Справа №372/3178/19 Головуючий в суді І інстанції - Потабенко Л.В.
Провадження №33/824/4578/2019 Доповідач - Габрієль В.О.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 грудня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Габрієля В.О., із участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Марченка О.О. на постанову Обухівського районного суду Київської області від 17 жовтня 2019 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Обухівського районного суду Київської області від 17 жовтня 2019 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер невідомий, -

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь державного бюджету України судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.

Відповідно до постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що 30.08.2019 року о 19 год. 30 хв. на 32 км+600 м. автодороги Н-01 Київ-Знам`янка він керував автомобілем «Skoda Fabia», д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Водій своїми діями порушив п.2.9.а ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаним рішенням ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, у яких він просить поновити строк на подачу апеляційної скарги, скасувати постанову Обухівського районного суду Київської області від 17.10.2019 року, а справу про адміністративне правопорушення направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Мотивуючи свої вимоги зазначає, що відносно нього було складено протоколи за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП. Він не був в стані алкогольного сп`яніння, а тому погодився пройти медичне освідування лікарем. В медичному закладі ОСОБА_1 декілька разів дихав в алкотестер, однак лікар йому нічого не повідомив, не надав висновок для підпису та не вказав кількість проміле в крові. Будь-яких інших тестів не проводилось. Крім того, розгляд справи відбувся без його участі з незрозумілих причин, оскільки 17.10.2019 року він з`явився до суду та чекав судового засідання, однак його ніхто не викликав і він пішов додому. Пізніше, не отримавши жодного повідомлення про розгляд справи, він поцікавився про наступну дату, однак дізнався, що справи вже розглянута. Постанову про притягнення його до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП отримав лише 07.11.2019 року поштою. ОСОБА_1 вважає, що судом першої інстанції не досліджено належним чином докази та не надано їм оцінки, а висновки районного суду не ґрунтуються на матеріалах справи.

Заслухавши доповідь судді, думку ОСОБА_1 на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не був присутній під час ухвалення оскаржуваного рішення. Про існування постанови дізнався лише 08.11.2019 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.17).

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне поновити ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови Обухівського районного суду Київської області від 17.10.2019 року.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 ЄСПЛ постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до п.2.9.а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з ч.1 ст.130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Правовими положеннями ст.266 КУпАП встановлено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Проведення огляду на стан сп`янiння в закладах охорони здоров`я i оформлення його результатів визначено «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за №1413/27858 (далі - Інструкція).

У апеляційній скарзі та в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 свою вину не визнав та пояснив, що він не виживав алкогольні напої. Під час медичного огляду у нього не відбиралась кров, а він лише дихав в алкотестер. За результатами у висновку, лікар навіть не вказав кількість проміле виявлених у нього в крові. Крім того, під час складанні протоколу відносно нього не було, однак вони зазначені в протоколі.

Зазначені доводи апеляційної скарги та пояснення ОСОБА_2 оцінюються апеляційним судом критично, адже вони повністю спростовуються матеріалами провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, огляд ОСОБА_1 проводився в КНП «Обухівська центральна лікарні». За результатами вказаного огляду було встановлено, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Дані обставини підтверджуються копією висновку від 30.08.2019 року, що міститься в матеріалах справи. Доводи ОСОБА_1 про те, що у висновку повинно обов`язково вказуватись кількість проміле, у разі виявлення алкогольного сп`яніння є необґрунтованими, а складений висновок в повній мірі відповідає Інструкції.

Як вбачається з протоколу серії ДПР18 №057948 ВІД 30.08.2019 року, під час його складання, ОСОБА_2 не висловлено жодного зауваження щодо його змісту.

Отже на думку суду апеляційної інстанції доводи ОСОБА_2 , про те, що медичний огляд було проведено з порушенням встановленої нормативно-правовими актами процедури, є голослівними, оскільки не підтверджені жодними доказами.

У рішеннях ЄСПЛ по справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, які з урахуванням положень ст.ст.8, 9 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_2 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, апеляційний суд, враховуючи вказане вище, приходить до переконання, що викладені у постанові доводи про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст.130 КУпАП та необхідності накладення на нього стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, є обґрунтованими.

У відповідності до ст.23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Попри доводи апеляційної скарги, зазначені вимоги закону судом першої інстанції, при розгляді справи про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та накладенні на нього стягнення були дотримані у повній мірі.

Посилання апеляційної скарги на невинуватість ОСОБА_2 , відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та істотні порушення вимог закону під час проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння та винесення оскаржуваної ухвали, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки вони повністю спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Із огляду на вищезазначене постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд апеляційної інстанції не вбачає, у зв`язку з чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 поновити строк на оскарження постанови Обухівського районного суду Київської області від 17 жовтня 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Обухівського районного суду Київської області від 17 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду В.О. Габрієль