ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 619/4773/18 Головуючий І інстанції -
Провадження № 33/818/110/19 Якименко Л.О.
Категорія: ч. 1 ст. 172-6 КУпАП Доповідач - Бездітко В.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2019 року Харківський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ - Бездітко В.М.

за участю секретаря - Михайлюка А.В.

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

прокурора - Гладуна Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 на постанову Дергачівського районного суду Харківської області від 19 грудня 2018 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

26 листопада 2018 року оперуповноваженим Харківського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції - Збукар В.М. складено протокол про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією № 79/18 стосовно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією № 79/18, ОСОБА_3, перебуваючи на посаді поліцейського - водія СЛМТЗ Дергачівського ВП ГУПН в Харківські області, що знаходиться за адресою: Харківська області, м. Дергачі, вул. 1 Травня, 10, та відповідно до пп. «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до ст. 172-6 КУпАП, будучи суб'єктом відповідальності за правопорушення пов'язані з корупцією, в порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Постановою Дергачівського районного суду Харківської області від 19 грудня 2018 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, і піддано його адміністративному штрафу на користь держави в розмірі 850 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у сумі 352,40 грн.

Не погодившись з постановою Дергачівського районного суду Харківської області від 19 грудня 2018 року, захисник ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в обґрунтування якої зазначає наступне.

З винесеною постановою не згодний у зв'язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи. Оскаржувана постанова не відповідає вимогам закону і підлягає скасуванню.

Вважає, що за наявності несвоєчасного подання декларації без поважних на те причин відповідальність за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП виключається. Норми Закону України «Про запобігання корупції», ст. ст. 245, 280 КУпАП, роз'яснення ВССУ судом першої інстанції не були враховані, що призвело до постановлення передчасного судового рішення.

Зазначає, що ОСОБА_3 мав намір подати декларацію у встановлений строк, до 01 квітня 2018 року, однак усі його спроби подати декларацію не були враховані. Він з 15 березня 2018 року намагався увійти до свого електронного особистого кабінету для заповнення та подання е-декларації за 2017 рік.

29 березня 2018 року виявилося, що строк дії електронного ключа ОСОБА_3 втратив дію та через послугу «Приват 24» він у цей же день отримав новий сертифікат цифрового підпису.

На протязі доби ОСОБА_3 вчиняв безліч спроб, щоб подати на сайті НАЗК декларацію, однак всі вони виявилися безрезультатними, оскільки програма зависала, працювала некоректно або не працювала взагалі. Лише через три дні, після вихідних 02 квітня 2018 року о 16-36 год. ОСОБА_3 отримав змогу подати до реєстру щорічну е-декларацію.

Вважає, що у ОСОБА_3 був відсутній умисел на вчинення адміністративного правопорушення, оскільки щорічна декларація за 2017 рік була подана несвоєчасно у зв'язку із нестабільною роботою офіційного сайту НАЗК та помилки в електронному цифровому підписі, що від нього не залежали. За таких обставин, в діях ОСОБА_3 відсутня суб'єктивна сторона та об'єктивні ознаки та відповідно і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Просить скасувати постанову Дергачівського районного суду Харківської області від 19 грудня 2018 року та провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП відносно ОСОБА_3 закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 подав письмові пояснення до апеляційної скарги, в яких посилається на відсутність в діях ОСОБА_3 суб'єктивної та об'єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, застосування судом до ОСОБА_3 занадто суворого адміністративного стягнення.

Також, зазначає, що судом першої інстанції не враховано вимог ст. 22 КУпАП, та відповідно до ч. 3 ст. 38 КУпАП не вірно встановлений момент виявлення адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_3, його захисника ОСОБА_4, які апеляційну скаргу підтримали, прокурора Гладуна Д.В., який проти апеляційної скарги заперечував, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свобод громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ст. 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно ч. 1 ст. 172-6 КУпАП відповідальність настає у разі несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування

Відповідно до примітки до ст. 172-6 КУпАП, суб'єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов'язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» встановлює, що суб'єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» п. 2, п. 4 і 5 ч. 1 ст. 3 цього Закону, інші особи, які зобов'язані подавати декларацію відповідно до цього Закону;

Відповідно до пп. «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб'єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є поліцейські.

Згідно із ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у п. 1, пп. «а» і «в» п. 2, п. 5 ч. 1 ст. 3 цього Закону, зобов'язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

П. 5 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про запобігання корупції» , передбачено, що Національне агентство з питань запобігання корупції з метою виконання покладених на нього повноважень має приймати з питань, що належать до його компетенції, обов'язкові для виконання нормативно-правові акти.

Ч. 5 ст. 12 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що нормативно-правові акти Національного агентства підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів.

Нормативно-правові акти Національного агентства після включення до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів опубліковуються державною мовою в офіційних друкованих виданнях.

