П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2019 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу захисника Охрімчук Т.В. в інтересах ОСОБА_3 на постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

за участю захисника особи, яка притягнута до

адміністративної відповідальності Охрімчук Т.В.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2018 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до постанови, ОСОБА_3 26 липня 2018 року в 01 год. 00 хв. біля будинку № 126 по проспекту Голосіївському в м. Києві, керував автомобілем «БМВ», номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп'яніння та в порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння.

В апеляційній скарзі захисник Охрімчук Т.В. в інтересах ОСОБА_3 просить скасувати постанову суду, справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В доводах апеляційної скарги захисник зазначає, що судом неповно досліджені необхідні для вирішення справи обставини та порушено норми матеріального і процесуального законодавства. На його думку, суд не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення справи.

Захисник звертає увагу на те, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3 керував автомобілем з ознаками наркотичного сп'яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння в присутності двох свідків, проте в протоколі не вказано, від проходження якого саме огляду він відмовився.

Апелянт зазначає, що ОСОБА_3 був зупинений працівниками поліції, які запропонували йому пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння, проте він відмовився у зв'язку з тим, що не погоджувався з твердженням поліцейських щодо наявних в нього ознак наркотичного сп'яніння.

Захисник Охрімчук Т.В. звертає увагу на те, що ОСОБА_3 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп'яніння на місці, проте не бажав їхати до медичної установи для проходження такого огляду. Захисник зазначає, що в матеріалах провадження відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан сп'яніння в закладі охорони здоров'я, що свідчить про те, що поліцейські порушили порядок проходження огляду на стан сп'яніння та вимоги Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкція).

Крім того, апелянт звертає увагу на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення та в копії, яка була вручена ОСОБА_3 не вказана частина ст. 130 КУпАП, що є порушенням норм законодавства.

Захисник вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано позбавив ОСОБА_3 права керувати транспортними засобами строком на один рік, оскільки він не отримував посвідчення водія.

Заслухавши пояснення захисника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності Охрімчук Т.В., яка підтримала апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх доказів в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На думку апеляційного суду, суддя першої інстанції, розглядаючи справу про вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, стосовно висновку про винуватість особи в повній мірі дотримався вимог закону.

Судове рішення в цій частині є вмотивованим. Суд вказав, які докази винуватості ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП він приймає, а тому доводи апелянта про те, що судом не дотримано положень ст. 245 КУпАП є необґрунтованими.

Оскаржуючи судове рішення, захисник ОхрімчукТ.В. зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення містить виправлення, зокрема відсутня частина ст. 130 КУпАП в копії протоколу, яка була вручена ОСОБА_3

Апеляційний суд вважає, що такі доводи апелянта не ґрунтуються на законі.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є доказом, в якому містяться фактичні дані про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 186446 від 26 липня 2018 року (а.с. 1), в ньому наявні відомості, передбачені вищевказаною нормою закону.

Щодо доводів захисника про те, що в копії протоколу не вказана частина ст. 130 КУпАП, а в оригіналі протоколу вона дописана вже після його складання, то апеляційний суд вважає, що дана обставина не може бути беззаперечною підставою для скасування постанови суду, оскільки не доведено, що надана світлокопія протоколу є точною копією протоколу про адміністративне правопорушення, яка була вручена ОСОБА_3

В апеляційній скарзі захисник Охрімчук Т.В. стверджує, що постанова суду підлягає скасуванню із закриттям провадження щодо ОСОБА_3, оскільки процедура проходження огляду на визначення стану сп'яніння працівниками поліції грубо порушена.

Проте з такими доводами апелянта не погоджується апеляційний суд.

Як зазначає в апеляційній скарзі захисник, ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду, а тому доводи захисника про порушення порядку огляду на стан сп'яніння є необґрунтованими, оскільки він фактично не проводився.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення, зокрема, стану наркотичного сп'яніння.

Відмова від такої вимоги є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, незалежно від того, чи був водій в стані наркотичного сп'яніння.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3 керував автомобілем «БМВ» з ознаками наркотичного сп'яніння, відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у встановленому порядку в присутності двох свідків.

Зазначені в протоколі обставини підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, відповідно до яких в їх присутності ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду в лікаря - нарколога.

В суді апеляційної інстанції захисник не заперечувала того, що ОСОБА_3 був зупинений працівниками поліції, які запропонували йому пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння, проте він відмовився у зв'язку з тим, що не погоджувався з твердженням поліцейських щодо наявних в нього ознак наркотичного сп'яніння.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, він містить підпис правопорушника про те, що ОСОБА_3 ознайомлений з правами та обов'язками. Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення містяться письмові власноручні пояснення ОСОБА_3, відповідно до яких він «не згоден», проте будь - яких зауважень стосовно того, що він не бажав проходити огляд у зв'язку з вищевказаною причиною він не заявляв.

Доводи апелянта про відсутність в матеріалах провадження направлення водія на проходження огляду на стан сп'яніння в закладі охорони здоров'я є непереконливими, оскільки він відмовився їхати до медичного закладу.

В апеляційній скарзі захисник зазначає, що ОСОБА_3 не хотів їхати до медичної установи, щоб пройти огляд на стан визначення наркотичного сп'яніння, а наполягав на проходженні огляду на місці.

Апеляційний суд вважає, що такі доводи апелянта не ґрунтуються на законі.

Відповідно до п. 12 розділу 2 Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу Iцієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Апеляційний судом було досліджено відеозапис з нагрудної камери інспектора поліції, відповідно до якого ОСОБА_3 інспектор поліції в присутності двох свідків пропонував проїхати до закладу охорони здоров'я для проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння. Більше того, поліцейський роз'яснив ОСОБА_3 наслідки відмови від проходження огляду, а саме, що така відмова є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, на що ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду та водночас не зазначав підстави своєї відмови, про які захисник заявляє в апеляційній скарзі.

В той же час, апеляційний суд вважає, що доводи апелянта про те, що суд першої інстанції необґрунтовано позбавив ОСОБА_3 права керувати транспортними засобами строком на один рік, оскільки він не отримував водійські права, заслуговують на увагу.

Відповідно до відповіді Головного сервісного центру МВС України від 21 грудня 2018 року, у базі даних Єдиного державного реєстру МВС інформація про видачу посвідчення воді на ім'я ОСОБА_3 відсутня.

У відповідності до п. 28 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судоми України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 листопада 2005 року зі змінами, суди не вправі застосовувати адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів, коли винна особа не отримувала такого права.

Крім того, відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП на інших осіб, не водіїв, може бути накладено стягнення лише у виді штрафу.

З огляду на це, апеляційний суд вважає, що постанова суду в цій частині підлягає зміні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Охрімчук Т.В. в інтересах ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, змінити.

Виключити з резолютивної частини постанови суду рішення про позбавлення ОСОБА_3 права керувати транспортними засобами на один рік.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун