Справа № 460/2058/19 Головуючий у 1 інстанції: Кондратьєва Н.А..
Провадження № 33/811/827/19 Доповідач в 2-й інстанції: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2019 року суддя Львівського апеляційного суду Партика І. В., за участю правопорушника ОСОБА_1 та його адвоката Федора Ю.Б., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Яворівського районного суду Львівської області від 11 липня 2019 року по ч.1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

постановою Яворівського районного суду Львівської області від 11 липня 2019 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 ч.1 КпАП України та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 грн. 00 коп. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_2 384 грн. 20 коп. судового збору.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_1 , 15 квітня 2019 року о 22 год 35 хв, в м. Новояворівську по вул. Мазепи, 9, керував автомобілем марки "Passat B5", номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`янніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, незв`язне мовлення), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі відмовився в присутності працівників закладу, від підпису у протоклі відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст.130 ч.1 КпАП України.

На зазначену постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену постанову, а провадження у справі закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, оскільки те, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння не підтверджується жодними доказами і не відповідає дійсності. Вказує, що суд першої інстанції приймаючи рішення по даній справі не допитав його та основного свідка який знаходився біля нього на час приїзду працівників поліції ОСОБА_3 , а також не допитано співмешканку правопорушника - ОСОБА_4 . Також вважає, що обране для нього судом покарання надто важке, оскільки позбавлення прав керування на один рік може позбавити апелянта роботи, бо в його прямі обов`язки входить керування транспортним засобом, оскільки він є старшим викладачем циклової комісії підготовки водіїв та ремонту навчального центру Збройних Сил України. Вважає, що його процесуальні права судом першої інстанції було грубо порушено. Крім того звертає увагу суду на те, що при винесенні постанови суд міг врахувати, що апелянт є членом громадської організації і обговорити питання про передачу матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації у відповідності до ст.21 КУпАП або звільнити його від адміністративної відповідальності у зв`язку з недоведеністю та малозначністю даного правопорушення згідно ст. 22 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його адвоката Федора Ю.Б., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задоволити, дослідивши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, вважаю, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити виходячи з наступного.

В суді апеляційної інстанції за участю ОСОБА_1 та його захисника Федора Ю.Б. було встановлено, що висновок суду першої інстанції про те, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суддя дав належну оцінку і навів у постанові, а саме:

-даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №031733 від 15.04.2019 року (а.с. 1),

-рапортами працівника поліції Бовцайло В.Б. та, в яких зазначено, що 15.04.2019 року о 21:45 год. надійшло повідомлення до служби «102» від заявника ОСОБА_5 , який ствердив, що 15 квітня 2019 року о 21 год. 45 хв. за адресою Яворівський район, м. Новояворівськ, вул. І. Мазепи водій автомобіля чорного кольору, номерний знак НОМЕР_1 , рухався з великою швидкістю, а о 22:02 год. того ж дня від заявниці ОСОБА_6 , яка зазначила, що її чоловік - ОСОБА_1 за тою ж адресою о 22:01 год. на автомобілі марки "Passat B5", номерний знак НОМЕР_1 , здійснив наїзд на ногу невідомому громадянину та поїхав далі, потерпілий пішов з місця події, чоловік заявниці на авто продовжував кружляти по мікрорайону (а.с. 4,5).

-висновком щодо результатів медичного огляду від 15.04.2019 року, де вказано, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду (а.с. 3),

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Тому доводи апелянта про те, що немає жодних доказів того, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння і це не відповідає дійсності, не береться апеляційним судом до уваги, оскільки в даному випадку адміністративна відповідальність настає за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а не за саме керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Правопорушник свідомо відмовився від такого огляду, в присутності двох свідків: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , передбачаючи, що його результати можуть показати наявність в його крові недопустимої норми алкоголю, наркотичних засобів чи лікарських препаратів, що у свою чергу стане причиною в майбутньому негативних наслідків у вигляді притягнення правопорушника ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того слід зазначити, що ні під час складання протоколу про адміністративне правопорушенні від 15.04.2019 р., ні під час перебування адміністративної справи в суді першої інстанції, правопорушник ОСОБА_1 не висловлював жодних заперечень з приводу правильності відомостей зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, в рапортах працівника поліції та інших документах.

Суд першої інстанції жодним чином не обмежував права правопорушника захищати свої інтереси та доводити свою невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, однак ОСОБА_1 своїм правом не скористався, в судове засідання не з`явився, а доручив захист своїх інтересів адвокату.

Відтак, суд апеляційної інстанції вважає, що допит правопорушника особисто в судовому засіданні жодним чином не вплинув би на оцінку правильності чи неправильності кваліфікації дій правопорушника. Так само і не вплинув би на це і допит свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Дані, які могли б повідомити ці свідки жодним чином не впливають і не можуть вплинути на кваліфікацію вчиненого ОСОБА_1 правопорушення. Крім того, в суді першої інстанції правопорушник і його адвокат клопотали про допит лише працівників поліції. В матеріалах справи відсутні клопотання про допит свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Отже дані доводи апеляційної скарги також не беруться апеляційним судом до уваги, як обґрунтування винесення судом першої інстанції своєї постанови в порушення норм закону і процесуальних прав ОСОБА_1 .

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції прийшов до правильного та обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та вірно призначив покарання у виді штрафу у суді 10 200 грн. та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, оскільки санкція даної статті є безальтернативною. Підстав для застування до правопорушника положень ст. 21 КУпАП не має, в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про те, що ОСОБА_1 є членом громадських організації. Так само немає підстав для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у відповідності до положень ст. 22 КУпАП, оскільки жодним доказом не підтверджено малозначності вчиненого ОСОБА_1 правопорушення.

Покарання, визначене судом першої інстанції, відповідає вимогам ст.33 КУпАП та буде необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчинення нових правопорушень.

За таких обставин всі доводи та мотиви викладені в апеляційній скарзі є безпідставними та необґрунтованими, а, отже, постанова суду першої інстанції є законна та обґрунтована, а апеляція ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

постановив:

постанову Яворівського районного суду Львівської області від 11 липня 2019 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І. В.