Нормативно-правові акти Національного агентства, які пройшли державну реєстрацію, набирають чинності з дня офіційного опублікування, якщо інше не передбачено самими актами, але не раніше дня офіційного опублікування.

Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 2 від 10 червня 2016 року «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за № 958/29088) визначено, що система подання та оприлюднення відповідно до Закону декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, розпочинає свою роботу в два етапи:

2) другий етап - з 00 годин 00 хвилин 01 січня 2017 року для всіх інших суб'єктів декларування та декларацій (повідомлень), передбачених Законом.

Судовим розглядом встановлено, що наказом ГУНП в Харківській області від 07 листопада 2015 року № 35 о/с ОСОБА_3 призначено поліцейським батальйону патрульної служби поліцій особливого призначення «Харків» ГУ, присвоєно йому спеціальне звання старший сержант поліції (а.с. 22).

Наказом ГУНП в Харківській області від 18 жовтня 2017 року № 664 о/с переміщено старшого сержанта поліції ОСОБА_3 на посаду поліцейського-водія сектору логістики та матеріально-технічного забезпечення Дергачівського відділу поліції ГУНП в Харківській області (а.с. 27).

ОСОБА_3, перебуваючи на посаді поліцейського - водія СЛМТЗ Дергачівського ВП ГУПН в Харківські області, відповідно до ч. 1 ст. 1, до пп. «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб'єктом декларування та зобов'язаний, у визначений законом порядок подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функції держави.

02 квітня 2018 року змій В.М., подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функції держави, тобто з порушенням вимог ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

Так, у п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 278 КУпАП за змістом якого орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення окрім іншого, повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 256 КУпАП, при складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються його права та обов'язки, передбачені ст. 268 КУпАП.

Відповідно до п.п. 12,13 розділу ІІ «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції» особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення та пояснення по суті адміністративного правопорушення, які додаються до протоколу про адміністративне правопорушення, а також викласти мотиви своєї відмови підписати його.

Особі, стосовно якої складається протокол про адміністративне правопорушення, пропонується надати по суті вчиненого адміністративного правопорушення письмове пояснення, яке підписується зазначеною особою. Пояснення може додаватися до протоколу про адміністративне правопорушення окремо, про що робиться запис у ньому.

ОСОБА_3 своїм правом скористався, надав пояснення в яких зазначив «несвоєчасно подав декларацію за 2017 рік, а саме 02 квітня 2018 року, повинен був подати не пізніше 23-59 год., 31 березня 2018 року. Ніяких поважних причин на це не було, вину визнаю і щиро розкаююсь. Більше дана ситуація не повториться», протокол підписав, жодних заперечень щодо порушень оперуповноваженим Збукар В.М. законодавства при складанні протоколу, невідповідність внесених даних не заявляв (а.с. 6).

Тобто, у суду є всі підстави вважати, що оперуповноваженим Харківського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції - Збукар В.М. протокол про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією № 79/18 стосовно ОСОБА_3 складений в установленому законом порядку, протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 № 1376 (а.с. 1-8).

Зібрані у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 докази апеляційний суд визнає належними, допустимими, та такими, що відповідають вимогам ст. 251 КУпАП.

З урахуванням вищевикладеного, при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 суд повно та всебічно встановив фактичні обставини правопорушення на підставі доказів наявних в матеріалах справи, досліджених в судовому засіданні, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст. ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду, та постановив рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 245, 280, 283 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_4 щодо відсутності у ОСОБА_3 умислу на вчинення адміністративного правопорушення та відсутності суб'єктивної сторони та об'єктивних ознак та відповідно і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи не прямого умислу.

Відповідно до ст. 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

При цьому склад адміністративних правопорушень, передбачених ст. 172-6 КУпАП, є формальним, характеризується недодержанням різноманітних правил, коли діяння становить склад проступку незалежно від настання шкідливих наслідків.

Об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, виражається у бездіяльності суб'єктів декларування, а саме несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування

Посилання в апеляційній скарзі на нестабільну роботу офіційного сайту НАЗК та помилки в електронному цифровому підписі не підтверджені належними та допустимими доказами в розумінні вимог ст. 251 КУпАП.

Відповідно до п. 3 розділу ІІ «Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», суб'єкт декларування повинен зареєструватися у Реєстрі з використанням особистого ключа та посиленого сертифіката відкритого ключа електронного цифрового підпису (далі - ЕЦП).

Таким чином, відсутність ЕЦП, чи закінчення строку його дії не звільняє суб'єктів декларування від обов'язку щорічно до 01 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Посилання на неврахування судом першої інстанції вимог ч. 3 ст. 38 КУпАП, є помилковими.

