Справа № 415/1617/19
Провадження № 33/810/141/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2019 року м. Сєвєродонецьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Луганського апеляційного суду Люклянчук В.Ф., розглянувши апеляційну скаргу заступника керівника Лисичанської місцевої прокуратури Луганської області Невечері Є.І. на постанову Лисичанського міського суду Луганської області від 11 квітня 2019 року

ВСТАНОВИВ

Постановою Лисичанського міського суду Луганської області від 11 квітня 2019 року на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, накладено адміністративне стягненню у виді адміністративного арешту на строк 3 доби.

В апеляційній скарзі прокурор просить поновити строк на апеляційне оскарження вище вказаної постанови та прийняти апеляційну скаргу до розгляду; скасувати постанову та прийняти нову постанову, якою призначити ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи, викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції вважає необхідним повернути апеляційну скаргу.

У відповідності до ч. 1 ст. 287 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 цього Кодексу, якою визначено, що прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

В інших випадках, виходячи зі змісту ч.2 ст.294 КУпАП, апеляційна скарга підлягає поверненню прокурору як така, що подана особою, яка не наділена правом апеляційного оскарження.

Стаття 26 Закону України «Про прокуратуру» визначає повноваження прокурора при здійсненні нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, які насамперед стосуються перевірки місць перебування осіб, які примусово тримаються згідно з судовим рішенням, тобто на стадії виконання судових рішень, що пов`язанні зі застосуванням заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, серед іншого - звертатися до суду з позовом (заявою) у визначених законом випадках.

Системний аналіз зазначених норм дає підстави вважати, що прокурор не наділений повноваженнями оскаржити будь-які постанови судді у справах про адміністративні правопорушення, якими застосуванні заходи примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Зі змісту апеляційної скарги прокурора вбачається, що ним постанова судді оскаржується через допущених, на його думку, порушень норм матеріального та процесуального права. Водночас просить пом`якшити вид адміністративного стягнення, який застосований до ОСОБА_1 .

При цьому повноваження судді (його права та обов`язки), надані державою, щодо обрання між альтернативними видами адміністративних стягнень у встановлених законом випадках та інтелектуально-вольова владна діяльність судді з вирішення спірних правових питань, враховуючи цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу, що вчинила адміністративне правопорушення, справедливість обраного адміністративного стягнення тощо, визначають поняття «судова дискреція» (судовий розсуд) у справах про адміністративне правопорушення.

Дискреційні повноваження судді повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду.

З апеляційної скарги прокурора вбачається, що ним судове рішення оскаржується щодо дискреційних повноважень судді. Водночас прокурор не приводить доводів про неможливість застосування до ОСОБА_1 адміністративного арешту (ч. 2 ст. 32 КУпАП).

З огляду на зазначене, необхідно вважати, що прокурором оскаржується постанова судді, що не пов`язано з реалізацією ним повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

З урахуванням викладеного, відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, апеляційна скарга підлягає поверненню прокурору як така, що подана особою, яка не наділена правом апеляційного оскарження.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу на постанову судді Лисичанського міського суду Луганської області від 11 квітня 2019 року відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП повернути заступнику керівника Лисичанської місцевої прокуратури Луганської області Невечері Є.І.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Луганського апеляційного суду В.Ф. Люклянчук