КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/207/2019 Постанова винесена суддею Косик Л.Г.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Стоянка Києво-Святошинського району Київської області, громадянина України, знеповною вищою освітою, не одруженого, працюючого системним адміністратором у Київському університеті ім. Б. Грінченка, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 (п/б), який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2018 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2018 року ОСОБА_2визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Згідно з постановою суду, 30 липня 2018 року в 0 год. 40 хв. по АД М06 «Київ-Чоп» 21 км в напрямку м. Чоп ОСОБА_2 керував автомобілем «Москвич ИЖ 271501», державний номерний знак НОМЕР_1, з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: зіниці очей дуже розширені та не реагують на світло, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, вважаючи постанову суду незаконною та необґрунтованою, постановленою з грубим порушенням основних засад судочинства, а також норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення було проігноровано вимогу закону щодо всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього дослідження доказів, їх достовірності, а також щодо аналізу взаємного зв'язку доказів у їх сукупності, і до того ж висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Зокрема, зазначає, що 30.07.2018 року приблизно в 0 год. 40 хв. він керував автомобілем «Москвич» по автодорозі М-06 «Київ-Чоп» та був зупинений співробітниками поліції, які під час розмови з ним вказали на наявність у нього ознак наркотичного сп'яніння. При цьому жодного огляду на визначення ознак, які були прописані у протоколі, поліцейські не проводили та не дивлячись на те, що він був не згодний із їх висновком, а також незважаючи на його доводи, наполягали на проходженні огляду на стан наркотичного сп'яніння. Тому, обурившись на дану завідомо незаконну пропозицію, він повідомив працівникам поліції, що у нього відсутні ознаки наркотичного сп'яніння, у зв'язку з чим не вбачає підстав для того, аби щодо нього був проведений огляд. Однак такі його пояснення працівниками поліції були розцінені як відмова від проходження огляду на стан сп'яніння у визначеному законом порядку.

Крім того, висновки суду, що, відповідно до протоколу, правопорушення було вчинене за адресою: АД М06 «Київ-Чоп» 21 км, що територіально відноситься до Святошинського району м. Києва, не відповідає дійсності, адже навіть у поясненнях свідків наявні дописи про те, що дана адреса знаходиться у Київській області, що саме по собі відкидає можливість відношення місця правопорушення до районів м. Києва.

Між тим, його клопотання про направлення справи за підсудністю за місцем його проживання суд розцінив як спробу уникнення від притягнення до адміністративної відповідальності та незаконно відмовив у його задоволенні, адже дане клопотання було ним подано ще 27.09.2018 року, про що також зазначено у рішенні суду, тому з його сторони не було жодних намагань затягнути розгляд справи, оскільки до закінчення строків накладення стягнення залишалось ще більше місяця.

До того ж, згідно ч. 1 ст. 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, а в даному випадку це - АД М06 «Київ-Чоп» 21 км, тобто у Києво-Святошинському районі Київської області, тому, справа жодним чином не могла бути підсудна Святошинському районному суд м. Києва, у зв'язку з чим дана справа слухалася з порушенням основних засад судочинства, а саме - з порушенням ст. 278 КУпАП та ст. 68 Конституції України.

Крім того зазначає, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, повинен проводитися співробітниками поліції у певній послідовності, що встановлена в Законі, а саме - починатися з відсторонення водія, щодо якого є підстави вважати, що він знаходиться в стані сп'яніння, а потім запропонування проходження огляду на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу і, тільки в разі відмови особи від освідчення на місці або незгоди з результатами такого огляду, направлення правопорушника в заклад охорони здоров'я, а так як вказані норми закону мають імперативний характер, то порушення зазначеного порядку, зокрема - послідовності його проведення або не проведення у точній відповідності з законом, тягне за собою недійсність результатів такого огляду.

Між тим, після складання протоколу про адміністративне правопорушення, в порушення вимог ст. 266 КУпАП, його не було відсторонено від керування транспортним засобом, що викликає сумнів щодо аргументованості та об'єктивності протоколу про адміністративне правопорушення.

Також в матеріалах справи відсутнє і відповідне направлення його на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яке складається інспектором патрульної поліції, відповідно до вимог Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, поліцейські не дотримались положень зазначених нормативно-правових актів.

