ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/129/19 Справа № 210/5701/18 Суддя у 1-й інстанції - Хлистуненко О. В. Суддя у 2-й інстанції - Іванова А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2019 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Іванова А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Миць Н.З. на постанову Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 12 грудня 2018 року, якою:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КупАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 12 грудня 2018 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі шестиста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Судом першої інстанції встановлено, 30.09.2018 року о 00 год. 40 хв. в м. Кривий Ріг по вул. Стрельникова 2 водій ОСОБА_2 керував автомобілем «ВАЗ 321013» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, а саме, мав ознаки алкогольного сп'яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Огляд на стан сп'яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків. Результат виявився позитивним і склав 1,25 проміле. ОСОБА_2 своїми діями порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, адвокат Миць Н.З. подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову суду першої інстанції та винести постанову про закриття провадження у справі у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що постанова суду першої інстанції є необґрунтованою, такою, що не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, прийнятою з порушенням процесуальних норм, а саме.

Адвокат вказує, що ОСОБА_2 було затримано не під час керування автомобілем (автомобіль перебував у нерухомому стані). Крім того, у час, зазначений у протоколі, ОСОБА_2 перебував дома, де випив пиво. Після чого в нього виникла потреба поїхати до магазину, тому він попросив знайомого ОСОБА_3 відвезти його на автомобілі ОСОБА_2 Автомобіль неподалік від Дзержинського відділення поліції зламався, вони разом відштовхали його на стоянку, та ОСОБА_3 поїхав шукати автомобіль для подальшого буксування, а ОСОБА_2 залишився біля автомобіля чекати. При цьому, судом першої інстанції такі відомості не перевірялись. На думку адвоката, ОСОБА_2 в розумінні п.1.10 ПДР України не був на той момент водієм (тому його не відсторонювали від керування).

Крім того, адвокат вказує, що відеофіксація проводилась співробітниками поліції за допомогою мобільного телефону, ОСОБА_2 не був проінформований про умови застосування спеціального приладу для встановлення факту сп'яніння. Апелянтом зазначено, що судом не враховано обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання покарання (лише формально зазначено, що такі обставини враховано судом першої інстанції), не обґрунтовано вид та міру покарання, що порушує ст.ст. 33, 280 КУпАП. Крім того, в порушення ст. 268 КУпАП, на день розгляду справи в суді першої інстанції, ОСОБА_2 перебував у відрядженні та просив відкласти судове засідання, не зважаючи на це, справу було розглянуто за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови, суд апеляційної інстанції прийшов до наступного висновку.

У відповідності до ч. 7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінки і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги судом першої інстанції були виконанні в повному обсязі. Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 101754, який складений у відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП;відеозаписом з відеореєстратора, переглянутого в судовому засіданні, згідно якого ОСОБА_2 пройшов огляд на стан сп'яніння; актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Судом першої інстанції оцінено твердження адвоката Миць Н.З. стосовно того, що при огляді не були виконані вимоги ст. 266 КУпАП, а також те, що свідки засвідчили лише факт перебування в стані сп'яніння, а не факт руху автомобіля. Так судом першої інстанції зазначено, що вимогами статті 266 КпАП України визначено: особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Пунктом 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція) у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Судом першої інстанції встановлено, що співробітником поліції було запропоновано ОСОБА_2 пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння у його присутності та двох свідків, на що останній погодився. Після проходження огляду на місці зупинки ОСОБА_2 виразив незгоду з результатами огляду, у зв'язку з чим інспектором поліції одразу ж було запропоновано проїхати до медичного закладу для проходження огляду. Згодом, ОСОБА_2 пояснив, що погоджується з результатами огляду, що підтверджується відеозаписом та підписом в Акті огляду. При цьому, будь-яких заперечень щодо спеціального технічного засобу, заяв про надання свідоцтва про державну реєстрацію цього засобу від ОСОБА_2 не надходило.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконання п.6 розділу ІІ Інструкції, яким передбачено, що огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків, свідки й засвідчили саме факт проходження ОСОБА_2 огляду та результатів огляду на стан сп'яніння.

З зазначеними висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції повністю погоджується.

Судом першої інстанції також оцінено твердження адвоката Миць Н.З. щодо відсутності руху автомобіля, а саме, зазначено, що такі твердження спростовуються поясненнями самого ОСОБА_2, який за весь час розмови з інспекторами поліції не заперечував щодо керування автомобілем, визнавав цей факт, а також зазначив, що намагався їхати гарно, у зв'язку зі своїм станом, що підтверджується переглянутим судом першої інстанції відеозаписом.

Оцінюючи посилання захисту на керування автомобілем іншою особою, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що такі твердження не заслуговують на увагу, оскільки згідно відеозапису та численних клопотань ОСОБА_2 та його адвокат жодного разу не повідомляли суд першої інстанції про такий факт, а також за весь час розмови ОСОБА_2 з інспекторами поліції, яка тривала більше години, ОСОБА_3, який нібито поїхав шукати автомобіль, так і не повернувся. Більш того, ОСОБА_2 співробітникам поліції повідомляв, що самостійно керував автомобілем. Суд апеляційної інстанції такі висновки суду першої інстанції вважає обґрунтованими.

Оцінюючи посилання захисту на не врахування судом першої інстанції обставин, що пом'якшують та обтяжують покарання, не обґрунтовано вид та міру покарання, що порушує ст.ст. 33, 280 КУпАП, суд апеляційної інстанції зауважує, що в постанові суду першої інстанції зазначено, що обставин, що пом'якшують покарання, судом не встановлено, крім того, визначені судом вид та розмір покарання є за нормами КУпАП безальтернативними.

Оцінюючи посилання апелянта на порушення ст. 268 КУпАП, з огляду на перебування ОСОБА_2 на день розгляду справи у відрядженні та клопотання про відкладення судового розгляду, суд апеляційної інстанції такі твердження відхиляє, оскільки з матеріалів справи вбачається, що судові засідання, призначені на 10.10.2018, 19.10.2018, 13.11.2018, 20.11.2018, 27.11.2018, 10.12.2018, були судом відкладені за клопотаннями сторони захисту з різних підстав, проте, тривалий час перебування справи у суді, обізнаність учасників процесу щодо слухання провадження, з урахуванням стислих строків розгляду категорії справ про адміністративні правопорушення, давали змогу захисту реалізувати гарантовані законом права, зокрема, право на ознайомлення з матеріалами, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою, тому, судом першої інстанції, з огляду на викладені обставини, правильно визнано пріоритет публічного інтересу над приватним та після чисельних відкладень судового розгляду прийнято рішення про необхідність розгляду справи за відсутністю особи, щодо якої було складено протокол про адміністративне право порушення.

Таким чином, враховуючи викладене, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП. При розгляді справи судом першої інстанції порушень ст.ст. 279, 280 КупАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність в апеляційній скарзі вагомих доводів, які б давали апеляційному суду підстави ставити під сумнів правильність встановлених судом першої інстанції фактичних обставин, а тому вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 КупАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Миць Н.З. на постанову Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 12 грудня 2018 року - залишити без задоволення.

Постанову Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 12 грудня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі шестиста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду А.П. Іванова