ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1380/19 Справа № 199/7576/19 Суддя у 1-й інстанції - Ігнатенко В.В. Суддя у 2-й інстанції - Калініч Н. І.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2019 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Калініч Н. І., за участю ОСОБА_1 та її захисника Волошина А.А., прокурора - Журенкова Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу адвоката Волошина Андрія Анатолійовича в інтересах особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 листопада 2019 року, якою:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючу на посаді старшого державного інспектора Лівобережної ДПІ Лівобережного управління ДФС у Дніпропетровській області, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
- визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у дохід держави у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить вісімсот п`ятдесят (850) гривень, стягнуто судовий збір в розмірі 384 гривень 20 копійок, -
В С Т А Н О В И Л А:
Згідно викладених у постанові судді першої інстанції обставин, ОСОБА_1 , наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 від 08 вересня 2014 року № 31-к призначена на посаду провідного спеціаліста відділення ведення військового обліку та бронювання солдатів та сержантів запасу ІНФОРМАЦІЯ_3 із збереженням 14 рангу державного службовця.
Згідно офіційної відповіді Амур-Нижньодніпровського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №443 від 20 серпня 2019 року присягу державного службовця ОСОБА_1 прийняла 04 вересня 1996 року.
Наказом військового комісара Амур-Нижньодніпровського районного військового комісара від 17.10.2016 №149 ОСОБА_1 присвоєно 9 ранг державного службовця.
Згідно офіційної відповіді Амур-Нижньодніпровського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №443 від 20 серпня 2019 року ОСОБА_1 звільнено 02 січня 2018 року (за згодою сторін) відповідно до п.2 ст. 86 Закону України «Про державну службу» та п. 1 ст. 36 КЗпП України.
Таким чином, ОСОБА_1 , згідно п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закону) була державним службовцем, а отже є суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією.
Відповідно до результатів пошуку у Єдиному державному реєстрі декларацій на офіційному сайті Національного агентства з питань запобігання корупції (https:/.nazk.gov.ua), здійсненому 23 серпня 2019 року встановлено, що ОСОБА_1 подала щорічну декларацію за 2017 рік 10 квітня 2018 року о 21 годині 38 хвилин.
Таким чином, ОСОБА_1 , в порушення вимог ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» та рішення Національного агентства з питань запобігання корупції «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» від 10.06.2016 № 2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 15.07.2016 за № 958/29088, маючи відповідну технічну можливість, перебуваючи за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом вчинення відповідних дій спрямованих на подачу та заповнення відповідних форм на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції з використанням програмних засобів Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, без поважних причин, несвоєчасно, тобто 10 квітня 2018 року, поза межами терміну подачі декларації, подала щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік.
Не погоджуючись з цим рішенням, адвокат Волошин А.А. в інтересах особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та провадження по справі закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП за закінченням строку або за п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи свою позицію в апеляційній скарзі, адвокат зазначає, що судом взагалі не надано оцінку щодо доводів про закінчення строків притягнення до адміністративної відповідальності. Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення був складений із порушенням строків, в матеріалах справи відсутні належні докази надіслання повідомлення керівнику ОСОБА_1 про складання протоколу. Судом не взято до уваги той факт, що матеріали протоколу містять посилання на не існуючи документи. Копії документів, що надані Управлінням захисту економіки в Дніпропетровській області до суду, неналежно засвідчені.
Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять будь - якої інформації про дотримання посадовою особою Управління захисту економіки в Дніпропетровській області процедури після виявлення факту несвоєчасного подання декларації, та одночасно вказують на те, що посадова особа Управління захисту економіки в Дніпропетровській області не діяла в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а перейняла на себе повноваження що відносяться до виключної компетенції Національного агентства з питань запобігання корупції.

В матеріалах справи наявні пояснення ОСОБА_1 та докази щодо відсутності у неї вини у формі прямого чи непрямого умислу, так як вона вчиняла дії щодо подачі декларації своєчасно, проте через проблеми у функціонуванні Єдиного державного реєстру декларацій зробила це несвоєчасно.

Вислухавши думку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та її захисника - Волошина А.А., які вважали що постанова підлягає скасуванню, а справи закриттю з підстав відсутності складу правопорушення,думку прокурора, який вважав рішення суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: 1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення; 2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку; 3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність; 4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони; 5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; 6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; 7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу; 8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або не скасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту; 9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Однак, визнаючи винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накладаючи на неї відповідне стягнення суд першої інстанції, всупереч вимогам ст. ст. 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП належним чином не встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає він адміністративній відповідальності, тобто однобічно розглянув справу, без з`ясування фактичних обставин, що мають істотне значення для її розгляду, та не звернувши уваги на те, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, що призвело до ухвалення незаконного рішення.
