Номер провадження: 33/813/933/19
Номер справи місцевого суду: 522/9950/19
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л.М.
Доповідач Дрішлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі головуючого судді Дрішлюка А.І.,

при секретарі судового засідання - Сороколет Ю.С.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 24 червня 2019 року в справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

23 травня 2019 року було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 2).

24 червня 2019 року постановою судді Чернявської Л.М. Приморського районного суду м. Одеси притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України (відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння) та накладено на нього штраф в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на один рік (а.с. 9).

02 липня 2019 року не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу через суд першої інстанції. Апелянт вважає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, а висновки судді, викладені в постанові, на думку апелянта, не відповідають обставинам справи. Апелянт зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги його клопотання про перенесення розгляду справи за його місцем проживання, а саме до Дзержинського районного суду м. Харкова. Апелянт стверджує, що не відмовлявся від проходження тесту на стан сп`яніння в медичному закладі та при цьому був присутній лише один свідок, а саме ОСОБА_2 . Тому апелянт просить скасувати оскаржувану постанову та винести нову, якою закрити провадження в справі (а.с. 11-14).

В процесі розгляду справи було витребувано повні записи з нагрудних відеокамер інспектора 3 роти 3 батальйону УПП в Одеській області лейтенанта поліції Красюна Валерія Володимировича та поліцейського 3 роти 3 батальйону УПП в Одеській області рядового поліції Шевчука А.О., а також допитано свідка ОСОБА_3 .

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , свідка, Одеський апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Приймаючи оскаржувану постанову суддя Приморського районного суду м. Одеси Чернявська Л.М. виходила з того, що в діях ОСОБА_1 наявні підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП - відмова від проходження водієм огляду на стан сп`яніння. Зокрема, суд вказав, що 23 травня 2019 року о 03 годині 30 хвилин ОСОБА_1 керував транспортним засобом мопедом Yamaha Vino, номерний знак НОМЕР_1 по вул. Генуезська, 5 з ознаками алкогольного сп?яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп?яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності свідків: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Разом з тим, з такою оцінкою зібраних по справі доказів погодитись не можна виходячи з наступного.

За поясненнями апелянта йому не пропонувалось проходити тест на стан алкогольного сп`яніння.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 , будучи приведений до присяги та попереджений про кримінальну відповідальність, який працює охоронцем в будинку біля якого було зупинений та мешкає ОСОБА_1 , пояснив, що здійснював перевірку виклику чергового за рацією, та вийшовши на подвір`я будинку де знаходиться поліцейська машина та чув як ОСОБА_1 , якого він пам`ятає як мешканця будинку, який вони охороняють. ОСОБА_1 знаходився на задньому сидінні поліцейського автомобіля вимагав надати йому трубку для проходження тесту або везти його до медичної установи. Будь-яких інших осіб біля поліцейського автомобіля не знаходилось.

Одеським апеляційним судом було витребувано повний запис з нагрудної відеокамери інспектора 3 роти 3 батальйону УПП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 та поліцейського 3 роти 3 батальйону УПП в Одеській області рядового поліції Шевчука А.О.,проте згідно з відповіді Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції в Одеської області від 29.08.19 за № 16121/41/13/13/02-19 відеофіксація на нагрудні відеореєстратори поліцейськими не здійснювалась.

З наданих записів з відіорєстратора поліцейського автомобіля вбачається факт переслідування ОСОБА_1 який керував мопедом, його зупинка. Будь-які інші події після зупинки транспортного засобу відсутні.

Згідно з п. 6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

В судовому засіданні ОСОБА_7 пояснив, що він не відмовлявся від проходження тесту, проте вимагав наявності двох свідків при проходженні тесту. За твердженням ОСОБА_7 свідків не було і на момент складання протоколу.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. А відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За визначенням доктрини адміністративна відповідальність за порушення, передбачені КУпАП, настає, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності, що, в свою чергу, обумовлює взаємопов`язану правову природу вказаних видів відповідальності. Відтак, щодо справ про адміністративні правопорушення також діє презумпція невинуватості доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. При цьому обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 62 Конституції України). Отже, будь які сумніви щодо винуватості особи тлумачаться на її користь. Таким чином, за встановленими обставини справи з врахуванням принципів та основних засад національного законодавства про адміністративні правопорушення, суд приходить до висновку, про неможливість визначення обставин справи без додаткової перевірки таких як допит понятих, які підписували протокол, працівників поліції, які на виклики суду не з`явились, витребування відеозаписів з будинку біля якого розгортались події. При цьому пояснення апелянат знайшли своє частково підтвердження. В свою чергу, відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Положеннями п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

У відповідності до приписів п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження, то суд прийшов до висновку про скасування постанови судді першої інстанції та закриття провадження в справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 7, 38, 247, 283, 294 КУпАП України, Одеський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 постанову Приморського районного суду від 24 червня 2019 року задовольнити частково.

Постанову Приморського районного суду від 24 червня 2019 року скасувати.

Провадження у справі закрити в зв`язку з завершенням строків на притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського

апеляційного суду А.І. Дрішлюк