Частина 3 ст. 38 КУпАП передбачає, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

З матеріалів справи вбачається, що НАЗК, крім іншого, встановлено що ОСОБА_3 несвоєчасно подав декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування та 22 жовтня 2018 року за вих. № 44-01/48239/18 направлено повідомлення на адресу Харківського управління ДВБ НП України для вжиття заходів з перевірки цих фактів, та у разі встановлення підстав, складання протоколу про адміністративне правопорушення (а. с. 10-11).

Таким чином, виконавши вимоги ч. 2 ст. 251 КУпАП, встановивши особу правопорушника, зібравши всі докази по справі, інші матеріали справи, у уповноважених осіб на складання протоколу виникає обов'язок на складання протоколу про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог статей 254, 255, 256 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією № 79/18 стосовно ОСОБА_3 складено 26 листопада 2018 року.

На час винесення постанови Дергачівським районним судом Харківської області 19 грудня 2018 року, строки встановлені ч. 3 ст. 38 КУпАП не закінчились, тому відсутні підстави для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Щодо застосування судом першої інстанції занадто суворого адміністративного стягнення та неврахування ст. 22 КУпАП, апеляційний суд зазначає наступне.

Малозначність правопорушень не входить до визначеного ст. ст. 17, 247 КУпАП переліку обставин, що виключають адміністративну відповідальність та провадження в справі про адміністративне правопорушення, а є підставою для звільнення від неї.

Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Чинне законодавство не містить переліку або вказівок на ознаки, що дозволяють дійти висновку про малозначність провини. Є підстави вважати, що це адміністративні правопорушення, які не становлять великої суспільної шкідливості й не завдають значних збитків державним або суспільним інтересам або безпосередньо громадянам.

Згідно рішення ЄСПЛ в справі «Гурепка проти України» від 08.07.2010 року, де суд, зокрема, зазначив, що адміністративні правопорушення через суворість санкцій, слід відносити до фактично кримінальних правопорушень, з усіма гарантіями статті 6 Конвенції та, відповідно, й статті 2 Протоколу № 7 до Конвенції; ЄСПЛ поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема, в справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011року, заява № 16347/02) провадження в справі про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 51 КУпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».

Міжнародні стандарти протидії корупції зобов'язують держави вживати заходів для встановлення у своєму національному законодавстві відповідальності за вчинення корупційних діянь. Це закріплено, зокрема, у Главі ІІ «Кримінальної Конвенції про боротьбу з корупцією» від 27.01.1999 року, Главі ІІ Додаткового протоколу до неї від 15.05.2003 року, Главі ІІІ «Конвенції ООН проти корупції» від 31.10.2003 року, що ратифіковані Верховною Радою України 18.10.2006 року та є обов'язковими для України.

Таким чином, адміністративні правопорушення пов'язані з корупцією, не можуть визнаватися малозначними.

Визнання адміністративного правопорушення пов'язаного з корупцією малозначним суперечить принципам запобігання і протидії корупції, не відповідає міжнародним стандартам у цій сфері, не сприятиме зміцненню авторитету країни, завдасть шкоди демократичним засадам управління суспільством, функціонування державного апарату, порушить встановлений порядок здійснення повноважень посадовими і службовими особами органів державної влади.

В рішенні від 08.10.2005 року скарга № 8812/02 у справі «Wypych v. Poland» ЄСПЛ відхилив скаргу члена місцевої ради в Польщі, який відмовився подати свою майнову декларацію, стверджуючи, що визначений законодавством обов'язок розкривати деталі його фінансового та майнового стану порушував статтю 8 Європейської конвенції про права людини.

ЄСПЛ схвалив оприлюднення та інтернет-доступ до декларацій, вважаючи, що «широка громадськість має правомірний інтерес в тому, щоб пересвідчитися, що місцева політика є прозорою, а інтернет-доступ до декларацій робить доступ до такої інформації дієвим та простим». «Без такого доступу цей обов'язок не матиме практичного значення або реального впливу на міру поінформованості громадськості».

Суд також зазначив, що широкий обсяг декларування важливий, бо надає громадськості вичерпну картину стосовно фінансового стану службовця. А обов'язок подавати інформацію про майно має запобігти спробам приховати його.

Інші доводи апеляційної скарги, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказані й під час перевірки справи в апеляційному суді не встановлені.

Застосування Дергачівським районним судом Харківської області стосовно ОСОБА_3 адміністративного стягнення у виді штрафу в межах санкції передбаченої ч. 1 ст. 172-6 КУпАП що становить 850 грн., відповідає характеру вчиненого правопорушення та меті адміністративного стягнення.

З врахуванням викладеного, за наслідками апеляційного перегляду справи, апеляційним судом не встановлено підстав для скасування постанови Дергачівського районного суду Харківської області від 19 грудня 2018 року.

Керуючись ст. ст. 245, 278, 280, 283, 294, 295 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову Дергачівського районного суду Харківської області від 19 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду В.М. Бездітко