Справа № 343/949/19
Провадження № 33/4808/360/19
Категорія ч. 4 ст. 140 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Керніцький І. І.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2019 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В., за участю захисника Підлуцької Христини Богданівни, розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Долинського районного суду Івано-Франківської області від 13.08.2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , який працює диспетчером служби утримання та експлуатації доріг в ТзОВ ПБС,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.140 КУпАП та закрито провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, визначених частиною другою ст. 38 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

В апеляційній скарзі апелянт ОСОБА_1 просить постанову суду як незаконну та необґрунтовану скасувати, закрити провадження по справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вважає, що судом першої інстанції неправильно були застосовані норма матеріального права та порушено норми процесуального права. В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що із протоколу вбачається, що він притягається до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 140 КУпАП як спеціальний суб`єкт, тобто посадова особа, проте матеріали провадження не містять посадової інструкції щодо його обов`язків, зокрема з вказівкою на забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць тощо. Окрім цього, апелянт звертає увагу на те, що на вказаній ділянці дороги встановлені відповідні знаки з обох сторін, що попереджають водія про ямковість на дорозі та необхідність зменшення швидкості, про що він написав у протоколі. Вказує на те, що у постановці суду зазначено, що він займає посаду директора ТОВ «ПБС», що не відповідає дійсності та спростовується записом у трудовій книжці, де зазначено, що він працює диспетчером служби утримання та експлуатації доріг ТзОВ «ПБС» з 26.07.2017 року по теперішній час. Апелянт стверджує, що на нього не покладено обов`язку щодо відповідальності за дотримання правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць. Апелянт також звертає увагу на те, що у протоколі міститься посилання на порушення ним п. 3.1.1 АТУ 3587-97, який взагалі не передбачено нормами закону.

В судове засідання не з`явилась особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

В судове засідання з`явився захисник Підлуцька Х.Б., що діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , якій роз`яснені права, передбачені ст. 271 КУпАП, клопотань не заявлено. Просила розгляд справи проводити у відсутність ОСОБА_1 , якому відомо про час та місце слухання справи.

Враховуючи вказані обставини, а також те, що ОСОБА_1 належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, вважаю за можливе провести судовий розгляд у відсутність особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , що не суперечить вимогам ст. 268 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Завданням судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається із матеріалів справи, судом першої інстанції в порушення вказаних вимог не з`ясовано обставин, що свідчать про наявність або відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП, та обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_1 пред`явлено обвинувачення за ч. 4 ст. 140 КУпАП.

Відповідно до диспозиції ч. 4 ст. 140 КУпАП відповідальність за вказаною нормою настає за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху, що спричинили створення аварійної обстановки або пошкодження транспортних засобів, вантажів, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Суб`єктом правопорушення, передбаченого ст. 140 КУпАП, можуть бути як посадові особи, так й громадяни суб`єкти господарської діяльності.

Відповідно до копії трудової книжки, яка надана суду апеляційної інстанції, 26.05.2017 року ОСОБА_1 прийнятий на роботу на посаду диспетчера служби утримання та експлуатації доріг в ТзОВ ПБС, відповідно до наказу №70/17К, де працює по теперішній час.

Дослідивши надану під час судового розгляду посадову інструкцію диспетчера служби утримання та експлуатації доріг в ТзОВ ПБС, встановлено, що вона не визначає функціональних обов`язків диспетчера служби утримання та експлуатації доріг щодо здійснення контролю та несення відповідальності за станом доріг та пішохідних зон міста, шляхом своєчасного вжиття заходів по ліквідації ямковості та інших факторів, що негативно впливають на безпеку доріг, що перебувають на гарантійному терміні експлуатації тощо.

Доводи апелянта в частині того, що суд безпідставно зазначив в постанові суду про те, що він займає посаду директора, є слушними, оскільки стороною захисту надана копія наказу №88/17 К від 30.06.2017 року, згідно якого, директором ТОВ «ПБС» з 01.07.2017 року є ОСОБА_2 .

Отже, оскільки за ОСОБА_1 , відповідно посадової інструкції, не було закріплено контроль робіт з поточного та капітального ремонтів доріг, так й контроль з відповідальністю по ліквідації ямковості, відповідно він, в даному конкретному випадку, не є суб`єктом правопорушення встановленого ст. 140 КУпАП.

Крім того, жодних відомостей, які б свідчили про те, що саме ТОВ «ПБС» є утримувачем вказаної ділянки дороги, де виявлено ямковість, матеріали провадження не містять.

Відповідно до положень п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а тому покладення на суд обов`язків ініціювати збір доказів для доказування вини особи суперечить принципам об`єктивності та неупередженості суду при розгляді справи та є неприпустимим.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 8 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

В той же час, державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинності, закріпленому в ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком.

Обвинувачення повинно довести «кожний факт», пов`язаний із злочином, щоб «не існувало жодної розумної підстави для сумнівів». Правило про тлумачення сумнівів на користь обвинуваченого виступає гарантією не тільки для обвинуваченого воно служить також гарантією досягнення мети правосуддя. Завдяки даному правилу досягається об`єктивна істина, оскільки обвинувачення ґрунтується тільки на безсумнівних доказах і безспірних фактах.

Враховуючи наведене вище, доходжу висновку, що по справі відсутні належні докази, які б доводили винуватість ОСОБА_1 поза всяким розумним сумнівом, у зв`язку з чим, провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Таким чином, під час апеляційного розгляду не знайшло свого підтвердження обвинувачення, що містилось в протоколі про адміністративне правопорушення, що свідчить про те, що судом першої інстанції, під час розгляду справи, не було належним чином з`ясовано всіх необхідні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, відповідно до ст. 280 КУпАП, внаслідок чого постанова судді підлягає скасуванню.

Враховуючи наведене вище, вважаю, що провадження в справі про адміністративне правопорушення, підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 245, 251, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову судді Долинського районного суду Івано-Франківської області від 13.08.2019 року щодо ОСОБА_1 про закриття провадження у справі за ч. 4 ст. 140 КУпАП на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, визначених частиною другою ст. 38 КУпАП, скасувати.

Прийняти нову, якою провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 140 КУпАП закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло