Справа № 504/219/19
Провадження № 3/504/301/19
П О С Т А Н О В А

28.01.2019смт. Доброслав

Суддя Комінтернівського районного суду Одеської області Барвенко В.К., розглянувши матеріали, які надійшли з Лиманського ВП ГУ НП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

гр. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянка України, тимчасово не працює,

ІПН відсутній у справі,

фактично проживає за адресою:

Одеська область, Лиманський район,

с. Фонтанка, вул. Новоселів, 31,

у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

16.01.2019 року поліцейським СРПП № 1 Лиманського ВП ГУ НП в Одеській області був складений адміністративний протокол ГР № 325966, в якому зафіксований факт здійснення ОСОБА_1 дрібного хуліганства, зокрема, він 16.01.2019 року біля 07.30 год перебуваючи у громадському місці с. Фонтанка, вул. Новоселів, неподалік будинку № 31, Лиманського району Одеської області, справляв природні потреби, чим порушував громадський порядок.

ОСОБА_1 подав письмову заяву про розгляд справи у свою відсутність, свою вину в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні визнав повністю, висловив суду щире каяття.

Дослідивши матеріали справи, суддя дійшов до висновку, що вина ОСОБА_1О у вчиненні даного адміністративного правопорушення підтверджується зібраними по справі матеріалами, зокрема, протоколом, поясненнями ОСОБА_1О, іншими матеріалами справи, дослідженими суддею в судовому засіданні.

Отже суддя вважає, що в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, - дрібне хуліганство.

Для того, щоб втручання було виправданим за статтею 10 Конвенції, воно має бути «встановленим законом», переслідувати одну або більше легітимних цілей, зазначених у другому пункті цього положення, та бути «необхідним в демократичному суспільстві» - тобто пропорційним переслідуваній меті (див., наприклад, рішення від 23 вересня 1998 року у справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» (Steel and Others v. the United Kingdom), п. 89, Reports of Judgments and Decisions 1998-VII).

При оцінці пропорційності втручання слід враховувати, серед інших чинників, характер та суворість застосованих стягнень (див. рішення у справах «Джейлан проти Туреччини» (Ceylan v. Turkey) [ВП], заява № 23556/94, п. 37, ECHR 1999-IV, «Таммер проти Естонії» (Tammer v. Estonia), заява № 41205/98, п. 69, ECHR 2001-I, та «Скалка проти Польщі» (Skalka v. Poland), заява № 43425/98, п. 38, від 27 травня 2003 року). Більше того, Суд повинен особливо ретельно розглядати справи, у яких стягнення, застосовані національними органами влади за ненасильницьку поведінку, включають у себе покарання у вигляді позбавлення волі (див. рішення від 15 травня 2014 року у справі «Тараненко проти Росії» (Taranenko v. Russia), заява № 19554/05, п. 87).

Суддя вважає, що справляння природньої потреби в громадському місці підпадає під категорію дрібного хуліганства.

Суддя памятає про доволі загальне юридичне визначення «дрібного хуліганства», тлумачення та практичне застосування якого можуть у певних випадках бути предметом зловживання.

У цій справі ОСОБА_2 вдалася до справляння власних потреб біля будинку, де він проживає, тобто він міг зайти до свого дому для цього, однак бажав справити свої потреби саме у громадському місці передбачаючи негативні наслідки для оточуючих.

Зважаючи на поведінку ОСОБА_1 суддя погоджується з тим, що притягнення його до відповідальності відповідає вимозі щодо передбачуваності та законності.

Суддя також доходить висновку, що застосований до ОСОБА_1 захід переслідує легітимну мету захисту громадського порядку та прав інших громадян, і є необхідним у демократичному суспільстві.

При винесенні постанови в справі суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, належність та допустимість тих чи інших доказів, які мають значення для правильного вирішення справи по суті, керуючись законом і правосвідомістю.

Обставин що обтяжують відповідальність не встановлено.

Суддя, з урахуванням викладеного, при визначенні виду адміністративного стягнення, що підлягає накладенню на особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу, ступінь її вини, ставлення особи до вчиненого проступку, наявність помякшуючої обставини - висловлення суду щирого каяття, відсутності обтяжуючих обставин, повторності чи грубості (як факультативної ознаки) правопорушення, з метою подальшого запобігання правопорушень та виховування особи в дусі дотримання поваги до громадського спокою та порядку, вважає необхідним притягнути винну особу до адміністративної відповідальності у вигляді адміністративного штрафу, оскільки на думку судді таке покарання буде достатнім, розумним та справедливим.

В силу ст. 283 КУпАП з винної особи підлягає стягненню судовий збір у ставці, визначеній ч. 2 ст. 4 Законом України «Про судовий збір».

Керуючись ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст.ст. 24, 27, 33-35, 37, 38, 173, 221, 248, 249, 251, 252, 283, 284, 298, 299 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, притягнути його до відповідальності у вигляді адміністративного штрафу у розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51,00 (пятдесят одна) грн.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір у сумі 384 гривні 20 копійок.

Постанову направити для примусового виконання відповідному органу державної виконавчої служби.

Постанова може бути предявлена до виконання в органи державної виконавчої служби Міністерства юстиції України протягом трьох місяців з моменту її винесення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів від дня її винесення.

Суддя В.К. Барвенко