Справа № 603/625/19
Провадження № 3/603/234/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" грудня 2019 р. м. Монастириська

Суддя Монастириського районного суду Тернопільської області Галіян І. М. розглянувши матеріали, які надійшли від Монастириського відділення поліції Теребовлянського відділу поліції Головного управління національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , не працюючого,

- за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

Із Монастириського відділення поліції Теребовлянського відділу поліції Головного управління національної поліції в Тернопільській області направлені матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Відповідно до протоколу серії БД №022265 від 12.10.2019 року складеного інспектором СРПП №2 ПП Монастириського ВП ТВП ГУНП в Тернопільській області майором поліції Шуєю В.С., 12.10.2019 року близько 21 год 05 хв водій ОСОБА_1 в с.Бертники Монастириського району Тернопільської області керував транспортним засобом ВАЗ 210990-20 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, що виражалось різким запахом алкоголю з ротової порожнини, нечітка вимова, тремтіння пальців рук, нечітка хода. Від проходження освідчення на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовився. Такими діями, ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України і здійснив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, однак з`явився його захисник адвокат Андрусенко І.Я. який заперечив винуватість ОСОБА_1 з підстав указаних у письмових поясненнях. Зокрема у поясненнях вказано, що 12.10.2019 року близько 18 години односельчанин ОСОБА_1 попросив в останнього транспортний засіб для того щоб з`їздити до м. Монастириська, на що ОСОБА_1 погодився й надав автомобіль. Близько 20 год 30 хв односельчанин повернувся із м. Монастириська та повідомив ОСОБА_1 , що автомобіль залишив неподалік будинку, адже не міг його завести, оскільки закінчилось паливо. Також вказав, що коли він приїхав у село його зупинили працівники поліції та усно попередили за те, що той керував автомобілем без пристебнутого ременя безпеки. Після чого ОСОБА_1 забрав ключі й повідомив односельчанину, що нехай автомобіль стоїть до наступного дня, а він піде забере з автомобіля документи та його зачинить. Коли ОСОБА_1 забирав із автомобіля документи, під`їхали працівники поліції та попросили пред`явити документи на автомобіль та посвідчення водія, на що той відмовився оскільки не був водієм, адже не керував транспортним засобом. Після чого ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, однак він відмовився, адже не керував транспортним засобом. Також захисник вказав, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом 12.10.2019 року у зазначений в протоколі час, а саме о 21 год 05 хв.

Просив адміністративне провадження про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Аналізуючи пояснення захисника особи яка притягується до адміністративної відповідальності, надані ним в судовому засіданні, можна дійти висновку, що ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не визнає.

Судом з метою перевірки доводів, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення та поясненні адвоката Андрусенка І.Я викликалися свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також працівник поліції ОСОБА_4 , який складав протокол про адміністративне правопорушення.

Однак, свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, та були належним чином повідомлені про дату, місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, що позбавило суд можливості опитати даних свідків та оцінити їхні пояснення у відповідності до ст. 252 КУпАП.

Представник Монастириського ВП Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області Шуя В.С. в судовому засіданні повідомив, що 12.10.2019 року ним разом з іншими працівниками поліції був зупинений транспортний засіб ВАЗ210990-20 номерний знак НОМЕР_1 , яким керував громадянин ОСОБА_1 . При спілкуванні з даним громадянином за зовнішніми ознаками було виявлено, що той перебуває в стані алкогольного сп`яніння, що виражалось різким запахом алкоголю з ротової порожнини, нечіткою вимовою, тремтінням пальців рук, нечіткою ходою. Також вказав, що ОСОБА_1 від проходження освідчення на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовився, що підтверджується письмовими поясненнями свідків.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

За змістом ст. 252 КУпАП, суддя має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 7 КУпАП, ст. 62 Конституції України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Як вбачається з практики Європейського суду з прав людини, положення Конвенції стосуються й обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення. Вказана судова інстанція приймає до свого провадження і заяви щодо рішень судів про накладення на осіб адміністративних стягнень, оскільки вважає, що в силу суворості санкцій такі справи за суттю є кримінальними, а адміністративні покарання фактично носять кримінальний характер з усіма гарантіями ст.6 Конвенції (п.55 рішення у справі "Гурепко проти України"; п.21 рішення у справі "Надточій проти України"). Отже, виходячи з прецедентної практики Європейського суду та положень КУпАП, суд має право лише здійснити перевірку законності притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії, що попередньо визначені посадовою особою уповноваженою на складання адміністративного протоколу, і в жодному випадку самостійно не змінювати підстави для притягнення до відповідальності особи.

У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі "Кобець проти України" (з урахуванням первісного визначення принципу "поза розумним сумнівом" у справі "Авшар проти Туреччини") доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і конкретна особа є винною у вчиненні цього правопорушення.

Тобто, судове рішення про визнання винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення може бути постановлене судом лише в тому випадку, коли вина особи доведена поза розумним сумнівом.

Дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, орган, що висунув особі звинувачення у протоколі про адміністративне правопорушення (поліція), має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення, щодо якого її звинувачують.

На обґрунтування своєї позиції щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, працівниками поліції до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 022265 долучено письмові пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , відеозаписи на диску знятого з службового планшету марки SAMSUNG SN R52HB1X3WZP, а також відео з автомобільного реєстратора SONY IMX 322 та рапорт адресований начальникові Монастириського ВП Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області від 12.10.2019 року № 1243.

Аналізуючи указані докази суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до пункту два розділу ІІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України 18.12.2018 року № 1026, включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.

Між тим, як убачається із відеозапису долученого до матеріалів справи, знятого з автомобільного реєстратора SONY IMX 322, на ньому відображено час 19:10 з якого почався рух за автомобілем ВАЗ 210990-20 д.н.з. НОМЕР_1 та час зупинки цього автомобіля - 19:16.

На долучених до матеріалів справи відеозаписах, знятих зі службового планшету марки SAMSUNG SN R52HB1X3WZP взагалі відсутні дані про час та дату коли відбуваються події.

Натомість з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 022265 слідує, що ОСОБА_1 керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння у 21:05. Отже, має місце розумна суперечність між доказами, що подані працівниками поліції.

Окрім цього із жодного відеозапису не слідує, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 210990-20 д.н.з. НОМЕР_1 та був зупинений працівниками поліції.

Із письмового пояснення ОСОБА_5 , яке міститься в матеріалах справи, вбачається, що 12.10.2019 року близько 21 год 10 хв вона була запрошена працівниками поліції для підтвердження факту відмови ОСОБА_1 пройти освідчення на стан алкогольного сп`яніння. В даному поясненні ОСОБА_5 зазначає, що зі слів працівників поліції дізналася, що ОСОБА_1 на вулиці у селі Бертники Монастириського району Тернопільської області був зупинений та категорично відмовився пройти освідчення на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в лікувальному закладі.

Аналогічні письмові пояснення також були надані свідком ОСОБА_3 .

Тобто, із пояснень убачається, що свідкам саме зі слів працівників поліції стало відомо про те, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

Вказані у протоколі свідки, належним чином викликалися в судове засідання для їх опитування, однак до суду не прибули й безпосередньо у суді пояснення щодо обставин вказаних у протоколі не підтвердили.

З огляду на вказане, письмові пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_3 не можуть вважатись належними доказами винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, оскільки ці особи в судовому засіданні безпосередньо судом не опитувалися.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду 27.06.2019 року у справі №560/751/17, адміністративне провадження №К/9901/2047/18.

Відповідно до п.6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Усталена практика з цього питання й Тернопільського апеляційного суду (Постанова від 12.12.2019 справа № 727/7286/19, Постанова від 11.12.2019 справа № 607/20112/19, Постанова від 10.12.2019 справа № 602/958/19, Постанова від 25.11.2019 справа № 607/25352/19).

Окрім цього, рапорт від 12.10.2019 року № 1243, що долучений до матеріалів справи є документом внутрішнього документообігу поліції, а відтак його неможна вважати належним та достатнім доказом для висновку про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Таким чином, матеріали справи не містять беззаперечних доказів на спростування пояснень захисника Желіби А ОСОБА_6 М адвоката Андрусенка І.Я. про те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем ВАЗ210990-20 д.н.з. НОМЕР_1 , а обставини, зазначені у складеному протоколі про адміністративне правопорушення, про керування ОСОБА_1 транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду.

Між тим, саме лише перебування особи у припаркованому автомобілі, навіть в стані алкогольного сп`яніння, не може бути підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки суб`єктом даного адміністративного правопорушення є особи, які виключно керують транспортними засобами.

Встановлюючи повноту та всебічність при розгляді справи, суд повинен виходити передусім з доказів, які належно, достовірно й достатньо підтверджують ті чи інші обставини таким чином, щоби в суду не залишалося щодо них жодного обґрунтованого сумніву. При цьому, у разі існування сумніву чи неоднозначного трактування певних фактичних обставин, слід керуватися принципом in dubio pro reo, тобто тлумачити сумніви на користь звинуваченої особи (в цьому випадку особи, що притягається до адміністративної відповідальності).

Зважаючи на те, що у справі має місце розумний сумнів щодо керування ОСОБА_1 12.10.2019 року о 21:05 транспортним засобом, який не був спростований працівниками поліції, та беручи до уваги вимоги ст. 62 Конституції України з приводу тлумачень будь-яких сумнівів на користь звинуваченого, вважаю, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, тобто у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 33, 34, ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 247,ст.ст. 283, 284, Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

п о с т а н о в и в :

Адміністративне провадження відносно ОСОБА_1 про вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках передбачених КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області.

Суддя І. М. Галіян