КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/4131/2019 Суддя 1 інстанції - Кабанячий Ю.В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 вересня 2019 року, щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України,-

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 вересня 2019 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 352,40 грн.

Постановою суду встановлено, що 25.08.2019 о 18 год. 10 хв. в с. Вишеньки Бориспільського району по вул. Центральна (заїзд на СТ «Вишеньки»), водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом, автомобілем марки «MERCEDES» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився за допомогою технічного засобу газоаналізатору приладу «Драгер 6820» в присутності двох свідків, з результатом 1,89 проміле, чим порушив п. 2.9 а) ПДР України, в зв`язку з чим дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 вересня 2019 року, а справу направити на новий розгляд, за підсудністю, до Дарницького районного суду м. Києва.

За доводами апелянта, постанова суду першої інстанції не відповідає вимогам закону, а також прийнята зі значними порушеннями процесуальних норм.

ОСОБА_1 зазначає, що суддя суду першої інстанції всупереч вимогам ч. 1 ст. 268 КУпАП, розглянув справу без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, чим порушив його право на захист.

Окрім того, ОСОБА_1 зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 276 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 130 КУпАП (коли правопорушення вчинено водієм), можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання правопорушення.

Відтак, на переконання апелянта, оскільки за наданою ним працівникам інформацією, яка була занесена до протоколу про адміністративне правопорушення ДП118 №508466,а саме те, що він проживає за адресою: АДРЕСА_1 , дана справа не підсудна Бориспільському міськрайонному суду Київської області і мала бути направлена за підсудністю до Дарницького районного суду м. Києва.

ОСОБА_1 ., будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду, до суду апеляційної інстанції не з`явився, проте, направив заяву в якій зазначив, що йому відомо про день та час апеляційного розгляду, однак, у зв`язку з тим, що він не може бути присутнім на засіданні, просив проводити розгляд справи у його відсутність. Одночасно в цій же заяві ОСОБА_1 висловився щодо підтримання апеляційної скарги, та просив скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та винести нову постанову, якою провадження у справі закрити у зв`язку з закінченням строку, протягом якого може бути накладено адміністративне стягнення.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи в повному обсязі, дослідивши відеозапис, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.

Відповідно до п.п. 1, 6, 7, 10 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу 1 цієї інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. При цьому огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу проведеного поліцейським зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

І як передбачає п. 7 розділу 2 вищезазначеної Інструкції, лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення та вищенаведених в даній постанові доказів вбачається повне дотримання працівниками поліції вимог інструкції щодо проведення огляду на стан сп`яніння з використанням технічних засобів.

Порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9. «а» Правил дорожнього руху України, відповідно до якого водієві забороняється керувати транспортним засобом, зокрема, в стані алкогольного сп`яніння, за обставин, викладених у постанові, підтверджується зібраними у справі та дослідженими судом доказами, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а саме, протоколом про адміністративне правопорушення серія ДПР18 №508466від 28 серпня 2019 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 , 28.08.2019 року о 18 год. 10 хв. на вул. Центральна (заїзд на СТ «Вишеньки 2») в с. Вишеньки, керував автомобілем марки «MERCEDES» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку за допомогою спеціального технічного засобу «Drager Alkotest 6820» №ARLH-0173, результат тесту №31 склав 1,89‰, чим порушив п. 2.9 а) ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказаний протокол складено уповноваженою на те особою, за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395.

Зазначений протокол підписаний особою, яка його склала, двома свідками та безпосередньо ОСОБА_1 , якому були роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, і який протокол підписав без будь - якого зазначення про незгоду з вказаним у протоколі про адміністративне правопорушення результатом огляду, більш того, у графі «Пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності» зазначив: «Згоден».

В свою чергу, наведені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повністю підтверджуються результатами проходження огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного сп`яніння, здійсненого працівниками поліції на місці зупинки, з використанням спеціального технічного засобу «Drager Alkotest 6820, тест №31 від 28.08.2019 року, цифровий показник якого становить 1,89 ‰ (при дозволених не більше 0,2 ‰).

Зазначений результат огляду зафіксовано й в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння, який підписаний двома свідками. При цьому в даному акті ОСОБА_3 в графі «З результатом огляду згоден» поставив свій підпис. Будь-яких зауважень щодо результату тесту ОСОБА_3 не висловлював і в протоколі чи акті огляду не зазначив.

Окрім того, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтверджується добровільна згода ОСОБА_2 на проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів, а також підтверджуються і результати такого огляду, які склали 1,89 ‰, з якими, згідно показань свідків, ОСОБА_3 повністю погодився. Дані свідки правильність результату проходження огляду та факт погодження ОСОБА_2 з результатами огляду підтвердили своїми підписами в протоколі про адміністративне правопорушення, а також акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.

Враховуючи сукупність письмових доказів у справі приходжу до висновку про те, що судом першої інстанції вірно встановлені фактичні обставини, а дії водія ОСОБА_2 , які полягають у керуванні автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, є порушенням п. 2.9. «а» Правил дорожнього руху України та утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП, врахувавши характер вчиненого правопорушення, особу порушника, відсутність обставин, що пом`якшують відповідальність. Більш того, санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП є безальтернативною.

З приводу доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про порушення судом вимог ст. 268 КУпАП, то такі порушення судом першої інстанції були допущені, оскільки справу було розглянуто без його участі, і ці порушення стали підставою для поновлення ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови суду. Разом з тим, судом апеляційної інстанції повністю поновлені права ОСОБА_1 , оскільки він був належним чином повідомлений про день та час апеляційного розгляду, під час якого мав право заявляти клопотання, надавати пояснення та ін. Проте, ОСОБА_1 не виявив бажання приймати участь під час апеляційного розгляду, направивши суду про це відповідну заяву. З врахуванням викладеного, порушення судом вимог ст. 268 КУпАП та розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 не є безумовною підставною для скасування постанови суду.

З приводу доводів апеляційної скарги про те, що суд першої розглянув справу з порушенням правил підсудності, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено його місце проживання: АДРЕСА_1 , то вони є необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1ст. 276 КУпАП, справи про адміністративне правопорушення розглядаються за місцем його вчинення.

Частина 2 ст. 276 КУпАП передбачає, що справи про адміністративне правопорушення, передбачені, зокрема, частинами 1, 2, 3 і 4 ст. 130 КУпАП можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушника.

Відтак, законом визначено як загальне правило територіальної підсудності справ про адміністративні правопорушення, так і альтернативна територіальна підсудність.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, серії ДПР18 №508466 від 28 серпня 2019 року щодо ОСОБА_1 , місцем вчинення правопорушення встановлено вул. Центральна (заїзд на СТ «Вишеньки 2») в с. Вишеньки Бориспільського району Київської області. На територію с. Вишеньки Бориспільського району Київської області поширюється юрисдикція Бориспільського міськрайонного суду Київської області. Саме суддею цього суду з дотримання правил територіальної підсудності, передбаченої ч. 1 ст. 276 КУпАП і було розглянуто вказаний вище протокол про адміністративне правопорушення. Отже, з огляду на вказану норму закону, суддею не було допущено порушення правил підсудності щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , на які останній вказує в апеляційній скарзі. А тому в цій частині доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Більш того, в разі надходження до суду справи про адміністративне правопорушення з дотриманням вимог щодо територіальної підсудності, визначених ч. 1 ст. 276 КУпАП, суд позбавлений можливості передавати справу про адміністративне правопорушення до іншого суду, оскільки нормами КУпАП передача справ з одного суду до іншого не врегульована, а альтернативна територіальна підсудність, передбачена ч. 2 ст. 276 КУпАП, не зобов`язувала поліцейського направляти матеріали справи щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП за місцем його проживання, як на це вказував в апеляційній скарзі апелянт.

З приводу клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП необхідно зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що правопорушення ОСОБА_1 вчинено 25.08.2019 року, адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік на ОСОБА_1 накладено постановою суду першої інстанції від 25.09.2019 року, що свідчить про те, що таке адміністративне стягнення було накладено на ОСОБА_1 в межах строків, визначених ст. 38 КУпАП. А відтак, і в цій частині постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, і підстав для закриття провадження по справі, на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, про що просить апелянт у клопотання, апеляційний суд не вбачає.

Враховуючи наведене, вважаю, що постанова судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 вересня 2019 року є законною та обґрунтованою, отже, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А :

Постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 вересня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Л.І. Кепкал