ЄУН 174/1043/18
н/п 3/174/1/2019
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

13 вересня 2019 року Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді Борцової А.А.,

з участю секретаря - Килинчук Л.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП стосовно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с.Андріївка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, громадянина України, мешкає по АДРЕСА_1 , -

якому згідно ст.268 КУпАП роз`яснені його права та обов`язки,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, 10 грудня 2018 р., о 16 год. 20 хв., в м.Вільногірську Дніпропетровської області, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ВАЗ 21013 н/з НОМЕР_1 , в порушення вимог п.п.10.1, 10.9 ПДР, біля магазину АТБ по вул.Соборній, 2, в м.Вільногірську Дніпропетровської області, рухаючись заднім ходом, не переконався в безпеці маневру та перешкоджанні іншим учасникам дорожнього руху, здійснив зіткнення з автомобілем RAVON д.з. НОМЕР_2 , який в свою чергу здійснював маневр заднім ходом, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

ОСОБА_1 вину не визнав та показав, що 10.12.2018 р. приїхав до магазину АТБ, зупинився на стоянці, розташувавши автомобіль передньою частиною до приміщення магазину. Зробили з дружиною покупки, зібралися їхати додому, сіли в автомобіль, здав назад, розвернувся на дорозі в напрямку виїзду зі стоянки, при цьому автомобіль передньою частиною був вже розташований в напрямку будинків, і в цей час відчув удар в задню ліву частину автомобіля. Вийшов з автомобілю та виявив, що автомобіль під керуванням водія ОСОБА_2 зіткнувся задньою частиною з його автомобілем. Вважає, що у ДТП не винен, оскільки на час зіткнення його автомобіль стояв на дорозі, тому водій іншого автомобіля повинен був дати йому можливість виїхати із стоянки, закінчивши маневр.

Свідок ОСОБА_3 показав, що 10.12.2018 р. приїхав до АТБ, зупинився на стоянці, автомобіль був розташований задньою частиною до АТБ. Автомобіль ОСОБА_4 також був на стоянці, через дорогу, розташований передньою частиною до приміщення магазину. Коли виїжджав із стоянки, розпочав рух заднім ходом, автомобіль Лапіна в цей час ще стояв на місці, в цей час побачив автомобіль, який їхав зліва, хотів його пропустити, але водій показав йому, щоб він виїжджав. Продовжив рух, в цей час датчик подав звуковий сигнал і відчув удар в задню частину автомобіля. Відразу проїхав приблизно на метр вперед та зупинився. Коли ОСОБА_5 почав рух та розвернувся на дорозі, не бачив. Удар прийшовся в заднє крило машини Лапіна, а в його автомобілі пошкоджено задню частину бамперу. Вважає, що водій ОСОБА_5 повинен був надати йому можливість закінчити маневр, тому вважає, що в події ДТП винен останній, а його вини немає.

Свідок ОСОБА_6 пояснила, що 10.12.2018 р. разом з чоловіком, дочкою та знайомою приїхали до магазину АТБ. Коли завершили покупки, усі разом сіли до автомобілю, вона знаходилася на передньому сидінні поруч з водієм. Чоловік почав виїжджати із стоянки, здав назад, розвернувши машину в напрямку виїзду із стоянки передньою частиною в бік жилих будинків, автомобіль стояв, коли відчула удар та побачила, що автомобіль, який також виїжджав із іншої сторони стоянки заднім ходом, зіткнувся з їх автомобілем. Як цей автомобіль наблизився до їх автомобіля, як він рухався, не бачила, тільки відчула удар, який прийшовся в задню бічну частину їх автомобіля - крило з боку водія, у іншого автомобіля була пошкоджена задня частина.

Свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 дали суду аналогічні свідчення.

Вислухавши ОСОБА_1 , свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що провадження по справі підлягає закриттю по наступним підставам.

Так, відповідно до схеми місця ДТП та фототаблиці до неї від 10.12.2018 року /а.с.11,13/, встановлено місце ДТП та механічні пошкодження, які отримали автомобілі- на автомобілі ВАЗ 21013 н/з В НОМЕР_3 , належному ОСОБА_9 , пошкоджено ліве заднє крило, на автомобілі RAVON н/з НОМЕР_4 , належному ТОВ «МЕГА ЛАЙФСАЙЕНСІЗ» - задній бампер.

Відповідно висновку експерта №276-19 від 25.07.2019 року /а.с. 33-40/:

У заданій дорожньо-транспортній ситуації, якщо виходити з умов, що автомобіль «ВАЗ- 21013» перед зіткненням знаходився у нерухомому стані (виходячи з пояснень водія ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_6 - автомобіль «ВАЗ-21013» перед зіткненням з автомобілем «RAVON» стояв), то дії водія автомобіля «ВАЗ-21013» ОСОБА_1 на безпеку дорожнього руху не впливали та Правилами Дорожнього руху України не регламентувались.

