Провадження № 33/4823/55/19
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2019 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 грудня 2018 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, проживає за адресою: АДРЕСА_1,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 352,40 грн. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що 17 листопада 2018 року, в 21.13 год., по вул. Рокосовського, 43 у м. Чернігові, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки "Лексус", державний номерний знак НОМЕР_1, у стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п.2.9 «а» ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову місцевого суду скасувати, посилаючись на її незаконність, та закрити провадження у справі, у зв'язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Зазначив, що він не був повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому суд позбавив його можливості бути присутнім у судовому засіданні під час розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності. Внаслідок чого він не міг надати пояснення по справі, довести свою непричетність до вчинення правопорушення та скористатись послугами захисника. Не заперечував, що перебував у стані алкогольного сп'яніння, однак автомобілем він не керував, їхав в якості пасажира. Проте працівники поліції безпідставно склали протокол саме на нього. Також працівники поліції не надали йому можливості скористатися послугами захисника, чим порушили його право на захист. Крім того, працівники поліції, не пояснюючи підстав, затримали його та доставили до медичного закладу для огляду на стан сп'яніння. Також копія складеного протоколу йому вручена не була. Крім того, після складення щодо нього протоколу, він не був відсторонений від керування транспортним засобом.

Також, просив поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду, оскільки в судовому засіданні він не був присутній, а копію судового рішення отримав лише 08 січня 2019 року.

В судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується його розпискою від 29.01.2019 року.

Відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов'язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Дослідивши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Як убачається з матеріалів справи, постанова місцевого суду щодо ОСОБА_1 була винесена 14.12.2018 року. Строк на апеляційне оскарження вказаного судового рішення закінчився 24 грудня 2018 року.

Проте, враховуючи, що ОСОБА_1 не був присутній під час розгляду справи, копію судового рішення отримав лише 08.01.2019 року, а вже 10 січня 2019 року подав апеляційну скаргу, тому строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду підлягає поновленню.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп'яніння.

Відповідно до вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп'яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров'я.

Як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №220306 від 17.11.2018 року, ОСОБА_1, 17 листопада 2018 року, в 21.13 год., у м. Чернігові, по вул. Рокосовського, 43, керував автомобілем НОМЕР_2, у стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п.2.9 «а» ПДР України.

При цьому ОСОБА_1 відмовився від надання письмових пояснень у вищевказаному протоколі, а також отримання його копії (а.с.3, 4).

Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, у силу положень ст.251 КУпАП.

Обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, також підтверджуються Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 44 від 17 листопада 2018 року, виданого лікарем КЛПЗ «Чернігівський обласний наркологічний диспансер» ОСОБА_2, згідно якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп'яніння (а.с.6).

Крім того, обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджуються рапортом поліцейського взводу №2 роти №3 БУПП в Чернігівській області ДПП ОСОБА_3, протоколом про адміністративне затримання, а також відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, отриманого під час виконання ним службових обов'язків, та дослідженими судом апеляційної інстанції (а.с.5, 7, 9).

Відтак, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

У зв'язку з цим, доводи апелянта про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є необґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу. Таку позицію останньої слід розцінювати, як намагання уникнути нею встановленої законом відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, згідно санкції ч.1 ст.130 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Доводи ОСОБА_1 з приводу того, що він не керував автомобілем, спростовуються вищевказаним рапортом поліцейського ОСОБА_3, відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, а також протоколом про адміністративне затримання, згідно яких саме у ОСОБА_1 під час особистого огляду було знайдено паспорт громадянина України, реєстраційний документ на автомобіль НОМЕР_3, а також ключі він вказаного автомобіля.

Посилання ОСОБА_1 на безпідставне затримання та в подальшому доставляння до медичного закладу для огляду на стан сп'яніння, не заслуговують на увагу.

Так, як убачається з відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, ОСОБА_1 на вимогу працівника поліції відмовився повідомити своє прізвище, ім'я та по батькові, а також надати документ, який посвідчує його особу, що стало підставою для його затримання та проведення особистого огляду.

Складений щодо ОСОБА_1 протокол про адміністративне затримання від 17.11.2018 р. за своїм змістом повністю відповідає вимогам ст.261 КУпАП (а.с.5).

Крім того, на пропозицію працівника поліції ОСОБА_1 надати пояснення чи заперечення з приводу цього протоколу, останній відмовився, про що свідчить відповідний запис у протоколі.

До того ж матеріали справи не містять будь-яких зауважень чи заперечень апелянта щодо порядку проведення відносно нього працівниками поліції особистого огляду, оформлення протоколів про адміністративне правопорушення та адміністративне затримання, із заявами про неправильність дій чи порушення його прав під час освідування він до компетентних органів не звертався.

Твердження апелянта, що йому не була вручена копія протоколу про адміністративне правопорушення, є безпідставним, оскільки як зазначалось вище, ОСОБА_1 відмовився від отримання копії протоколу та надання пояснень, про що був зроблений відповідний запис у протоколі.

Доводи ОСОБА_1 з приводу того, що після складення щодо нього протоколу, він не був відсторонений від керування транспортним засобом, не відповідають фактичним обставинам справи.

Так, згідно вищезазначеного рапорту працівника поліції, автомобіль марки «Лексус» був залишений без порушення Правил дорожнього руху на місці зупинки по вул. Рокосовського, 35 у м. Чернігові. ОСОБА_1 був затриманий та доставлений спочатку до медичного закладу - для огляду на стан сп'яніння, а потім до відділення поліції - для складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Процесуальні положення статті 268 КУпАП передбачають право фізичної особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката.

При цьому, ні вищевказаною статтею, ні чинним Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено участі захисника під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

А тому, посилання ОСОБА_1 на порушення його права на захист на місці зупинки, не заслуговують на увагу та спростовуються вищенаведеним.

Доводи апелянта про порушення судом вимог ст.268 КУпАП у зв'язку з тим, що розгляд справи відбувся без його участі, на думку апеляційного суду, є слушними.

Як убачається із матеріалів справи, зазначена справа була розглянута місцевим судом у відсутності ОСОБА_1, при цьому він не був належним чином повідомлений про час на місце розгляду справи. Розглянувши справу за даних обставин, суддя допустив порушення гарантованих ст.268 КУпАП прав ОСОБА_1, що є порушенням вимог закону.

Однак, апеляційний суд вважає, що вказане порушення не може вплинути на законність оскаржуваної постанови місцевого суду.

Так, право особи, яка притягується до адміністративної відповідальності бути присутнім під час розгляду справи в суді, було поновлене апеляційним судом. ОСОБА_1 належним чином був викликаний в судове засідання до апеляційного суду, що підтверджується його розпискою, де мав можливість надати докази на підтвердження своїх доводів, однак цим правом не скористався з невідомих для суду причин.

Отже, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

На підставі наведеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 грудня 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 грудня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Заболотний