ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/630/19 Справа № 202/1795/19 Суддя у 1-й інстанції - Ігнатенко В. В. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2019 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2019 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого директором ТОВ "Стронгдрим", який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

захисника - Макарової Т.П., -

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2019 року, визнано винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384, 20 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 22 лютого 2019 року о 01 годині 03 хвилин керував автомобілем Nissan Leaf д/н НОМЕР_1 у м. Дніпро по пр. Слобожанський 60 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння за згодою водія проводився у встановленому законом порядку у присутності двох свідків за допомогою приладу "Драгер" та результат огляду склав 0,78 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі.

В обґрунтування апеляційної скарги, ОСОБА_1 зазначає, що постанова суду першої інстанції прийнята при неповному з`ясуванні обставин справи, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи, з порушенням норм КУпАП, а тому підлягає скасуванню.

Апелянт зазначає, що судом першої інстанції невірно зазначено час керування автомобілем, оскільки він був зупинений 00 годин 49 хвилин 22 лютого 2019 року, про що свідчить запис з нагрудних камер поліцейських, які наявні в матеріалах справи. Обстеження технічним засобом було проведено 00 годин 57 хвилин, про що також свідчить записи нагрудних камер поліцейських.

Суд першої інстанції в оскаржуваній постанові зазначив, що огляд на стан сп`яніння за згодою водія проводився у встановленому законом порядку у присутності двох свідків за допомогою приладу "Драгер" та результат огляду склав 0,78 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України. Але такого технічного приладу «Драгер» для огляду водія на стан сп`яніння не існує. Відповідно до листа ДППУ ПП в Дніпропетровській області від 04.03.2019 №61аз/41/19/01-2019 зазначено, що огляд водіїв транспортних засобів з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння проводиться патрульними поліцейськими Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Д1І11, зокрема, за допомогою: газоаналізатор Drager Alcotest 3000, газоаналізатор Drager Alcotest 5510, газоаналізатор Drager Alcotest 5510 з конфігуруванням, газоаналізатор Drager Alcotest 6820, газоаналізатор Drager Alcotest з конфігуруванням, газоаналізатор Drager Alcotest XT.

Вважає, що судом достовірно не досліджено та не встановлено, яким саме газоаналізатором проводилось дослідження саме 00 годин 57 хвилин 22 лютого 2019 року.

Відповідно до протоколу вимірів у кількості двох екземплярів Alcotest 6820 , які додані до матеріалів справи з`ясовано, що температура повітря в момент обстеження 22.02.2019 року о 1 год. 03 хвилини становила -8 С морозу. Отже, це свідчить про те, що при даній температурі повітря, яка становила - 8 С морозу) використовувати даний прилад - Alcotest 6820 на відкритому повітрі було неправильним, оскільки це суперечить умовам його експлуатації, що і могло призвести до неправильних показань в момент проведення тесту щодо ОСОБА_1 .

Вважає, що не заповнення необхідними відомостями протоколу вимірів, тобто відсутність суттєвих даних в ньому, унеможливлює достовірно ідентифікувати особу, яка проходила даний тест. Відсутні відомості, які могли би беззаперечно підтвердити, що цей тест (результати якого додані до матеріалів даного адміністративного правопорушення) проходив саме ОСОБА_1 .

Також вказує, що наказ Міністерства внутрішніх справ України від 01 березня 2010 року № 33 «Про затвердження Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху» відповідно до Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 26.12.2018 № 1052 втратив чинність.

Крім того, звертає увагу, що йому не було запропоновано пройти медичне обстеження, але суд першої інстанції залишив ці обставини без уваги.

Під час судового засідання в суді апеляційної інстанції, апелянт ОСОБА_1 стверджував, що він не керував транспортним засобом і безпідставно був змушений працівниками поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, який було проведено в порушення вимог, встановлених Інструкцією. Зазначав, що свідки, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, йому не знайомі, не були присутні під час його огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою "Драгера" та надали неправдиві свідчення.

Аналогічні доводи ОСОБА_1 надавав суду першої інстанції, проте, вказані вище пояснення, суддя залишив поза увагою.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його адвокат Макарова Т.П., підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Дніпровським апеляційним судом неодноразово надсилались повістки про розгляд справи на адресу начальника Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, для виклику та допиту в якості свідків інспекторів, які складали адміністративний протокол та відбирали пояснення у свідків. Натомість на виклик до суду вказані свідки не з`явились, про причини неявки суду не повідомили.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції в порушення вищезазначених вимог закону належним чином не з`ясував обставини справи, та не надав належної оцінки наданим доказам, що потягло передчасний висновок про те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Відповідно до п. 2.5. Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Частиною 3 ст. 266 КупАП передбачено, що у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Законодавцем чітко прописаний порядок такого огляду, який проводиться тільки при наявності відповідних підстав вважати, що особа перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Підозрювана особа спочатку обов`язково повинна пройти огляд з використанням спеціальних технічних засобів працівником міліції, у присутності двох свідків і тільки після цього, якщо особа не заперечує факту виявленого сп`яніння, то поліцейський складає відповідний протокол, але якщо особа відмовляється від огляду з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським, або після цього огляду заперечує його результати, то тільки тоді, подальший огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Викладене свідчить про те, що огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів тільки за наявності ознак алкогольного сп`яніння, які перераховані у п. 3 Розділу 1 Інструкції, шляхом інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу, у присутності двох свідків, після чого поліцейським складається акт огляду у двох примірниках, один з яких вручається водію, а вже потім складається протокол про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння.

