Справа№ 756/3787/19 Головуючий у 1 інстанції Шестаковська Л.П.
Провадження № 33/824/2409/2019 Головуючий у 2 інстанції Гайдай Р.М.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2019 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Гайдай Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Оболонського районного суду м. Києва від 16 квітня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на 1 (один) рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 384 гривні 20 копійок.

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 10 березня 2019 року о 04 годині 00 хвилин рухаючись в м. Києві по вул. Йорданській 9, керував автомобілем марки «ЗАЗ», державний номер НОМЕР_1 , маючи при цьому ознаки наркотичного сп`яніння (зіниці очей розширені та не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук). Від проходження на вимогу працівника поліції у встановленому законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння водій ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, порушивши тим самим вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 16 квітня 2019 року скасувати та провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що у суді першої інстанції він був позбавлений можливості реалізувати передбачені законом (ст. 268 КУпАП) права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, зокрема права давати пояснення, надавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою тощо.

Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння він не відмовлявся. Обвинувачення зазначене в протоколі є нечітким та незрозумілим, оскільки йому незрозуміло, в чому саме його обвинувачують: керуванні з ознаками наркотичного сп`яніння чи відмові від проходження огляду (невідомого якого).

Крім того, апелянт вказав, що жодної ознаки наркотичного сп`яніння в нього виявлено не було. На відео, що долучено до матеріалів справи також відсутні у нього ознаки наркотичного сп`яніння, а тому дії і вимоги працівників поліції були безпідставними.

У протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, що йому пропонувалося пройти огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським, а також те, що він відмовився від проходження такого огляду. Відсутність у працівників поліції спеціальних технічних засобів на встановлення стану наркотичного сп`яніння не є підставою для направлення особи до лікаря-нарколога без проведення такого огляду на місці для встановлення стану наркотичного сп`яніння, оскільки зазначене суперечить Інструкції, тобто порушується порядок проведення такого огляду та призводить до зловживання працівниками поліції своїми правами та обов`язками при складанні протоколів по ст. 130 КУпАП.

Працівники поліції не роз`яснили йому наслідки відмови від проходження огляду та не роз`яснили в чому саме він обвинувачується та яка відповідальність настає у відповідності до ст. 130 КУпАП, а також не дали змоги скористатися юридичною допомогою.

У матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан сп`яніння, що свідчить про порушення процедури і спростовує факт вимоги пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я.

Показання свідків не узгоджуються з протоколом, що ставить під сумнів достовірність наданих до суду матеріалів. Суд першої інстанції не викликав і не допитував свідків у судовому засіданні, у зв`язку з чим долучені письмові пояснення не можна вважати доказами.

Також апелянт зазначив, що його не відстороняли від керування, що в своїй сукупності з іншими доказами свідчить про невідповідність дій поліцейського з процедурою оформлення матеріалів за ст. 130 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді, ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Харченка С.В. котрі підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задоволити, свідка ОСОБА_2 та інспектора роти № 2 батальйону № 2 полку № 1 УПП в м. Києві ДПП ст. лейтенанта поліції Щавльова Д.В., дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до такого висновку.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону судом першої інстанціїбули дотримані не в повному обсязі.

Так, виходячи із фактичних обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 165953 від 10 березня 2019 року, ОСОБА_1 10 березня 2019 року о 04 годині 00 хвилин рухаючись в м. Києві по вул. Йорданській 9, керував автомобілем марки «ЗАЗ», державний номер НОМЕР_1 , маючи при цьому ознаки наркотичного сп`яніння (зіниці очей розширені та не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук). Від проходження на вимогу працівника поліції у встановленому законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння водій ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, порушивши тим самим вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху (а.с. 1).

Визнаючи ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції послався на дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 165953 від 10 березня 2019 року, письмові пояснення свідків та відеозапис з нагрудної камери поліцейського.

Між тим, з такими висновками суду першоїінстанції неможливо погодитися виходячи з наступного.

З об`єктивної сторони адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП може проявлятись у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння визначені ст. 266 КУпАП, п. 2.5 ПДР України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 (в подальшому Інструкція). За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння. Відповідно до п. 2 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Наведене дає підстави стверджувати те, що у ході провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння підлягає доведенню факт керування особою транспортним засобом, наявність ознак наркотичного сп`яніння, пропозиція/вимога пройти огляд на стан сп`яніння та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду. Лише при наявності усіх зазначених обставин поліцейський може складати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП вчинене у формі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Суддя ухвалює рішення про притягнення особи до відповідальності у випадку наявності доказів, які доводять кожну із обставин, що в своїй сукупності утворюють об`єктивну сторону даного адміністративного правопорушення.

В даному випадку факту наявності у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння доведено не було.

В судовому засіданні як суду першої інстанції так і апеляційного суду ОСОБА_1 свою вину в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні не визнавав та пояснював, що його автомобіль працівники поліції зупинили безпідставно, потім пропонували пройти огляд на стан сп`яніння, на що він погоджувався 3 чи 4 рази. Після того, як працівник поліції повідомив, що є ще варіант - відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння, ОСОБА_1 відмовився, оскільки до медичного закладу працівники поліції його не везли, а він цього чекав більше 2 годин.

Вказані пояснення підтвердила і допитана в судовому засіданні апеляційного суду свідок ОСОБА_2

Із відеозапису з нагрудної камери працівників поліції, наданого до протоколу вбачається, що такий відеозапис проведено не за весь час виявлення та фіксування правопорушення, а лише декілька секунд, з якого вбачається лише пропонування ОСОБА_1 працівником поліції в присутності двох свідків пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, від чого останній відмовився. При цьому, один із свідків зазначив, що йому не зрозуміло чи є в ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння. Ніяких інших дій чи пояснень учасників даних обставин вказаний відеозапис не зафіксував.

Окрім цього, в письмових поясненнях свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , на які посилається суд першої інстанції, зазначено, що вони стали свідками, як ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку. Однак, саму пропозицію пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння та відмову від неї не заперечує і сам ОСОБА_1 .

На переконання апеляційного суду, дані письмові пояснення свідків не підтверджують жодним чином факту наявності у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до вимог ст.ст. 265-2 та 266 КУпАП за наявності підстав вважати, що особа, яка керує транспортним засобом, перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, працівник уповноваженого підрозділу України, що забезпечує безпеку дорожнього руху, зобов`язаний тимчасово затримати транспортний засіб та відсторонити водія від керуванням транспортним засобом.

З матеріалів справи вбачається, що працівники поліції, склавши відносно ОСОБА_1 протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в порушення вимог ст.ст. 265-2 та 266 КУпАП не здійснили тимчасове затримання керованого ним транспортного засобу, не відсторонили його від керування цим транспортним засобом та дозволили йому продовжувати управляти автомобілем. Вказане ставить під сумнів законність подальших дій працівників поліції, оскільки вони не узгоджуються з фактичними обставинами справи.

Крім того, в судовому засіданні апеляційного суду інспектор роти № 2 батальйону № 2 полку № 1 УПП в м. Києві ДПП ст. лейтенант поліції Щавльов Д. В . пояснив, що підставою для зупинки автомобіля марки «ЗАЗ», державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 було порушення ним п. 2.3.в ПДР України, а саме останній не був пристебнутий паском безпеки.

При цьому, працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними допустимими доказами факту порушення ОСОБА_1 таких положеньправил дорожнього руху України, які б відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням останнього.

Із матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 допустив будь-які порушення правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити.

Сукупність наведених обставин свідчить про те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які беззаперечно доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП поза розумним сумнівом.

В силу допущених порушень судом першої інстанції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та працівниками поліції під час складання та оформлення матеріалів, постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, не може бути визнана законною та обґрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню, а провадження у справі відносно останнього, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, закриттю.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволити.

Постанову Оболонського районного суду м. Києва від 16 квітня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП- скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях останнього події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Р.М. Гайдай