27 жовтня 2018 року водій квардоцикла Кавасакі ОСОБА_2 перебуває у стані алкогольного спяніння. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.9 а) Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 просить постанову судді скасувати, звільнити ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності та передати матеріали справи про адміністративне правопорушення на розгляд трудового колективу в порядку ст. 21 КУпАП.

Посилається на пояснення ОСОБА_2 про те, що дійсно з друзями вживав алкогольні напої в невеликій кількості, в той день купив квадроцикл і вирішив його випробувати, зробивши коло навколо свого будинку. На той час він не знав, що квадроцикл є транспортним засобом та ототожнював його з велосипедом, не усвідомлював, що керування ним прирівнюється до керування автомобілем. Вказує, що хоча у протоколі зазначено, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом в стані спяніння і здійснив зіткнення з кіоском, за його словами все було не так. Він справді їхав квадроциклом по вулиці Хоткевича, виїхавши з свого двору, але при повороті у двір квадроцикл став нестійким і він з нього злетів, власним тілом вдарився в стінку кіоску. При цьому, кіоску не завдано жодної шкоди, а ОСОБА_2 отримав травму у вигляді вивиху ліктьового суглоба і від больового шоку втратив свідомість. Зазначає, що ОСОБА_2 щиро розкаюється у скоєному і готовий понести відповідальність. Просить врахувати, що у нього не було умислу порушувати законодавство, а наявність у нього водійського посвідчення дозволяє утримувати сім`ю. Вказує, що останній офіційно працевлаштований в ТОВ «МегаОм-Сервіс», враховуючи його позитивну характеристику, колективом товариства було вирішено провести загальні збори та прийняти рішення про звернення з клопотанням до місцевого суду про передачу матеріалів справи про адміністративне правопорушення на розгляд трудового колективу, однак в задоволенні цього клопотання було відмовлено. Посилається на те, що ОСОБА_2 потрібен автомобіль для виконання службових обовязків, відповідно, наявність в нього права керувати транспортним засобом є єдиним джерелом доходу та способом заробітку, на те, що ОСОБА_2 використовує належний йому автомобіль в потребах сім`ї. Звертає увагу на рішення про задоволення клопотань про передачу матеріалів на розгляд трудового колективу. Вказує, що крім протоколу та висновку закладу охорони здоров'я, інших доказів в матеріалах справи немає, відсутні пояснення ОСОБА_2, будь-які відомості щодо свідків, акт про відмову від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки, чи будь-які інші докази того, що поліцейські пропонували пройти огляд за допомогою спеціального приладу. Вважає, що в матеріалах справи не має жодного належного та допустимого доказу вини ОСОБА_2 Наголошує, що до останнього доцільно застосувати заходи громадського впливу.

В судове засідання апеляційного суду з'явились особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, якому роз'ясненні права, передбачені ст. 268 КУпАП, та його захисник ОСОБА_3, якій розяснені права, передбачені ст. 271 КУпАП України.

В судовому засіданні апеляційного суду жодних клопотань не заявляли.

ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_3 підтримали доводи апеляційної скарги з мотивів, викладених у них, просили скасувати постанову судді, звільнити ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності та передати матеріали справи про адміністративне правопорушення на розгляд трудового колективу в порядку ст. 21 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, доводи його захисника ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги, вважаю, що необхідно відмовити в задоволенні апеляційної скарги з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог п. 2.9 а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.

Як вбачається із матеріалів справи, суддею суду першої інстанції з урахуванням вказаних вище вимог закону зясовані обставини, що свідчать про наявність або відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

Вважаю, що висновок судді про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується дослідженими у судовому засіданні та викладеними у постанові доказами, що узгоджуються між собою, та яким суддя дав належний аналіз та оцінив їх у сукупності, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення від 27 жовтня 2018 року серії БД № 197046 (а.с. 1), висновком № 651 Івано-Франківського обласного наркологічного диспансеру від 27 жовтня 2018 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 2), відеозаписами на компакт-диску «DVD-R», долученому Управлінням патрульної поліції в Івано-Франківській області (а.с. 3).

