Справа № 463/5200/19 Головуючий у 1 інстанції: Грицко Р.Р.
Провадження № 33/811/805/19 Доповідач: Галапац І. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2019 року Львівський апеляційний суд в складі:

судді Галапаца І.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 на постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 08 липня 2019 року, -

з участю прокурора Стахів М.О.,

захисника правопорушника - адвоката Тицьки О.Б.,

правопорушника ОСОБА_1 ,

встановив:

цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 384 грн. 20 коп. судового збору в дохід держави.

Згідно постанови судді, ОСОБА_1 , відповідно до наказу першого заступника Міністра оборони України (по особовому складу) від 15 липня 2016 року № 117, перебуваючи станом на 01.04.2019 року на посаді начальника відділу трансфузіології з експедицією Військово-медичного клінічного центру Західного регіону, згідно з пп. «г» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», являючись суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, у порушення вимог ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно, без поважних причин, а саме 08.04.2019 року о 12.48 год., подав на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну декларацію за 2018 рік особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, чим вчинив адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП.

В апеляційній скарзі правопорушник ОСОБА_1 покликається на те, що оскаржувана постанова не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою.

Акцентує, що суд при розгляді справи не взяв до уваги обставини, які свідчать про відсутність умислу на неподання декларації. Зокрема, те, що він кожного року вчасно подавав на офіційний веб-сайт Національного агенства з питань запобігання корупції щорічні декларації. Крім цього, 10 лютого 2019 року помилково подав податкову декларацію, будучи переконаним, що подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2018 рік. В подальшому, після виявлення 05 квітня 2019 року факту неподання декларації, подав таку.

Зазначає, що займає посаду начальника відділу трансфузіології з експедицією у званні підполковника медичної служби Військово-медичного клінічного центру Західного регіону, а притягнення до адміністративної відповідальності є підставою для накладання дисциплінарного стягнення командуванням частини та позбавлення заохочень, в тому числі і щомісячної грошової премії.

Звертає увагу на те, що на його утриманні є неповнолітня дочка, ОСОБА_2 , 2009 року народження, а він є учасником бойових дій.

Просить скасувати постанову Личаківського районного суду м. Львова від 08 липня 2019 року та винести нову постанову, якою звільнити його від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням та закрити провадження у справі. Крім цього, просить звільнити його від сплати судового збору.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Тицьки О.Б. про підтримання апеляційної скарги, думку прокурора про її заперечення та залишення постанови суду першої інстанції без зміни, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суд вважає, що така підлягає до часткового задоволення.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч.7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Ст. 245 КУпАП передбачено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами у справі є будь-які фактичні дані, які встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта та інші.

Відповідальність за ч.1 ст. 172-6 КУпАП настає за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в інформаційному листі вих. № 223-943/0/4-17 від 22 травня 2017 року «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» звертає увагу судів на те, що вирішуючи питання про притягнення осіб до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 КУпАП, щодо порушення вимог фінансового контролю, яке полягало у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, слід враховувати:

1) об`єктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його об`єктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації.

Для розкриття об`єктивних складових адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 КУпАП, слід зазначити, що диспозиція цієї норми за своїм змістом є бланкетною адміністративно-правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших норм. Так, примітка до статті 172-6 КУпАП, вміщуючи вказівку на суб`єкт цього правопорушення, відсилає правозастосувача до норм спеціального антикорупційного закону, зокрема частин 1 і 2 статті 45 Закону, в яких, крім іншого, передбачено певну деталізацію відповідних положень нормативно-правових актів, що наповнює норму частини першої статті 172-6 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації зазначеного діяння.

Так, для кваліфікації діяння за частиною першою статті 172-6 КУпАП необхідним є встановлення несвоєчасності подання декларації, тобто подання поза строком, визначеним законом.

Зазначено, що в частині першій статті 45 Закону визначено кінцевий термін (часові межі), коли уповноважені на те особи зобов`язані подати декларацію, зокрема вміщено формулювання «щорічно до 1 квітня». Разом з тим у випадках, передбачених частиною другою статті 45 Закону, тобто в разі припинення здійснення діяльності, цей термін не визначено взагалі. Відсутність законодавчо визначеного терміну подання декларації в разі припинення діяльності унеможливлює безумовну констатацію несвоєчасності такого подання.

Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо;

2) предметом правопорушення є декларація, подана шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції: а) за минулий рік; б) за період, не охоплений раніше поданими деклараціями;

3) суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 10 лютого 2019 року подав електронну податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2018 рік (а.с.10-11).

В подальшому, 08 квітня 2019 року ОСОБА_1 подав шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2018 рік, де зазначив аналогічні відомості, викладені в податкові декларації (а.с.27-32).

Як під час оформлення матеріалів протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції, так і в суді першої та апеляційної інстанцій ОСОБА_1 пояснив про те, що 10 лютого 2019 року заповнив на сайті декларацію про свої доходи, в подальшому, 05 квітня 2019 року до нього звернулися працівники відділу кадрів та повідомили, що на сайті НАЗК відсутня його електронна декларація за 2018 рік і тоді, 08 квітня 2019 року він заповнив декларацію на сайті НАЗК, а відтак, не мав умислу на вчинення інкримінованого правопорушення (а.с.9, 39-40).

Зазначених вимог закону та обставин справи судом під час розгляду справи відносно ОСОБА_1 враховано не було, оскільки як встановлено апеляційним судом на підставі дослідження матеріалів справи, несвоєчасність подання ОСОБА_1 декларації особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування за 2018 року, була наслідком допущеної декларантом помилки, що свідчить про необережне ставлення до передбаченого закону обов`язку.

Виходячи з наведеного, та враховуючи те, що діяння, яке ставиться у вину ОСОБА_1 вчинено через необережність, апеляційний суд приходить до висновку, з огляду на фактичні обставини справи, в даному конкретному випадку, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, який характеризується умисною формою вини, а тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Виходячи з наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 08 липня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. - скасувати та закрити провадження в справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя судової палати

з розгляду кримінальних справ

Львівського апеляційного суду Галапац І.І.