Щодо пояснень свідків, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення та в яких зазначено, що вони стали очевидцями відмови водія від проходження огляду на стан сп'яніння, то суд не мав права визнати їх допустимими доказами, оскільки з їх змісту вбачається, що даних свідків було запрошено співробітниками поліції лише формально з метою придання законності процедурі складання протоколу про адміністративне правопорушення. До того ж, пояснення свідків не були написані ними власноруч, обидва пояснення однакові за змістом та стилістичним викладенням тексту, що був надрукований заздалегідь, пояснення заповнені одним і тим же почерком, що робить їх ідентичними між собою.

Стосовно відеозапису, на якому зафіксовано факт відмови, то, відповідно до переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксації порушень правил дорожнього руху, затвердженого наказом МВС від 01.03.2010 року №33, визначено спеціальні технічні засоби, для виявлення та фіксації порушень правил дорожнього руху, проте, серед переліку цих пристроїв, немає нагрудної відеокамери поліцейського.

Більше того, по відеозапису неможливо встановити особу, яка надає свідчення від його імені, адже за весь час відеозапису жодного разу не видно обличчя особи, яку знімають, що свідчить про порушення вимог ст. 251 КУпАП, а тому не може вважатися допустимим доказом, адже має незаконне походження.

Звертає увагу й на те, що згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, на думку апелянта, протокол про адміністративне правопорушення не міг бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки обставини викладені в протоколі не підтверджуються сукупністю доказів, а отже, протокол не відповідає вимозі його достатності, що є підставою для закриття провадження.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_2 на підтримку поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Згідно з ч. 2 ст. 276 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 80, 81, 121-126, 127-1-129, ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 130 і ст. 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання правопорушника.

З протоколу про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, вбачається, що 30 липня 2018 року він керував автомобілем «Москвич ИЖ 271501», державний номерний знак НОМЕР_1, з ознаками наркотичного сп'яніння та був зупинений працівниками поліції по АД М06 «Київ-Чоп» 21 км в напрямку м. Чоп, при цьому, як вказано в протоколі, ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, у зв'язку з чим відносно нього було складено протокол на місці його зупинки за адресою: АД М06 «Київ-Чоп» 21 км в напрямку м. Чоп, що, відповідно до наявних в матеріалах справи довідок, наданих Святошинською районною в місті Києві державною адміністрацією та Гореницькою сільською радою Києво-Святошинського району Київської області, до меж Святошинського району міста Києва не входить, а розташований в адміністративних межах Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, тому є територією Києво-Святошинського району Київської області, а жодних даних про те, що правопорушення було вчинено в іншому місці в протоколі немає.

Згідно з наявними у справі даними, ОСОБА_2 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 (п/б) (Києво-Святошинський район Київської області), а місцем обліку транспортного засобу «Москвич ИЖ 271501», державний номерний знак НОМЕР_1, що належить ОСОБА_3, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 згідно технічного паспорту автомобіля, є Дніпровський район м. Києва.

Отже, за наявності у протоколі про адміністративне правопорушення даних про місце вчинення адміністративного правопорушення, та згідно з наявними у справі даними щодо місця обліку транспортного засобу і місця реєстрації та проживання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, відповідно до вимог ст. 276 КУпАП, могла розглядатись Києво-Святошинським районним судом Київської області(за місцем вчинення адміністративного правопорушення та місцем реєстрації і проживання порушника), або Дніпровським районним судом м. Києва (за місцем обліку транспортного засобу).

Проте справа відносно ОСОБА_2була розглянута суддею Святошинського районного суду м. Києва, тобто з порушенням правил територіальної підсудності, встановленої ч. 1 та ч. 2 ст. 276 КУпАП.

Таке порушення норм процесуального закону є істотним та є підставою для скасування постанови, прийнятої суддею, не уповноваженого в даному випадку законом на розгляд справи відносно ОСОБА_2

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, постанова судді Святошинського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2018 року - скасуванню з прийняттям нової постанови, якою матеріали справи повернути до Управління патрульної поліції у місті Києві для направлення їх на розгляд до належного суду.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік - скасувати, а матеріали справи повернути до Управління патрульної поліції у місті Києві для направлення їх на розгляд до належного суду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Горб І.М.