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 27 жовтня 2018 року серії БД № 197046 (а.с. 1), 27 жовтня 2018 року о 18 год. 15 хв. в м. Івано-Франківську по вул. Хоткевича водій ОСОБА_2 керував квадроциклом Кавасакі у стані сп'яніння та здійснив зіткнення із кіоском. Огляд на стан спяніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився в ОНД по вул. Млинарська, 19. Згідно з висновком № 651 від 27 жовтня 2018 року водій квардоцикла Кавасакі ОСОБА_2 перебуває у стані алкогольного спяніння. Цим порушив вимоги п. 2.9 а) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою поліцейським взводу 1 роти ТОР УПП в Івано-Франківській області молодшим лейтенантом ОСОБА_4, з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП, підписаний ним та особою, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2

При складенні протоколу ОСОБА_2 розяснювалися його права і обовязки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, про що свідчить його підпис.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних доказів щодо протиправності дій працівників поліції, зокрема на час складання протоколу, щодо оскарження таких дій та його результатів. Також, відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні його до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з висновку Івано-Франківського обласного наркологічного диспансеру від 27 жовтня 2018 року № 651 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 2) ОСОБА_2 на час огляду перебував у стані алкогольного сп'яніння.

Вказаний висновок складений працівником закладу охорони здоров'я, із заповненням всіх необхідних реквізитів, не містить довільних висловлювань або помилок, є логічним та послідовним, підписаний лікарем та завірений печаткою, тому сумніви у достовірності даних викладених у висновку відсутні. Висновок огляду є категоричним та не допускає будь-якого іншого тлумачення.

Вважаю даний висновок належним та допустимим доказом, він містить інформацію щодо предмета доказування наявності чи відсутності стану алкогольного спяніння у оглянутої особи, отриманий в передбаченому законом порядку.

З відеозаписів , , , , , , , , які міститься на компакт-диску «DVD-R» в матеріалах справи, відображено та безсторонньо зафіксовані нагрудними відеокамерами (відеореєстраторами) інспекторів патрульної поліції деякі обставини події, а саме: проведення медичного огляду в закладі охорони здоров'я, складення протоколу.

Відомості, які вбачаються з наведених доказів, в повній мірі узгоджуються з поясненнями ОСОБА_2, наданими в суд першої інстанції, та які наведені в апеляційній скарзі.

Сторона захисту під час апеляційного розгляду не заперечувала зміст відеозаписів.

Сторона захисту, стверджуючи про відсутність належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, не заперечує факту керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, не наводить жодних доводів, які б свідчили про те, що ним не було допущено порушення п. 2.9 а) Правил дорожнього руху України.

Так, ОСОБА_2 є особою, яка керувала транспортним засобом, у розумінні ст. 130 КУпАП.

Сторона захисту посилається на те, що ОСОБА_2 не знав, що квадроцикл є транспортним засобом, однак такі доводи не є слушними, оскільки згідно з ст. 68 Конституції України незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відомостей про те, що порушено ст. 266 КУпАП, приписи Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі Інструкції), та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, не здобуто як під час розгляду справи в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду.

Сторона захисту вважає, що порушено встановлений порядок проведення огляду, оскільки немає доказів того, що поліцейські пропонували пройти огляд за допомогою спеціального приладу на місці зупинки.

Дійсно, за загальним правилом огляд на стан алкогольного спяніння у відповідному закладі охорони здоров'я проводиться у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп'яніння працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу або незгоди його результатами.

Однак, Інструкцією передбачено також і випадки, коли огляд на стан алкогольного спяніння проводиться обовязково в закладі охорони здоров'я, а саме у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані (п. 8 Розділу І).

Факт втрати свідомості внаслідок падіння з квадроциклу не заперечував ОСОБА_2Ю під час апеляційного розгляду.

Сукупність доказів по справі про адміністративне правопорушення підтверджують, що в даному випадку мала місце дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої водій був травмований, відповідно, огляд на стан алкогольного спяніння обовязково повинен був проводиться в закладі охорони здоров'я.

