ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/5007/19 Номер провадження 33/814/1008/19Головуючий у 1-й інстанції Логвінова О. В. Доповідач ап. інст. Томилко В. П.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2019 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Томилко В.П., з секретарем Сорочинською І.В., за участі прокурора Колос В.О., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Панченко О.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Київського районного суду м. Полтави від 07 жовтня 2019 року,-

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Волинської області м. Володимир-Волинський, громадянина України, працюючого на посаді генерального директора Державного підприємства «Полтавський регіональний науково-тенхнічний центр стандартизації, метрології та сертифікації», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 1700 гривень.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що будучи генеральним директором Державного підприємства «Полтавський регіональний науково-технічний центр стандартизації, метрології та сертифікації» відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» примітки до статті 172-6 КУпАП, являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» в порушення вимог ч.2 ст. 52 вказаного закону, Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 року № 3 (зі змінами) після отримання 18.05.2018 року у вигляді поворотної фінансової допомоги в розмірі 210 000 грн., що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01 січня 2018 року, маючи всі необхідні можливості, усвідомлюючи протиправний характер своєї бездіяльності, не подав на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, чим умисно вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням судді ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обгрунтування апеляційних вимог зазначає, що під час розгляду справи не було встановлено такої складової частини суб`єктивної сторони даного правопорушення як умисел. Так, доказів того, що він, усвідомлював характер протиправності свого діяння, передбачав його суспільно-небезпечні наслідки та бажав або свідомо допускав їх настання, судом не було встановлено та не було відображено в оскарженій постанові. Оскільки він не мав умислу на вчинення інкримінованого йому правопорушення, в його діях відсутня вина як основна ознака суб`єктивної сторони, у зв`язку з чим відсутній склад адміністративного правопорушення.

Заслухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника на підтримку апеляційної скарги, вислухавши промову прокурора , який вважає рішення суду законним та обгрунтованим, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційної суд прийшов до наступного висновку.

З постанови суду вбачається, що судове рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП грунтується на встановленому факту отримання ОСОБА_1 поворотної фінансової допомоги та даних про особу ОСОБА_1 , яка зобовязана декларувати свої доходи.

Разом з тим, суд у своєму рішенні не навів будь-яких доказів на доводи ОСОБА_1 про відсутність у нього умислу на не подання до декларації змін до його майнового стану, які були предметом не згоди ОСОБА_1 з протоколом про адміністративне правопорушення, і стали предметом його незгоди з рішенням судді, а саме розуміння «дохід».

В приписах до ст. 46 Закону України « Про запобігання корупції» визначається, що в щорічній декларації зазначаються отримані як за основним місцем роботи, так і за сумісництвом, заробітної плати/ грошового забезпечення/, гонорари, дивіденди, проценти, роялті, страхові виплати, благодійна допомога, пенсія, доходи від відчуження цінних паперів та корпоративних прав, подарунки та інші доходи.

Всі ці суми вважаються доходами особи, так як отримуються безповоротньо і залишаються у власності і повинні зазначатись в розділі 11 самої щорічної декларації, а саме розділ «Доходи, в тому числі подарунки».

Крім того відповідно до ст. 164 Податкового Кодексу України визначено, що загальний оподаткований дохід це будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

В розділі 13 щорічної декларації, а саме розділ «Фінансові зобовязання» зазначаються позики, кредити та інші зобовязання, тобто грошові кошти, які особа отримала та зобовязана повернути особам від яких їх отримала, тобто це кошти стосовно яких особа не є власником, а є особою яка тільки ними користується і які повинні бути повернуті у визначений строк особам які є власниками цих коштів.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи та досліджених у судовому засіданні фінансових документів ОСОБА_1 надавалась поворотна фінансова допомога, за яку ОСОБА_1 будь-якого податку не сплачував і не повинен був сплачувати, а повинен був повернути і повернув отриману всю суму фінансової допомоги.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 отримав не дохід, який змінив його майновий стан, а отримав поворотну фінансову допомогу, яка не оподатковується, і яка за своєю суттю є позикою, суму якої він повернув в повному обсязі, і яка не змінила його майнового стану, у звязку з чим апеляційний суд в діях ОСОБА_1 не вбачає предмету правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП, а саме несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, і як наслідок не вбачає в діях ОСОБА_1 складу зазначеного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючи ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Київського районного суду м. Полтава від 07 жовтня 2019 року стосовно ОСОБА_1 скасувати.

Постановити нову постанову.

ОСОБА_1 визнати невинуватим у вчинені правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП та провадження по справі стосовно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 172-6 КУпАП закрити за відсутністю в його діях події та складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя В.П. Томилко.