Справа № 405/5422/19
Провадження №3/405/1253/19
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Кропивницький 22 серпня 2019 року

Суддя Ленінського районного суду м.Кіровограда Мягкий О.В., за участю прокурора Колєсніченко А.О., особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши на відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, що надійшла з Управління захисту економіки в Кіровоградській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКППФО НОМЕР_1 , уродженця м.Кіровограда, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,працюючого на посаді радіотелеграфіста ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

за ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
встановив:
з протоколу про адміністративне правопорушення № 244/19 від 12.07.2019 вбачається, що ОСОБА_1 , будучи, у т.ч. станом на 00 год. 00 хв. 01.01.2019, суб`єктом декларування в розумінні Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закон), а саме: особою, зазначеною у підпункті «г» пункту 1 частини першої статті 3 цього Закону - військовою посадовою особою Збройних Сил України, у період часу з 00 год. 00 хв. 01.01.2019 до 00 год. 00 хв. 01.04.2019 включно в порушення вимог частини першої статті 45 Закону (особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2. пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством), з урахуванням пункту 6 розділу II Закону № 1975-УІІІ від 23.03.2017 (Розділ XIII «Прикінцеві положення» доповнити пунктом 5-1 такого змісту: «5-1. Продовжити до 1 травня 2017 року строк подання щорічної декларації для осіб, які відповідно до цього Закону подають таку декларацію вперше»), абзацу 2 частини 5 статті 45 Закону (суб`єкти декларування, які не мали можливості до 1 квітня за місцем військової служби подати декларацію осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік у зв`язку з виконанням завдань в інтересах оборони України під час дії особливого періоду, безпосередньою участю у веденні воєнних (бойових) дій, у тому числі на території проведення антитерористичної операції, направленням до інших держав для участі в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки у складі національних контингентів або національного персоналу, подають таку декларацію за звітний рік протягом 90 календарних днів із дня прибуття до місця проходження військової служби чи дня закінчення проходження військової служби, визначеного частиною другою статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу») пункту 1 Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції (далі - НАЗК) від 10.06.2016 № 2 (яким НАЗК визначило, що система подання та оприлюднення відповідно до Закону декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, розпочинає свою роботу в два етапи: перший етап - з 00 годин 00 хвилин 01 вересня 2016 року, у тому числі щорічні декларації за 2015 рік службових осіб, які станом на 01 вересня 2016 року займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище, а зазначені декларації подаються протягом 60 календарних днів з дати, визначеної у цьому абзаці: другий етап - з 00 годин 00 хвилин 01 січня 2017 року для всіх інших суб`єктів декларування та декларацій (повідомлень), передбачених Законом), несвоєчасно подав без поважних причин декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2018 рік, а саме 01.04.2019 о 14 год. 30 хв., чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 з`явився, йому роз`яснено права особи, що притягується до адміністративної відповідальності, передбачені ст.268 КУпАП, вину у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, вказаних у протоколі, визнав частково та суду пояснив, що у 2018 році працював на посаді радіотелеграфіста ІНФОРМАЦІЯ_2 , про необхідність подачі щорічної декларації за 2018 рік знав, причиною пропуску строку подачі щорічної декларації за 2018 рік стала неможливість використання електронного ключа, як тільки новий ключ отримав, одразу 01.04.2019 подав декларацію. Жодного прямого умислу приховувати свій майновий стан чи ігнорувати вимоги Закону не мав.