Приймаючи рішення по справі суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, підтверджується: протоколом про вчинення адміністративного правопорушення №1481 від 11 вересня 2019 року, листом-запитом Управління захисту економіки в Дніпропетровській області від 25 липня 2019 року, відповіддю Амур-Нижньодніпровського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 20 серпня 2019 року, знімком екрану веб-сторінки Єдиного державного реєстру декларацій, відповідно до якого, ОСОБА_1 опублікувала щорічну декларацію 10 квітня 2018 року о 21 годині 38 хвилин.
Однак, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги захисника, що було порушено порядок проведення перевірки відносно ОСОБА_1 , оскільки перевірка проводилась працівниками УЗЕ в Дніпропетровській області ДЗЕ НП України, які не відносяться до суб`єктів, які наділені правом перевірки декларацій, тобто порушено процедуру складання протоколу.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про запобігання корупції» Національне агентство з питань запобігання корупції є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику.
Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 11 «Про запобігання корупції» до повноважень національного агентства належить, зокрема, здійснення в порядку, визначеному цим законом, контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Відповідно до ч. 2 ст. 49 «Про запобігання корупції» державні органи, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, а також юридичні особи публічного права зобов`язані перевіряти факт подання суб`єктами декларування, які в них працюють (працювали або входять чи входили до складу утвореної в органі конкурсної комісії, до складу громадської ради доброчесності, відповідних громадських рад, рад громадського контролю, утворених при державних органах), відповідно до цього закону декларацій та повідомляти національне агентство про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій у визначеному ним порядку.
У ч. 1 ст. 50 Закону «Про запобігання корупції» зазначено: - повна перевірка декларації полягає у з`ясуванні достовірності задекларованих відомостей, точності оцінки задекларованих активів, перевірці на наявність конфлікту інтересів та ознак незаконного збагачення і може проводитися у період провадження суб`єктом декларування діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, а також протягом трьох років після припинення такої діяльності; - обов`язковій повній перевірці підлягають декларації службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, суб`єктів декларування, які займають посади, пов`язані з високим рівнем корупційних ризиків, перелік яких затверджується національним агентством; - обов`язковій повній перевірці також підлягають декларації, подані іншими суб`єктами декларування, у разі виявлення у них невідповідностей за результатами логічного та арифметичного контролю.
Національне агентство проводить повну перевірку декларації, а також, самостійно проводить повну перевірку інформації, яка підлягає відображенню в декларації, щодо членів сім`ї суб`єкта декларування у випадках, передбачених ч. 7 ст. 46 цього закону.
Національне агентство проводить перевірку декларації на підставі інформації, отриманої від фізичних та юридичних осіб, із засобів масової інформації та інших джерел, про можливе відображення у декларації недостовірних відомостей.
Згідно ч. 2 ст. 50 «Про запобігання корупції» у разі встановлення за результатами повної перевірки декларації відображення у декларації недостовірних відомостей національне агентство письмово повідомляє про це керівника відповідного державного органу, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, їх апарату, юридичної особи публічного права, в якому працює відповідний суб`єкт декларування, та спеціально уповноважені суб`єкти у сфері протидії корупції.
Отже, здійснення контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у тому числі щодо достовірності і повноти відомостей, зазначених суб`єктом декларування у деклараціях, належить до виключної компетенції Національного агентства з питань запобігання корупції.
З матеріалів адміністративної справи вбачається, що перевірка стосовно ОСОБА_1 проводилась працівниками УЗЕ в Дніпропетровській області ДЗЕ НП України, які відбирали пояснення, робили запити, збирали докази, складали протокол про адміністративне правопорушення.
При цьому в матеріалах адміністративної справи відсутні дані щодо проведення НАЗК відповідної перевірки стосовно ОСОБА_1 , повідомлення НАЗК про результати такої перевірки ДЗЕ НП України та інше, що не заперечувалося при апеляційному розгляді як прокурором так і стороною захисту.
Згідно п. 1 та п. 4 Загальних положень «Про Департамент захисту економіки Національної поліції України» покладення на Департамент обов`язків, що не належать або виходять за межі його компетенції не допускається.
Відповідно до п. 1, п.п. 1 п. 3, п. 5 «Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції №56 від 10.02.2017р., цей Порядок визначає механізм проведення НАЗК контролю та повної перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статей 48 та 50 Закону України «Про запобігання корупції».
Згідно п.п. 2 - 5 розділу II Порядку, НАЗК здійснює контроль щодо своєчасності подання декларацій. У разі отримання інформації (повідомлень), передбаченої у підпунктах 1, 2 пункту 2 цього розділу, НАЗК перевіряє факт неподання або несвоєчасного подання декларації суб`єктом декларування. У випадку встановлення факту неподання декларації НАЗК письмово повідомляє про це суб`єкта декларування та спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції у визначеному НАЗК порядку.
