П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/1604/18

24 січня 2019 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді: - ОСОБА_1,

секретаря: - ОСОБА_2,

з участю прокурора - Богака А.В.,

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Надвірна матеріали, які надійшли від Управління захисту економіки в Івано-Франківській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2«А», Івано-Франківської області, ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючого головним лісничим в Дорівському лісництві ДП «Делятинське лісове господарство», одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, громадянина України,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

03.08.2018 року до суду надійшли від Управління захисту економіки в Івано-Франківській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч.2 ст.172-6 КУпАП.

З протоколу № 155 про адміністративне правопорушення, повязаного з корупцією від 25.07.2018 року, вбачається, що відповідно до наказу керівника Державного підприємства «Делятинське лісове господарство» № 119-к від 31.05.2011 року «Про переведення працівників» ОСОБА_3 переведено на посаду лісничого Дорівського лісництва ДП «Делятинське лісове господарство» з 01.06.2011 року.

Наказом керівника Державного підприємства «Делятинське лісове господарство» №101 -к від 19.12.2017 року «Про переведення працівників» ОСОБА_3 переведено на посаду головного лісничого апарату управління ДП «Делятинське лісове господарство» з 19.12.2017 року.

Згідно п.п.«а» п.2 ч.1 ст.3 Закону, посада ОСОБА_3 віднесена до суб'єктів на яких поширюється дія цього Закону, як на посадову особу юридичної особи публічного права.

Відповідно до пункту 13 статті 1 Закону, суб'єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов'язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Опрацюванням відомостей з Єдиного державного Реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування встановлено, що ОСОБА_3 02.04.2018 року подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі Декларація), за 2017 рік.

Згідно із частиною другою статті 52 Закону у разі суттєвої зміни у майновому стані суб'єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених на 1 січня відповідного року, зазначений суб'єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов'язаний письмово повідомити про це Національне агентство з питань запобігання корупції. Вказана інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування та оприлюднюється на офіційному сайті НАЗК.

Відповідно до пункту 6 розділу 2 Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням НАЗК від 10.06.2016 року №3, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 року за № 959/29089, суб'єкти декларування письмово повідомляють НАЗК про суттєві зміни у своєму майновому стані відповідно до частини другою статті 52 Закону шляхом подання відповідного електронного повідомлення до Реєстру через власний персональний електронний кабінет у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна. Зазначене електронне повідомлення подається шляхом заповнення відповідної електронної форми на веб-сайті Реєстру відповідно до технічних вимог до форми. Згідно з пунктом 2 розділу 2 зазначеного порядку повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб'єкта декларування подається через електрону мережу Інтернет з використанням програмних засобів Реєстру у власному персональному електронному кабінеті суб'єкта декларування після реєстрації в Реєстрі.

Встановлено, що згідно договору купівлі-продажу № 7150/17/000952 від 22.04.2017 року ОСОБА_3 отримав дохід від продажу рухомого майна, а саме автомобіля марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», 2005 року випуску, кузов WV1ZZZ7HZ5H035480, синього кольору, вартість якого становить 135613,89 грн.

Тобто, лісничий Дорівського лісництва ДП «Делятинське лісове господарство» ОСОБА_3, який є суб'єктом декларування, та на якого поширюються вимоги ч.2 ст.52 Закону, отримав дохід від продажу рухомого майна, а саме автомобіля марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», 2005 року випуску, кузов WV1ZZZ7HZ5H035480, синього кольору, вартість якого становить 135613,89 грн.

Враховуючи, що сума отриманого доходу перевищує поріг у 50 прожиткових мінімумів доходів громадян, встановлених на 1 січня 2017 року (80000 гривень), у ОСОБА_3 на виконання вимог ч.2 ст.52 Закону, виник обов'язок у десятиденний термін з моменту отримання доходу від продажу рухомого майна письмово повідомити НАЗК про суттєві зміни у майновому стані.

Відповідно до положень статей 251-253 Цивільного Кодексу України передбачено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія має юридичне значення. Він може визначатися роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Його перебіг починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Тобто упродовж періоду з 00.00 год. 23.04.2017 року по 23.59 год. 02.05.2017 року у ОСОБА_3 виник обов'язок повідомити НАЗК про суттєві зміни у майновому стані.

Опрацюванням відомостей з Єдиного державного Реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, встановлено, що ОСОБА_3 станом на 02.05.2017 року не повідомив НАЗК про суттєві зміни в майновому стані, зокрема про факт отримання доходу від продажу рухомого майна, а саме автомобіля марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», 2005 року випуску, кузов WV1ZZZ7HZ5H035480, синього кольору, вартість якого становить 135613,89 грн.

Таким чином, ОСОБА_3, будучи лісничим Дорівського лісництва ДП «Делятинське лісове господарство», у відповідності до підпункту «а» п.2 ч.1 ст.3 Закону суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язані з корупцією, 22.04.2017 року отримав дохід від продажу рухомого майна, а саме автомобіля марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», 2005 року випуску, кузов WV1ZZZ7HZ5H035480, синього кольору, вартість якого становить 135613,89 грн., що перевищує поріг у 50 прожиткових мінімумів доходів громадян встановлених на 1 січня 2017 року (80000 гривень) та в порушення ч.2 ст.52 Закону не повідомив НАЗК про суттєві зміни в майновому стані, чим вчинив правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 172-6 КУпАП, а саме не повідомлення НАЗК про суттєві зміни в майновому стані.

ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину у вчиненні даного корупційного правопорушення визнав повністю. Суду пояснив, що дійсно згідно договору купівлі-продажу № 7150/17/000952 від 22.04.2017 року він отримав дохід від продажу рухомого майна, а саме автомобіля марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», 2005 року випуску, кузов WV1ZZZ7HZ5H035480, синього кольору, вартість якого становила 135613,89 грн.

Розуміє, що порушив ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції», не повідомивши НАЗК про суттєві зміни в майновому стані.

В судовому засіданні заявив клопотання про закриття провадження в справі у звязку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Прокурор в судовому засіданні вважає протокол № 155 про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, складений УЗЕ в Івано-Франківській області ДЗЕ НП України підставно.

Вина ОСОБА_3 у вчиненні даного адміністративного правопорушення доведена повністю, а тому просить визнати його винуватим, а справу про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-6 КУпАП закрити в звязку з закінченням на момент розгляду строків, визначених КУпАП.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, думку прокурора, дослідивши письмові матеріали справи, суддя прийшов до таких висновків.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП, основним завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.7 КУАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ч.2 ст.9 КУпАП адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Зі змісту статей 7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що правопорушення, повязане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Крім фактичного визнання вини ОСОБА_3, його вина у вчиненні правопорушення доведена протоколом про вчинення адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією № 155 від 25.07.2018 року, яким встановлено факт вчинення порушення ОСОБА_3 вимог Закону України «Про запобігання корупції», відповідно вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП (а.с.2-8); рапортом оперуповноваженого УЗЕ в Івано-Франківській області від 24.07.2018 року (а.с.9); інформації з офіційного сайту Національного агентства з питань запобігання корупції результату пошуку, з якого вбачається, що ОСОБА_3 станом на 03.05.2017 р. не повідомив НАЗК про суттєві зміни в майновому стані (а.с.11-17); реєстраційною карткою транспортного засобу, з якої вбачається що 27.04.2017 року здійснено перереєстрацію транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», 2005 року випуску, кузов WV1ZZZ7HZ5H035480, синього кольору, згідно договору від 22.04.2017 року на громадянина ОСОБА_4 (а.с.33); копією договору купівлі-продажу від 22.04.2017 року (а.с.34), та іншими матеріалами справи в їх сукупності.

Таким чином, на підставі викладеного ОСОБА_3 слід визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП.

Разом з тим, п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, пов'язані з корупцією" № 13 від 25 травня 1998 року роз'яснено, що у справах даної категорії суди повинні забезпечувати своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне дослідження всіх обставин, передбачених статями 247 і 280 КУпАП. При цьому особливу увагу необхідно звертати на з'ясування в кожній справі зокрема і питань, чи не закінчилися на момент розгляду справи строки, передбачені статтею 38 КУпАП. Будь-яке поновлення, продовження чи зупинення перебігу таких строків КУпАП не передбачено. Тому в разі закінчення строків накладення адміністративного стягнення провадження у справі має бути закрито (п.20 Постанови).

В свою чергу, виходячи з ч.3 ст.38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, повязаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Так, провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи) (пункт 2.2. мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 "У справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної ОСОБА_4 України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП".

Тобто, провадження у справі про адміністративне правопорушення складається з різних стадій, які відрізняються одна від одної колом учасників провадження, характером проваджуваних дій та їх юридичною роллю, зокрема це: стадія порушення адміністративного провадження та адміністративне розслідування; розгляд справи про адміністративне правопорушення та винесення в ній постанови; перегляд справи у звязку із оскарженням постанови по справі; виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.

Закріплення строків давності слугує кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними. Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень (пункт 137 Рішення Європейського Суду з прав людини від 09 січня 2013 року у справі "ОСОБА_5 проти України", Заява № 21722/11).

Таким чином в даному випадку застосування строку накладення адміністративного стягнення є важливим аспектом права на справедливий судовий розгляд, яке гарантовано статтею 6 Європейської конвенції з прав людини, при цьому роль такого строку має велике значення, під час інтерпретації в світлі преамбули Конвенції, відповідна частина якої, проголошує верховенство закону, що є обовязковим для країни, які підписали Конвенцію.

Крім того, п.7 ст.247 КУпАП містить імперативне правило, згідно із яким провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, повязаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Враховуючи те, що 3-місячний строк, передбачений ч.3 ст.38 КУпАП, з дня виявлення правопорушення, на час вирішення справи минув, провадження у справі підлягає закриттю відповідно до вимог п.7 ст.247 КУпАП, де міститься вимога не розпочинати провадження у справі, а розпочате закрити у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

Виходячи з вимог ст.284 КУпАП, при прийнятті рішення в резолютивній частині постанови необхідно викласти тільки одне з передбачених цією статтею рішень: про накладення адміністративного стягнення чи про закриття справи, і в даному випадку про закриття справи.

При цьому, при закритті провадження на підставі ст.38 КупАП суддя повинен встановити наявність чи відсутність вини особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст.7, 221, 245, 247, 280, 283, 284, 294 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.172-6 КУпАП закрити у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга на постанову подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя Грещук Р.П.