Прокурор на судовому засіданні підтримав протокол про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, зважаючи на підстави, викладені в протоколі, просив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення вимог фінансового контролю несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави.
Вислухавши пояснення учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази як кожен окремо, та і в їх сукупності, суд приходить до наступного.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суддя також повинен з`ясувати мотив і характер вчиненого діяння, повноваження особи, яка його вчинила, наявність причинного зв`язку між діянням і виконанням останньою службових (посадових) повноважень, а у відповідних випадках - мети правопорушення.
Відповідно до ст.ст. 251, 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до диспозиції ч.1 ст.172-6 КУпАП адміністративна відповідальність настає за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України « Про запобіганню корупції » №1700-VII від 14.10.2014 корупція - це використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей.
Цією ж нормою також визначено термін «корупційне правопорушення » - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.
Правопорушення, пов`язане з корупцією діяння, що не містять ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.
Згідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна) дія чи бездіяльність, що посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Таким чином, вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного правопорушення, крім іншого, необхідно враховувати наявність суб`єктивної сторони даного правопорушення, яка, виходячи із визначення поняття корупційного правопорушення, викладеного в ч. 1ст. 1 Закону України « Про запобігання корупції », завжди характеризується умисною формою вини, тобто, з врахуванням положень ст. 1 цього Закону, сутність порушення фінансового контролю полягає в тому, що особа, яка за законом зобов`язана задекларувати свої доходи, своєчасно подати декларацію та повідомлення про суттєві зміни, прагне уникнути цього і таким чином досягти певної мети.
Вирішуючи справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, суди повинні керуватися Конституцією, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), законом «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 №1700-VІІ, КУпАП, іншими нормативно-правовими актами, а також практикою Європейського суду з прав людини.

Згідно рішення ЄСПЛ від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України», визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Так, судом встановлено, що відповідно до наказу № 3-РС військового комісару ІНФОРМАЦІЯ_2 від 03.03.2016 ОСОБА_1 призначено на посаду - радіотелеграфіста радіостанції радіо групи інформаційно - телекомунікаційного вузла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно з п.п. «г» п.1 ч.1 ст.3 Закону суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є військові посадові особи Збройних Сил України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та інших утворених відповідно до законів військових формувань відноситься і посада радіотелеграфіста радіостанції радіо групи інформаційно - телекомунікаційного вузла, крім військовослужбовців строкової військової служби, курсантів вищих військових навчальних закладів, курсантів вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, курсантів факультетів, кафедр та відділень військової підготовки. Одночасно, зазначена категорія посад віднесена до суб`єктів вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, та на них розповсюджуються обмеження і обов`язки передбачені ст. 52 Закону.

Згідно до абзацу 14 частини 1 статті 1 Закону, суб`єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпункті «а» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» п. 12. Військові посадові особи - це військовослужбовці, які обіймають штатні посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно - господарських обов`язків, або які спеціально уповноважені на виконання таких обов`язків згідно із законодавством. Відповідно до п.п. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону є, у т.ч. військові посадові особи Збройних Сил України.
Відповідно до ч. 5 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції»: суб`єкти декларування, які не мали можливості до 1 квітня за місцем військової служби подати декларацію осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік у зв`язку з виконанням завдань в інтересах оборони України під час дії особливого періоду, безпосередньою участю у веденні воєнних (бойових) дій, у тому числі на території проведення антитерористичної операції, направленням до інших держав для участі в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки у складі національних контингентів або національного персоналу, подають таку декларацію за звітний рік протягом 90 календарних днів із дня прибуття до місця проходження військової служби чи дня закінчення проходження військової служби, визначеного частиною другою статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Таким чином, з урахуванням положення вказаних законодавчих та нормативних актів встановлено, що у період часу з 03.03.2016 до теперішнього часу ОСОБА_1 перебуває військовою посадовою особою Збройних сил України посада передбачає виконання організаційно-розпорядчих обов`язків, і тому є суб`єктом декларування та відповідальності за порушення вимог фінансового контролю.

Разом з тим, відповідно до вимог ч. 1 ст. 45 Закону особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня 2019 подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію за 2018 рік у порядку, встановленому цим Законом. .

Відповідно з урахуванням положення ч. 5 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єкт декларування ОСОБА_1 у випадку наявності обставин неможливості до 1 квітня за місцем військової служби подати декларацію осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік у зв`язку з виконанням завдань в інтересах оборони України під час дії особливого періоду, безпосередньою участю у веденні воєнних (бойових) дій, у тому числі на території проведення антитерористичної операції, міг подати декларацію за 2018 рік протягом 90 календарних днів із дня прибуття до місця проходження військової служби.