Як випливає зі змісту постанови, обґрунтовуючи судове рішення, суддя послався на докази, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення та результатах тестування особи за допомогою приладу "Драгер", які містяться у чеку-роздруківці з приладу "Драгер".

У відповідності до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вважаю, що суддею вимоги зазначеної правової норми про всебічність, повноту та об`єктивність дослідження всіх обставин справи у їх сукупності не дотримані.

Відповідно до п. 7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджену Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерством охорони здоров`я України 09.11.2015 за № 1452/735 (далі Інструкція) установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

За п.10 Інструкції результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2) (далі - акт огляду). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Зокрема, в ч.ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП та п.п. 6, 7 Інструкції №1452/73, чітко зазначено, що проведення такого огляду проводиться працівником поліції на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів і передбачають, що огляд на стан алкогольного чи іншого сп`яніння у закладах охорони здоров`я, проводиться лише у разі незгоди водія на проведення такого огляду поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів (тобто на місці знаходження чи зупинки водія), або в разі незгоди з його результатами.

Долучений до протоколу про адміністративне правопорушення чек-роздруківка про проведення тесту на приладі «Драгер», яка міститься в матеріалах справи (а.с. 2-3) суд вважає неналежним доказом, оскільки останній не містить дати, часу та місця проведення тестування, відсутні дані до якого протоколу проведено тестування на алкоголь, відсутній підпис особи, який проходив тест, та взагалі не містить достовірної інформації, яка б підтверджувала порушення п. 2.9а ПДР України саме ОСОБА_1 .

Разом з тим, згода водія з результатами повинна бути оформлена Актом огляду, в якому міститься відповідна графа, підпис в якій засвідчує той факт, що особа, яка проходила огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу повністю погодилась з встановленими результатами і не наполягає на проведенні огляду в медичному закладі.

Таким чином, під час апеляційного провадження встановлено грубе порушення працівниками поліції, які складали протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вказаної процедури, що передбачена вимогами ст. 266 КУпАП та п. 6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року (далі Інструкція від 11.11.2015 року).

Відсутність підпису особи, яка проходила огляд, в акті огляду на стан сп`яніння не дозволяє дійти висновку про те, що після проходження огляду за допомогою технічного засобу на приладі «Драгер», яким було встановлено, що особа, повністю погодилась перебуває в стані алкогольного сп`яніння, останній повністю погодився з встановленими результатами і не наполягала на проведенні огляду в закладах охорон здоров`я.

Вважаю, що відсутність належним чином оформленої письмової згоди водія транспортного засобу з результатами проведеного тесту на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу є правовою підставою для направлення водія для проведення медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладах охорони здоров`я, оскільки це прямо передбачено нормами діючого законодавства.

Дане твердження не можливо також підтвердити показами свідків, які мали бути присутніми при огляді особи на стан сп`яніння, даний огляд було проведено без їхньої участі, про що неодноразово зазначав ОСОБА_1 ..

Даними діями працівників було порушено вимоги п.6 розділу І Інструкції та ст. 266 КУпАП, відповідно до яких огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених МОЗ та Держспоживстандартом (спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). Відповідно до п.6 розділу ІІ Інструкції огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Вважаю доводи апелянта слушними, оскільки лише чітке дотримання процедури проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного сп`яніння, свідчить про законні вимоги працівників поліції та обґрунтовані підстави проведення огляду.

Враховуючи наведене вище, вважаю вказаний огляд таким, що проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, та приписів вказаних вище Інструкцій.

Разом з тим, відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

З врахуванням викладеного вважаю, що висновок суду про винуватість ОСОБА_1 в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є необґрунтованим, оскільки суд першої інстанції, в порушення вимог ст. 280 КУпАП не з`ясував всіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення.

Згідно до ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо буде встановлено відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим cт. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-р 2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого при розгляді справ судами в обов`язковому порядку використовується як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Так, у своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рібемон проти Франції», ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкове не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Крім того, в своєму рішенні «Маліга проти Франції» від 23.09.1998 року ЄСПЛ визнав кримінально - правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом.

Зважаючи на те, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд апеляційної інстанції, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази, приходить до висновку про недоведеність поза розумним сумнівом наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення відносно останнього підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2019 року - скасувати.

Винести нову постанову, якою провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Ю. Іванченко