Провадження № 3/643/4671/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2019 року суддя Московського районного суду м. Харкова Горбунова Я.М., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Управління патрульної поліції у м. Харкові Департаменту патрульної поліції відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер ______________, громадянин України, не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу ОСОБА_1 12.10.2019 року о 00 год. 15 хв. керував транспортним засобом марки «OPEL OMEGA», номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Тюрінська, 76 у м. Харкові, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору «DRAGER 6820» та в охорони здоров`я відмовився у присутності двох свідків.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визнав та пояснив суду, що 12.10.2019 р. його автомобіль стояв біля приватного сектору в районі вул. Тюрінска, 76 у м. Харкові, в зв`язку із технічною несправністю. Через деякий час до нього під`їхав автомобіль патрульної поліції, працівник поліції попросив пред`явити документи та повідомив, що у нього є запах алкоголю з порожнини рота, на що він заперечив та пояснив, що автомобілем він не керував. Після чого відразу під`їхав патрульний автомобіль, в якому сиділи якісь особи, які потім були залучені як свідки. Працівник поліції вилучив у нього технічний паспорт на його автомобіль та повідомив, що його автомобіль буде відправлено до штрафного майданчику. Після чого він поїхав додому за запчастинами для автомобіля, коли повернувся, його автомобіля вже не було на місці. Іхати до наркоцентру йому не пропонували.

Суд, заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки це не доведено суду.

На підтвердження вини ОСОБА_1 надані: протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі у присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . До протоколу в якості доказів надані письмові пояснення свідків, які зазначені у протоколі. В письмових поясненнях свідків не зазначено яким чином і в якому поярдку було запропоновано пройти ОСОБА_1 огляд на стан сп`яніння, не зазначено також чи керував він автомобілем під час зупинки. А самі ці обставини заперечує ОСОБА_1 . Суд не може перевірити показання даних свідків, так як за викликом у суд дані свідки не з`являються.

Згідно з відеозаписом з нагрудних відеореєстраторів інспекторів патрульної поліції, який був відтворений в судовому засіданні, не можливо встановити, що ОСОБА_1 перебував за кермом та керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, оскільки на відеозаписі, який був долучений до матеріалів справи працівниками поліції, підтверджує тільки момент спілкування працівників поліції з невідомою особою з приводу скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Інших доказів, які б поза сумнівів підтверджували відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, суду не надано.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02, « Малофєева проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.. При цьому Європейський суд робиться висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Пунктом 27 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено, що для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Між тим, в суді не встановлено факту керування автомобілем.

Відповідно до ст. 62 Конституції України всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь, в зв`язку із чим адміністративна справа відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю з підстав, передбачених п.1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення, оскільки він не перебував за кермом автомобіля та не керував ним.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ч. 1 ст. 247, 283, 284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена шляхом подання скарги, прокурором подання до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя - Я.М. Горбунова