Справа № 473/4080/19
П О С Т А Н О В А

іменем України

"23" вересня 2019 р. місто Вознесенськ

Суддя Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області Дробинський О.Е.,

з участю секретаря Данилевич Т.О.,

розглянув адміністративну справу, яка надійшла від Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

-за ст. 173-2 ч. 1 КУпАП

В С Т А Н О В И В :

23 вересня 2019 року до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 173-2 ч. 1 КУпАП. Відповідно до тексту протоколу АПР18 №155578 від 20 вересня 2019 року - 20 вересня 2019 року близько 09 год. 10 хв. ОСОБА_1 чинив домашнє насильство в сім`ї відносно своєї колишньої співмешканки ОСОБА_2 , а саме забрав паспорт громадянина України на її ім`я та відмовляється віддавати.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст. 173-2 ч. 1 КУпАП, тобто вчинення насильства в сім`ї, а саме умисне вчинення діянь психологічного характеру, внаслідок чого завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

На підставі ст.252 зазначеного Кодексу суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд вважає, що вина громадянина ОСОБА_1 в скоєнні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч. 1 КУпАП не може грунтуватися на досліджених в судовому засіданні доказах.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян. Об`єктивна сторона даного правопорушення виражається в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Суд вважає, що вина громадянина ОСОБА_1 не може грунтуватися на досліджених в судовому засіданні доказах, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення АПР18 №155578 від 20 вересня 2019 року. Протокол відносно ОСОБА_1 складений за те, що останній чинив домашнє насильство в сімї відносно своєї колишньої співмешканки ОСОБА_2 , а саме забрав паспорт громадянина України на її ім`я та відмовляється віддавати.

Суд вбачає в діях ОСОБА_1 ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України, а саме незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом або іншим важливим особистим документом.

З наведених вище мотивів та, враховуючи правове значення протоколу про адміністративне правопорушення, який не тільки визначає суть адміністративного правопорушення, поставленого особі у провину, а також є доказом в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, суд приходить до висновку, що представлені в протоколі адміністративного правопорушення та в матеріалах адміністративної справи докази, які б підтверджували вину громадянина ОСОБА_1 , в скоєнні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, є не достатніми та недопустимими, для визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

В судовому засіданні не доведено, що в діях ОСОБА_1 вбачається вчинення насильства в сім`ї, а саме умисне вчинення діянь психологічного характеру, внаслідок чого завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи трактуються на її користь.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення АПР18 №155578 від 20 вересня 2019 року відносно громадянина ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, викликає обґрунтовані сумніви, які, відповідно до положень ч.3 ст.62 Конституції України, тлумачаться на користь ОСОБА_1 .

З урахуванням наведеного, висновок посадової особи Вознесенського ВП ГУНП у Миколаївській області, викладений в протоколі про адміністративне правопорушення АПР18 №155578 від 20 вересня 2019 року відносно громадянина ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, в судовому засіданні не доведений, і даний висновок не ґрунтується на матеріалах справи про адміністративне правопорушення та законі.

Сукупність досліджених судом доказів та їх оцінка свідчать, що матеріали справи не містять достатніх даних того, що громадянин ОСОБА_1 вчинив насильство в сім`ї, а саме умисне вчинення діянь психологічного характеру, внаслідок чого завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого.

При зазначених обставинах вина громадянина ОСОБА_1 в скоєнні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП не доведена, а тому справа підлягає закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247п.1, 283-285 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП закрити, в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення в його діях.

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду, на неї може бути внесений протест прокурором на протязі 10 днів з дня винесення постанови, у встановленому законом порядку.

Суддя О. Е. Дробинський