Відповідно до інформації, наданої військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_2 від 11.06.2019 встановлено, що ОСОБА_1 з 13.05.2019 по 01.06.2019 перебував у щорічній відпустці за 2019 рік, з 14.01.2019 по 16.01.2019, а також з 17.01.2019 по 19.01.2019 перебував на лікарняному. При цьому, ОСОБА_1 завдань в інтересах оборони України під час дії особливого періоду не виконував та безпосередньої участі у веденні воєнних (бойових) дій, у тому числі на території проведення антитерористичної операції в період з 01.01.2019 по 01.04.2019 не брав.

Таким чином, у суб`єкта декларування ОСОБА_1 із 01.01.2018 виник обов`язок подати, декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2018 рік. Останнім днем подання такої декларації без порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону була дата 31.03.2019 включно 23 год. 59 хв.

Відповідно до відомостей з публічної частини Реєстру декларація за 2018 рік ОСОБА_1 , як суб`єкта декларування, опублікована (подана) шляхом заповнення відповідної форми на веб-ресурсі https://public.nazk.gov.ua 01.04.2019 о 14 год. 30 хв., тобто після кінцевої дати подачі такої декларації - несвоєчасно (гіперпосилання на Декларацію в Реєстрі - https://public.nazk.gov.ua /declaration/06f4741с-с5d17-4сff-9503- f3f4981f7700).

Опитаний ОСОБА_1 повідомив, що дійсно опублікував несвоєчасно власну декларацію за 2018 рік, а саме 01.04.2019. Про те, що йому потрібно подати декларацію за 2018 рік обізнаний особисто, а також від керівництва ІНФОРМАЦІЯ_2 . Щодо несвоєчасної подачі щорічної декларації до НАЗК ОСОБА_1 пояснив, що в нього виникли технічні перешкоди із заходженням до сайту НАЗК, оскільки змінював цифровий електронний ключ, у зв`язку із чим останній несвоєчасно подав щорічну декларацію. Доступ до мережі «Інтернет», а також персональний комп`ютер має, за адресою власного проживання.

Як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КпАП України, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП, необхідні докази того, що ОСОБА_1 усвідомлював суспільну небезпечність несвоєчасної подачі е-декларації, передбачав можливість настання негативних наслідків - неможливості здійснення фінансового контролю з боку держави, та бажав настання таких наслідків (прямий умисел), або байдуже ставився до їх настання чи свідомо допускав їх настання.

У даному випадку, умисел на вчинення вказаного адміністративного правопорушення у ОСОБА_1 відсутній, що підтверджується подачею ним 01.04.2019 декларації на сайті НАЗК. Тобто, допущене порушення усунено самостійно ОСОБА_1 в найкоротші строки - він не мав наміру уникнути фінансового моніторингу доходів, і та обставина, що 01.04.2019 о 14:30 год., тобто з незначною затримкою, та до складення у відношенні нього протоколу № 244/19 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, від 12.07.2019, він подав електронну декларацію, свідчить про його бажання виконати вимоги законодавства.

Разом з тим, матеріали провадження не містять та прокурором на судовому засіданні не надано доказів, які б вказували на те, що ОСОБА_1 , подавши електронну декларацію 01.04.2019, у даному випадку, мав умисел, спрямований на порушення вимог фінансового контролю чи переслідував будь-який корупційний інтерес.

Отже, у даному випадку відсутність умислу ОСОБА_1 , спрямованого на вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, свідчить про відсутність однієї із складових його елементів, а саме суб`єктивної сторони, а отже і складу адміністративного правопорушення в цілому.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

За викладених обставин, з точки зору достатності доказів, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять тієї сукупності доказів, яка б усунула обґрунтований сумнів щодо доведеності наявності в діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а тому усі сумніви і припущення стосовно наявності в діях останнього складу адміністративного правопорушення повинні бути визнані на його користь.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Повно та всебічно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, керуючись нормами закону, суд дійшов висновку про відсутність у ОСОБА_1 умислу на вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, і, відповідно, про відсутність в діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, що є самостійною підставою для закриття провадження на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. ч. 1 ст. 172-6, п.1 ч.1 ст.247, 283, 284, 287 КУпАП,

постановив:
провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Олексій Вікторович Мягкий