Справа № 206/442/19
Провадження № 3/206/305/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї НИ

13.02.2019року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Поштаренко О.В.

за участю:

секретаря судового засідання: Бубісь А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, тимчасово не працюючого, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, за ч.3 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До Самарського районного суду м.Дніпропетровська з Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції в Дніпропетровській області надійшов протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за ч.3 ст.130 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №194942 від 09.01.2019 року, 09 січня 2019 року об 11 годині 00 хвилин в м.Дніпрі, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом ЗАЗ 110377 номерний знак НОМЕР_1, по вул.Липова, 16, при зупинці автомобіля водій був з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: порушення мови, координація рухів, очі не реагують на світло. Водій ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, правопорушення вчинено більше ніж два рази протягом року. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.3 ст.130 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вказаний адміністративний матеріал необхідно повернути до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області для дооформлення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Однак, із матеріалів справи вбачається, що при складанні вищезазначеного протоколу не були виконані вимоги, передбачені ст. 256 КУпАП.

Згідно протоколу дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Диспозиція ч. 3 ст. 130 КУпАП передбачає "дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції".

Серед додатків до протоколу міститься роздруківка картки обліку адміністративного правопорушення, відповідно до яких ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1,2 ст.130 КУпАП. Проте, довідки не підписані та не засвідчені належним чином, не містять інформації про набрання судовим рішенням законної сили.

Проте зазначені відомості не є відповідно довідкою та судовим рішенням, оскільки вони не містять інформації, яка має значення для вирішення питання про остаточну правову кваліфікацію дій особи, що притягується до відповідальності.

Таким чином, у суду відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 130 КУпАП, оскільки кваліфікуюча ознака повторності не підтверджена належними та допустимими доказами. Судове рішення має відповідати вимогам до копії судового рішення, мати відомості про набрання ним законної сили, тощо.

Суд не вправі самостійно збирати докази на користь однієї із сторін провадження, шляхом друку та долучення до справи копії постанови про адміністративне правопорушення, оскільки будь які дії щодо забезпечення доказів мають бути вчинені виключно за клопотанням сторін, крім того, такі дії суду суперечать принципу диспозитівності та ставлять під сумнів неупередженість.

Водночас, працівники поліції процесуально самостійні у збирання доказів та не позбавлені можливості отримати копії судового рішення у встановленому законом порядку з урахуванням вимог до копії судового рішення.

Також, зазначено, що особа відмовилася від проходження медичного огляду для перевірки стану сп'яніння, в присутності двох свідків, чим порушила п.2.9 ПДР, однак п.2.9 не передбачає зазначене порушення.

Крім цього не повно вказаний нормативний акт, який передбачає відповідальність, адже п.2.9 має 7 підпунктів.

Наведене свідчить, що відповідно до зазначеної вище Інструкції, інспектором поліції було не вірно складено протокол про адміністративне не з'ясовано всі обставини справи, для об'єктивного її розгляду, а відтак в матеріалах адміністративної справи наявні суперечливі дані, що позбавляє суд на даній стадії прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

З п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» випливає, що спрощений підхід до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників є неприпустимим, у зв'язку з чим практика повернення протоколів про адміністративні правопорушення, які складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст. 256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення є правильною.

З урахуванням викладеного, суд позбавлений можливості надати оцінку в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення, у зв'язку із чим, приходить до висновку про необхідність повернення справи для дооформлення, під час якого необхідно всебічно, повно, і об'єктивно з'ясувати всі обставини, що мають значення для прийняття правильного рішення, зокрема привести протокол у відповідність положень КУпАП, та інструкцій, після чого, за наявності до того законних підстав, направити до суду, адже ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов'язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Підстав для закриття провадження по справі на даний час, суд, виходячи з норм ст.ст. 38, 247 КУпАП та ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, не вбачає, оскільки дана процесуальна дія не дасть змоги забезпечити виконання норм ст. ст. 1, 6, 7, 23 КУпАП.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», ст.ст. 1, 6, 7, 23, 38, 130, 221, 245, 247, 252, 254, 256, 277, 278, 283 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 3 ст. 130 КУпАП - повернути до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області для дооформлення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Поштаренко О.В.