П О С Т А Н О В А

Іменем України

24.12.2019 року м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Марків Ю.С., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, із вищою освітою, пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ст.124 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається із матеріалів справи, 03.11.2019 року о 18:56 год. по вул. Замарстинівська, 34 у м. Львові, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Suzuki Grand Vitara», д.н.з. НОМЕР_1 , проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміни, своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, не надав перевагу в русі гр. ОСОБА_2 , котрий рухався на велосипеді марки «Ракер» по головній дорозі, внаслідок чого здійснив зіткнення з останнім, завдавши йому тілесних ушкоджень, чим порушив 1.5, 2.3б, 16.11 ПДР України.

ОСОБА_1 в судовому засіданні з приводу його винуватості у вчиненому пояснив, що по факту вчинення ним ДТП вину не визнає, оскільки велосипедист насправді був не на головній дорозі, як зазначено в протоколі, а зрізав шлях по діагоналі, відтак, він його побачити не міг. Однак, по людськи розуміє, що можливо і винен у вчиненому, тому і відшкодував велосипедисту повністю завдану шкоду. Разом з тим, просив закрити провадження по справі за малозначністю.

Вивчивши представлені на розгляд адміністративні матеріали, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Вина його доведена зібраними по справі матеріалами, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення ДПР18 №275335 від 08.11.2019 року, схемою ДТП від 03.11.2019 року, поясненнями ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_3 , рапортом про дорожньо-транспортну пригоду від 03.11.2019 року, протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 03.11.2019 року. Крім того, висновком за фактом дорожньо-транспортної пригоди від 04.11.2019 року слідчого ГУ НП у Львівській області Фургало Р.Р., перевірка за фактом дорожньо-транспортної пригоди в результаті якої гр. ОСОБА_2 отримав легкі тілесні ушкодження припинена, а матеріали скеровані до УПП м.Львова для вирішення питання про притягнення водія ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Вирішуючи клопотання ОСОБА_1 , в якому просить звільнити його від адміністративної відповідальності у зв`язку із малозначністю вчиненого ним правопорушення, суд вважає, що клопотання задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст. 22 КпАП України при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення, посадова особа, уповноважена вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням. При цьому, слід розуміти, що малозначні порушення - це такі діяння які не становлять великої громадської безпеки, не спричинили або не могли спричинити значної шкоди громадським або держаним інтересам, так і правам та свободам громадян чи іншим, охоронюваним законом цінностям.

Таким чином, твердження ОСОБА_1 у судовому засіданні про те, що правопорушення, передбачене ст. 124 КпАП України яке вчинене ним не становить великої суспільної шкоди, а тому є малозначним, не відповідає дійсності, оскільки із врахуванням характеру вчиненого правопорушення та його суспільної небезпеки, порушення правил дорожнього руху, керуючи транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, що призвело до заподіяння легких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_2 , не свідчить про малозначність правопорушення у відповідності до вимог ст. 22 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, слід звернути увагу на суперечливість позиції ОСОБА_1 щодо відсутності його вини у вчиненому адміністративному правопорушенні та клопотання останнього закрити провадження по даному факту у зв`язку із малозначністю, оскільки таке може бути заявлене особою котра вчинила відповідне правопорушення.

Також суд зазначає, що обставини вказані в клопотанні ОСОБА_1 щодо характеристики його особи та відсутності тяжких наслідків, будуть враховані судом при призначені покарання в межах санкції ст.124 КУпАП.

Крім того, аналізуючи положення ст. 22 КУпАП суд вважає за необхідне зазначити, що законодавець, прописуючи дану норму Закону, вживає слово «може», тобто тим самим надає органу (посадовій особі), уповноваженій вирішувати справу можливість звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення. Із зазначеного, також слід зробити висновок, що звільнення порушника від адміністративної відповідальності є правом суду, а не його обов`язком.

Згідно ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на думку суду, порушуватимуть основоположні засади, принципи та завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також сприятимуть формуванню думки суспільства, про безкарність за вчинення адміністративних правопорушень.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про застосування положення ст. 22 КУпАП, тобто звільнення від адміністративної відповідальності.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього рух, особи, які порушують ПДР України, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У рішенні, ухваленому 29.06.2007 року у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відтак, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу винного, котрий є пенсіонером, обставиною, що пом`якшує відповідальність визнається добровільне відшкодування збитків, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, а тому вважаю, що стягнення слід визначити необхідним та достатнім для досягнення визначеної ст.23 КУпАП мети, зокрема його виховання в дусі додержання законів України та запобігання вчиненню нових правопорушень, в межах санкції статті, за якою кваліфіковано правопорушення у виді штрафу.

З вимог ст. 40-1 КУпАП вбачається, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення стягується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З наведених міркувань та керуючись ст.ст. 33, 283, 284 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним за ст.124 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень 00 коп. в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 384,20 грн.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Марків Ю.С.