ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1040/19 Справа № 205/4687/19 Суддя у 1-й інстанції - Нощенко І. С. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП, накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керувати транспортним засобом на строк 1 рік та стягнуто судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп., -

за участю:

особи, що притягується

до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

захисника Петрикова В.А.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2019 року 20 травня 2019 року приблизно о 05 годин 36 хвилин водій ОСОБА_1 керував автомобілем MITSUBISHI LANCER, н.з. НОМЕР_1 , в м. Дніпрі по вул. Доблесній, буд. 201, з ознаками алкогольного сп`яніння (почервоніння обличчя, запах алкоголю з порожнини рота) та відмовився пройти в установленому законом порядку медичний огляд для встановлення стану сп`яніння в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати та закрити провадження по справі за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Обгрунтовуючи вимоги клопотання про поновлення строків на апеляційне оскарження зазначає, що справу було розглянуто за його відсутності та копію оскаржуваної постанови ним отримано лише 20 серпня 2019 року.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, зазначає, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального закону, справу розглянуто однобічно та необ`єктивно. Вказує, що відсутні докази на підтвердження того, що він керував транспортним засобом. Вказує, що пояснення за своїм змістом є ідентичними, написані не самими свідками, при цьому ким саме написані не зазначено. Зазначає, що його не було відсторонено від керування транспортним засобом. Крім того, відсутністній відеозапис з місця події в матеріалах справи.

Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 17 липня 2019 року. З справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вбачається, що оскаржувану постанову винесену за його відсутності. З огляду на викладене, враховуючи, що ОСОБА_1 отримав копію повного тексту постанови 20 серпня 2019 року, а також вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання та поновлення строку на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений не з вини скаржника, і розцінює обставини, на які він посилається, як поважні.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає зокрема у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення кореспондують положенням п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно яким водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

В той же час, як зазначено у п. 6 Розділу ІX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, таким, що відповідає фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом поліцейського; письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були залучені в якості свідків.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу працівників поліції, які виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння, визначені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що і стало підставою вимоги пройти відповідний огляд на місці за допомогою спеціального технічного засобу або в медичному закладі охорони здоров`я.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів та викладених обставин в поясненнях ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були залучені в якості свідків, наданих під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається.

Доводи ОСОБА_1 стосовно недостовірності наявних в матеріалах провадження пояснень свідків, апеляційний суд вважає не обгрунтованими, оскільки дослідженням матеріалів справи встановлено, що дані, зазначені у поясненнях понятих, складені у відповідній формі, та з їх змісту чітко і зрозуміло вбачаються всі фактичні обставини події, які узгоджуються з відомостями у протоколі, наявними в матеріалах провадження.

Що стосується доводів ОСОБА_1 стосовно того, що він керував транспортним засобом, проте не був у стані алкогольного сп`яніння, то слід зазначити, що під час складання протоколу та надання пояснень ОСОБА_1 зазначив, що взагалі не керував транспортним засобом, а тому вказані доводи апелянта оцінюються судом апеляційної інстанції як такі, що спрямовані на ухилення від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Посилання ОСОБА_1 на те, що його не було відсторонено від керування транспортним засобом спростовуються наявною в матеріалах справи розпискою ОСОБА_4 , відповідно до якої вона зобов`язувалася не передавати ОСОБА_1 керевування транспортним засобом, поки він знаходиться у стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційним судом не встановлено порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735, допущених під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим відповідні доводи апеляційної скарги скаржника є неприйнятними.

При розгляді справи судом порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити особі, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2019 року.

Апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2019 року щодо ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду С.І.Крот