Причини та обставини дорожньо-транспортної пригоди за участі квадроцикла під керуванням ОСОБА_2, не є предметом доказування в межах даної справи, ці відомості не свідчать про незаконність вимог чи дій працівників поліції, закладу охорони здоров'я відносно порядку огляду, недійсність протоколу та жодним чином не впливають на висновок про винуватість цієї особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Перевіривши сукупність доказів по справі, вважаю, що викладеними матеріалами справи поза всяким розумним сумнівом доведено факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом в стані алкогольного спяніння.

Враховуючи наведене, суддя суду першої інстанції, розглядаючи справу, дослідивши докази у справі, шляхом співставлення фактично досліджених по справі обставин та доказів зі змістом обставин, що ставляться особі у вину згідно з протоколом про адміністративне правопорушення та з диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП, іншими нормами чинного законодавства, дійшов обґрунтованого висновку, що дії ОСОБА_2, містять ознаки саме такого правопорушення.

Також, вважаю, що суддя суду першої інстанції правильно дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення клопотання ТОВ «МегаОМ-Сервіс» про передачу матеріалів про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 на розгляд трудового колективу, та з приводу доводів сторони захисту в частині звільнення від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд трудового колективу зазначаю наступне.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КУпАП особа звільняється від адміністративної відповідальності, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу.

Факт наявності клопотання про передачу матеріалів на розгляд трудового колективу не є сам по собі підставою для звільнення особи від адміністративної відповідальності, адже прийняття такого рішення можливе за певних умов і не є обовязком, а правом органу, що уповноважений вирішувати справу.

Вважаю, що діями ОСОБА_2 грубо порушені Правила дорожнього руху та вчинене ним порушення мало підвищену суспільну небезпеку, адже створювало загрозу життю, здоров'ю та майну самого порушника та інших осіб, оточуючим об'єктам державного та колективного майна, природі

При вирішенні питання про можливість задоволення клопотання ТОВ «МегаОМ-Сервіс» враховую характер вчиненого ОСОБА_2 адміністративного правопорушення на транспорті, ступінь його вини та дані про особу, зокрема які стосуються його роботи, сім`ї, наявність обставини, що помякшує відповідальність, до якої відношу каяття, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність.

В той час, доходжу висновку, що стороною захисту не було наведено виняткових обставини, за яких було скоєно таке правопорушення, та наявність яких істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, сукупність яких поза всяким розумним сумнівом свідчила б про те, що до нього доцільно застосувати захід громадського спливу.

Відповідно до п. 2.14 е) Розділу 2, що визначає обовязки та права водіїв механічних транспортних засобів, Правил дорожнього руху України водій має право відступати від вимог законодавства в умовах дії непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян.

Однак, в даному випадку на встановлено обставин при скоєнні адміністративного правопорушення, які б свідчили про можливість у даному випадку відступити від вимог Правил дорожнього руху України.

Крім того, апелянт не вказує на виключні обставини або крайню необхідність, які б свідчили про вимушене грубе порушення ним Правил дорожнього руху

Таким чином, для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобігання вчинення нових правопорушень, застосування заходу громадського впливу із звільненням від адміністративної відповідальності буде недостатнім, тому необхідно застосувати захід адміністративного стягнення.

Згідно з ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

При цьому, щодо наведених обставин, то такі враховуються, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП.

Крім того, санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачено альтернативних видів покарання як адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Аналізуючи положення ч. 3 ст. 30 КУпАП та матеріали справи, також приходжу до висновку, що ОСОБА_2 не є особою, до якої позбавлення права керування засобами транспорту не може застосовуватись.

Ті обставини, що ОСОБА_2 потрібен автомобіль для виконання службових обовязків та в потребах сім`ї, не є самі по собі підставою не призначати покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Таким чином, доходжу висновку, що у суду першої інстанції були законні підстави для накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Наявність судових рішень про передачу матеріалів справи на розгляд трудового колективу в Єдиному реєстрі судових рішень не є підставою для безумовного застосування такої норми закону.

Враховуючи наведене, підстав для скасування постанови судді, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт, не вбачається, а тому постанову судді необхідно залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3, що діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, залишити без задоволення.

Постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 січня 2019 року щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло