Справа № 466/2815/19 Головуючий у 1 інстанції: Глинська Д.Б.
Провадження № 33/811/748/19 Доповідач: Белена А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді - Белени А.В.,

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника-адвоката Угриновської Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 24 червня 2019 року,

встановив :

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 24.06.2019

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Російської Федерації, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 384 грн. 20 коп. судового збору.

ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 24 березня 2019 року о 23.09 год. у м. Львові на вул. Варшавській, до будинку № 40 на вул. Сеньковича, керував транспортним засобом марки «Renault Megane», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився в установленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 6820» ARЕН 0126, тест № 955, проба позитивна 1,05%. Крім того, огляд проводився в установленому законом порядку у КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова» та підтверджується висновком № 81 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 25 березня 2019 року та результатом токсикологічного дослідження № 2023 від 26.03.2019. Таким чином, гр. ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На постанову судді ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог ОСОБА_1 покликається на те, що посилання судді, як на доказ, на акт медичного огляду не заслуговує на увагу, оскільки такий не витребовувався та такому не надавалася оцінка. Щодо показника приладу «Драгер», то його не можна брати до уваги так, як саме через незгоду з результатом тесту його було скеровано на медичний огляд у медичний заклад. Пояснення свідків теж не можна брати до уваги так, як вони писали пояснення під диктовку.

Апелянт зазначає, що відеоматеріал підтверджує факт, що відбулося порушення процедури складання висновку без результатів токсилогічного дослідження проте жодним чином не встановлює перебування особи у стані алкогольного сп`яніння. Що стосується порушення процедури складання висновку, то відповідно до п.15,16 Інструкції повинен бути результат медичного дослідження, який зазначається в акті медичного огляду, в подальшому на підставі акту оформляється висновок щодо результатів медичного дослідження.

Відповідно до п. 22 розділу 3 Інструкції, висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог Інструкції, вважаються недійсними.

Апелянт наголошує, що акт та висновок були оформлені медиками та передані патрульним до моменту здачі ОСОБА_1 біологічної речовини та надходження результатів токсилогічного дослідження. Крім того у висновку не вказано у якому сп`янінні він перебував: алкогольному чи наркотичному.

Апелянт покликається, що процедура оформлення протоколу була проведена з порушення, оскільки вже після початку оформлення протоколу ОСОБА_1 було роз`яснено права ст. 268 КУпАП. Таким чином протокол складений з порушенням вимог ст. 256 КУпАП та не може вважатися допустимим доказом. Справа підлягає закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 про задоволення апеляційної скарги, думку захисника Угриновської Ю.В. на підтримку апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, проходжу до наступного висновку.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобам у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення повністю узгоджуються з положеннями п. 2.9а Правил дорожнього руху України, яким водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що постанова судді ґрунтується на матеріалах, які є недопустимими доказами у справі, оскільки викладений у судовому рішенні висновок про наявність в діях ОСОБА_1 склад правопорушення підтверджується сукупністю доказів, а саме:

- роздруківкою тесту № 955 з приладу «Драгер» в якому зазначено результат тесту проведеного ОСОБА_1 - 1,05 проміле (а.с. 1,2);

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 184637 від 28.03.2019, складений щодо події , яка відбулася 24.03.2019 о 23:09 год. у м. Львові, який ОСОБА_1 підписав та власноруч зазначив, що визнає, більше не повториться (а.с. 3);

- диском з відеозаписом з нагрудного відеореєстраторів інспекторів (а.с.4);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від 24.03.2019 про те, що вони були присутні при виявлені у водія ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння і за допомогою приладу «Драгер» , який показав результат тесту -1,05 ‰ (а.с. 5,6);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, де зазначено, що огляд проведено у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота; вираженим тремтінням пальців рук; поведінкою, що не відповідає обстановці; результат огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння - 1,05 ‰ (а.с.7,8);

- результатом токсилогічного дослідження № 2023 проведеного 25.03.2019 в період з 09:00 год. до 13:00 год. при якому було виявлено у ОСОБА_1 етанол в крові - 0,86 ‰ (а.с.9)

- висновком лікарів, які проводили огляд № 81 від 25.03.2019 о 00:15 хв. ОСОБА_1 про те, що він перебуває у стані клінічного сп`яніння (а.с.10).

У суді апеляційної інстанції було з`ясовано, що на відеофайлах відображено момент роз`яснення працівником поліції ОСОБА_1 його прав, передбачених ст. 268 КУпАП перед початком процедури огляду лікарями у медичному закладі.

Також з`ясовано, що працівники поліції діяли виключно в межах Інструкції, оскільки після незгоди ОСОБА_1 з результатом тесту про виявлення в останнього алкогольного сп`яніння водія було скеровано в медичний заклад, де був здійснений відбір крові, з метою зсування стану ОСОБА_1 . При цьому лікарями, під час візуального огляду, було встановлено перебування ОСОБА_1 в стані сп`яніння, який лікар визначив, як класичний через ряд ознак, але через відсутність, на той момент, результату лабораторного дослідження відібраної крові, зазначив його стан сп`яніння, як класичний. Тобто медик, як фахівець, підтвердив сам факт сп`яніння, а вже результат токсилогічного дослідження крові підтвердив перебування ОСОБА_1 саме в стані алкогольного сп`яніння з результатом у 0,86 ‰. Таким чином показник приладу «Драгер», який 0 23:16 год. 24.03.2019 показав результат тесту у 1,05‰, підтвердився результатом токсилогічного дослідження крові, проведеного в лабораторних умовах 25.03.2019, з результатом 0,86 ‰. Тобто в матеріалах справи наявні два документи, які підтвердили факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином при розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст. ст. 245, 280 КУпАП повно та всебічно з`ясувала усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення по даній справі.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, накладене на ОСОБА_1 підставно та відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП є безальтернативним.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді у справі немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 24 червня 2019 року в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя

Львівського апеляційного суду А.В. Белена