Оскільки у заданій дорожньо-транспортній ситуації, виходячи з пояснень водія ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_6 , на момент зіткнення автомобіль «ВАЗ-21013» стояв, а зіткнення сталося під час руху автомобіля «RAVON» заднім ходом, то технічна можливість запобігти дорожньо-транспортну пригоду діями водія автомобіля «ВАЗ-21013» ОСОБА_1 не визначалась, а визначалась однобічними діями водія автомобіля «RAVON» ОСОБА_3 , які регламентувались для нього вимогами п. 10.1., 10.9. Правил дорожнього руху України.

Виходячи з наведеного (по поясненням водія ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_6 ), водій автомобіля «ВАЗ-21013» ОСОБА_1 не мав технічної можливості запобігти дорожньо- транспортну пригоду та уникнути зіткнення з автомобілем «RAVON ».

У заданій дорожньо-транспортній ситуації, виходячи з пояснень водія ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_6 , невідповідностей діях водія автомобіля «ВАЗ-21013» ОСОБА_1 вимогам Правил дорожнього руху України, не вбачається.

У заданій дорожньо-транспортній ситуації, виходячи з пояснень водія ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_6 , невідповідностей в діях водія автомобіля «ВАЗ-21013» ОСОБА_1 вимогам Правил дорожнього руху України, які могли б знаходитись у причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, не вбачається.»

У відповідності до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються в тому числі, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Вимогами ст.252 КУпАП, передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, оскільки в судовому засіданні ОСОБА_1 стверджує, що на момент зіткнення автомобіль «ВАЗ-21013» під його керуванням стояв, і зіткнення сталося під час руху автомобіля «RAVON» заднім ходом, водій ОСОБА_3 в судовому засіданні механізм дорожньо транспортної пригоди на стадії зближення автомобілів «RAVON» та «ВАЗ-21013» до зіткнення не пояснив, вказавши, що коли ОСОБА_1 почав рух та розвернувся на дорозі, він не бачив, а визначити цей механізм експертним шляхом неможливо, що підтверджується висновком вищевказаної експертизи.

Інших належних та допустимих доказів по справі щодо цього факту матеріали справи не містять і в судовому засіданні не встановлені, що в цілому дає суду підстави для висновку, що технічна можливість запобігти дорожньо-транспортній пригоді діями водія автомобіля «ВАЗ-21013» ОСОБА_1 не визначалась, а визначалась однобічними діями водія автомобіля «RAVON» ОСОБА_3 , які регламентувались для нього вимогами п. 10.1., 10.9. Правил дорожнього руху України.

Згідно зі ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Як і в Конституції, так і в міжнародних актах (Загальна декларація прав людини, Конвенція про захист прав людини та основних свобод, Міжнародний пакт про громадянські і політичні права), йдеться про застосування принципу презумпції невинуватості у справах про притягнення до відповідальності за скоєння кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Таким чином, адміністративне правопорушення та кримінальне правопорушення мають аналогічний склад, а їх відмежування один від одного проводиться за ступенем суспільної небезпеки, тому з урахуванням принципу верховенства права, презумпція невинуватості діє у всіх випадках звинувачення людини (суб`єкта приватного права) державою, в тому числі, і в разі притягнення особи до відповідальності за адміністративні правопорушення.

Крім того, приписами ст.129 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини.

Відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України є частиною національного законодавства України.

Враховуючи вищевказані вимоги та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17 липня 1997 року Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст.32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів: (п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 р., заява №21037/05; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р., заява № 29644/10; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013 р., заява №12167/04).

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема у постанові Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року (справа № 21-183а13), також аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2014 року у справі № 21-519а14.

Таким чином, в судовому засіданні не встановлено належних та допустимих доказів на підтвердження винної поведінки водія ОСОБА_1 в порушенні ПДР України, яка б знаходилася у причинному зв`язку з подією ДТП, тому, поза розумним сумнівом, його вина, що є обов`язковим елементом суб`єктивної сторони кожного адміністративного правопорушення, у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП не доведена, тому склад правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП в діях ОСОБА_1 відсутній, а провадження по справі підлягає закриттю.

Оскільки будь-яке стягнення на ОСОБА_1 не накладається, то судовий збір з нього стягненню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 38, 40-1, 124, п.7 ст. 247, ст. 284 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Судовий збір віднести на рахунок держави.

Посвідчення водія серії АВП НОМЕР_5 - повернути ОСОБА_1 .

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови, до Дніпровського апеляційного суду через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні.

Суддя: підпис А.А.Борцова