Департамент захисту економіки Національної поліції України не відноситься до суб`єктів, які наділені правом перевірки як декларацій, так і повідомлень про суттєві зміни у майновому стані суб`єктів декларування. Такими повноваженнями наділені виключно працівники структурного підрозділу апарату НАЗК, діяльність яких пов`язана зі здійсненням такої функції.
Посадовці ДЗЕ НП України, відповідно до п. 4 розділу II Порядку, вправі, виключно, у випадку встановлення факту неподання декларації, або неповідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб`єктом декларування, після отримання письмового повідомлення із НАЗК, як спеціального уповноваженого суб`єкту у сфері протидії корупції, на підставі отриманих матеріалів скласти протокол про адміністративне правопорушення.
В той же час, усі обов`язкові дії по проведенню перевірки, у тому числі після встановлення, що суб`єкт декларування несвоєчасно подав декларацію, чи не повідомив про суттєві зміни в майновому стані, уповноважені здійснювати виключно працівники НАЗК, у тому числі на підставі листа отримати пояснення від такої особи і вирішувати питання щодо її притягнення до відповідальності.
Слід зазначити, що ст. 255 КУпАП передбачено право уповноважених на те посадових осіб органів внутрішніх справ (Національної поліції) складати протоколи про адміністративне правопорушення за ст. ст. 172-4 - 172-9. Статтею 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладено на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Однак, Закон України «Про запобігання корупції», який є основним спеціальним Законом у сфері боротьби з корупцією, тільки Національне агентство наділив правом здійснення в порядку, визначеному цим Законом, контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (стаття 11 Закону).
Такий висновок також узгоджується з висновком Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеним у постанові від 11.04.2018 року за касаційною скаргою на рішення Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2017р. у справі за позовом громадянина до Генеральної прокуратури України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії (справа № 814/886/17), де Суд зазначив, що НАЗК здійснює повну перевірку декларацій у порядку, передбаченому статтею 50 Закону №1700-У11. Здійснення контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зокрема щодо достовірності і повноти відомостей, зазначених суб`єктом декларування у декларації, належить до виключної компетенції НАЗК.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» Вища рада правосуддя є колегіальним, незалежним конституційним органом державної влади та суддівського врядування, який діє в Україні на постійній основі для забезпечення незалежності судової влади, її функціонування на засадах відповідальності, підзвітності перед суспільством, формування доброчесного та високопрофесійного корпусу суддів, додержання норм Конституції і законів України, а також професійної етики в діяльності суддів і прокурорів.
Тобто, одним із завдань Вищої ради правосуддя є забезпечення додержання в діяльності суддів норм Конституції і законів України. Досліджуючи питання забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя ВРП в своєму рішенні від 17 липня 2018 року (справа №2297/0/15-18) зауважила, що «…за змістом функціональних обов`язків поліція належить до правоохоронних, а не контролюючих органів, її працівники здійснюють виключно оперативно-розшукові заходи. Вжиття превентивних поліцейських заходів урегульовано статтею 31 Закону України «Про Національну поліцію», при цьому проведення перевірок дотримання вимог антикорупційного законодавства цим Законом до таких заходів не віднесено.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.
На підставі вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що досудова перевірка по справі проведена неуповноваженим органом, що дає підстави визнати недопустимими всі докази по справі.
Відповідно до ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення серед інших питань вирішує, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
Суд першої інстанції в порушення вимог ст. 278 КУпАП на зазначені недоліки доказів, наявних в матеріалах адміністративної справи уваги не звернув.
Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Листі «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року зазначив: «суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямото чи непрямого умислу: вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності».

Так, в матеріалах справи наявні пояснення ОСОБА_1 та докази щодо відсутності у неї вини у формі прямого чи непрямого умислу, так як вона вчиняла дії щодо подачі декларації своєчасно, а саме:
21 березня 2018 року оформила новий ЕЦП і в цей же день написала електронного листа до технічної підтримки НАЗК про заміну зареєстрованої поштової скриньки. Підтвердження про зміну поштової скриньки надійшло 29.03.18 р.
З 29.03.18 р. По 05.04.18 р. ОСОБА_1 намагалась зробити вхід до системи Єдиного державного реєстру декларацій, але система зазначала про системну помилку.
05.04.18 р. ОСОБА_1 зареєструвала в Єдиному державному реєстрі декларацій новий ЕЦП о 22 годині 35 хвилин, однак змогла зайти в систему та подати декларацію тільки 10.04.18 р.
Отже, ОСОБА_1 вчиняла всі можливі дії для того, щоб подати декларацію вчасно, проте через проблеми у функціонуванні Єдиного державного реєстру декларацій зробила це несвоєчасно.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи. Кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.
Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.
Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
За таких обставин, провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, який передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.
У відповідності до п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу адвоката Волошина Андрія Анатолійовича в інтересах особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 листопада 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 172-6 КУпАП, щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського
апеляційного суду Н.І. Калініч