Єдиний унікальний номер 725/7294/19
Номер провадження 3/725/4324/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2019 Суддя Першотравневого районного суду м.Чернівці Стоцька Л. А., розглянувши адміністративну справу, яка надійшла від Чернівецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 154 ч. 2 КпАП України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої в АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Із протоколу про адміністративне правопорушення від серії АПР18 № 419103 від 18.12.2019 року вбачається, що 08.12.2019 року біля 22 год. 40 хв. ОСОБА_1 порушила правила тримання належних їй трьох собак породи «Метис» по вул.Чкалова, 5/13, що проявилось у гучному гавканні, внаслідок чого мешканця будинку не могли відпочивати, тим самим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.154 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у вчиненні правопорушення не визнала.

Суд, заслухавши пояснення правопорушника, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного:

Так, згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням є протиправна, винна діяльність чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління.

Частина 2 статті 154 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за тримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, чи понад установлену кількість, чи незареєстрованих собак, або приведення в громадські місця, або вигулювання собак без повідків і намордників (крім собак, у реєстраційних свідоцтвах на яких зроблено спеціальну відмітку) чи в невідведених для цього місцях, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людей або їх майну, а так само повторне протягом року вчинення порушення з числа передбачених частиною першою цієї статті.

Отже, ч. 2 ст. 154 КУпАП є бланкетною нормою, яка відсилає до відповідних нормативно-правових актів, що стосуються правил утримання собак та котів та які затверджуються відповідним рішенням органу місцевого самоврядування.

Проте, у сформульованому в протоколі про адміністративне правопорушення, інкримінованого ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення, відсутні будь-які посилання на такі правила, а саме який пункт (розділ) цих правил був порушений і в чому це порушення проявилось, а також не зазначено, яку саме дію, з передбачених ст. 154 КУпАП, було вчинено, а отже не розкрито об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення.

Як було встановлено судом, на думку уповноваженого органу, ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, яке полягає у порушенні правил тримання належних їй собак, яке проявилось у їх гучному гавканні біля 22 год. 40 хв.

Розглядаючи пред`явлене обвинувачення, суд зауважує, що диспозицією ст.154 КУпАП не передбачено відповідальності за гучне гавкання собак після 22 год. 00 хв. Натомість, статтею встановлено відповідальність лише за тримання собак у місцях, де це заборонено відповідними правилами.

Із досліджених судом матеріалів справи, встановлено, що ОСОБА_2 тримає собак у власній квартирі, що не суперечить вимогам Правил тримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах Української РСР," затверджених 17.06.1980 року Міністерством житлово-комунального господарства, Міністерством сільського господарства, МОЗ УРСР, які чинні на підставі Постанови Верховної Ради України "Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР" від 12.09.1991 року.

Також такі дії ОСОБА_1 не суперечать вимогам Правил утримання домашніх тварин в м.Чернівцях, затверджених рішенням ЧМР №1216 від 29.05.2014 року.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого про нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. А згідно з положеннями ч. 3. Ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

У справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 року, заява №36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст. 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, вина особи, яка притягається до відповідальності повинна бути доведена органом який склав протокол, а доводи вини повинні ґрунтуватися на доказах, об`єктивність яких не викликала б жодних сумнівів. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Так, для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Наведені факти у відповідності до статті 62 Конституції України повинні тлумачитись судом на користь ОСОБА_1 і вони не дають змоги суду однозначно оцінити дії останньої, як такі, що містять склад адміністративного правопорушення передбаченого частиною другою статті 154 КУпАП.

Відповідно до положень статті 7 КпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За даних обставин, суд доходить до висновку, що наявні всі підстави для закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 9, 33, 40-1, 154, 245, 247, 252, 283-285 КУпАП , -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 Митного кодексу України.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти діб з дня винесення постанови до Чернівецького апеляційного суду через Першотравневий районний суд м. Чернівці.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Л. А. Стоцька