Справа № 314/446/19
Провадження № 3/314/245/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.02.2019 року м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі

головуючого судді Кіяшко В.О.,

секретар судового засідання Павлівська І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал, який надійшов із Вільнянського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області стосовно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, зареєстрований та мешкає за адресою: Запорізька область, місто Вільнянськ, вулиця Маяковського, будинок 33, інші відомості суду не відомі,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

встановив:

до Вільнянського районного суду Запорізької області після доопрацювання надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ГР № 423362, складений 25.01.2019 року, стосовно ОСОБА_1

Відповідно до вказаного протоколу про адміністративне правопорушення 21.01.2019 року, гр. ОСОБА_1, за місцем мешкання влаштував сварку по відношенню до своєї матері гр. ОСОБА_2, в ході якої ображав її нецензурною лайкою, чим вчинив домашнє насильство.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, 14.02.2019 року до суду не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про свідчить його розписка про отримання судової повістки про виклик до суду від 13.02.2019 року, яка міститься в матеріалах справи. Свої пояснення надав у судовому засіданні 13.02.2019 року, відповідно до яких адміністративне правопорушення не визнав та зауважив, що його матір постійно його провокує, тобто є ініціатором скандалів. Враховуючи викладене, суд вважає можливим розглянути справу за його відсутності.

Потерпіла ОСОБА_2 у судовому засіданні підтвердила викладене в протоколі про адміністративне правопорушення та зазначила, що її син ОСОБА_1Ю, постійно влаштовує сварки по відношенні до неї та її матері, а також застосовує фізичну силу до неї.

Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши потерпілу, приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Виходячи з фактичних обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення 21.01.2019 року, гр. ОСОБА_1, за місцем мешкання влаштував сварку по відношенню до своєї матері гр. ОСОБА_2, в ході якої ображав її нецензурною лайкою, чим вчинив домашнє насильство.

Так, до протоколу про адміністративне правопорушення долучені лише пояснення порушника та потерпілої, а також довідка про результати розгляду звернення ОСОБА_2, при цьому, у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні будь-які відомості щодо того, якими саме доказами, передбаченими в ст. 251 КУпАП, підтверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Також у складеному протоколі не відображено свідків-очевидцівподій за обставинами, які інкримінуються ОСОБА_1, а також їх повних анкетних даних та достовірної адреси місця їх фактичного проживання.

Крім того, у складеному протоколі, в порушення вимог ст. 256 Кодексу України про адміністративне правопорушення, чітко не викладенообєктивної сторониправопорушення, передбаченого ч. 1ст. 173-2 КУпАП України, не зазначеноспосіб вчинення правопорушення, не відображенообєктправопорушення, не вказаносубєктивну сторонуправопорушення (ставлення до наслідків), яка характеризується наявністю вини у формі прямогочинепрямого умислу, а такожмотивитаметавчинення правопорушення, не конкретизовано суть вчиненого правопорушення.

До того ж, додані до складеного протоколу матеріали не містять документальних підтверджень наявності сімейних відносин між особою, яка притягується до адміністративної відповідальності та потерпілою ОСОБА_2 та, відповідно, відсутні відомості про те, що правопорушник та потерпіла є однією сімєю.

Будь-яких інших доказів адміністративний матеріал не містить.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, тобто факти викладені у протоколі про адміністративне правопорушенняє невстановленими, а тому зазначений протокол не може бути прийнятий судом в якості доказу на підтвердження вини правопорушника.

Відповідно до вимог діючого законодавства про адміністративні правопорушення, а саме ст.ст. 9, 245 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх належних доказів по справі.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Виходячи з положень ст. 8, 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинною у здійсненні злочину і не може бути підданою покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Ніхто не зобовязаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до вимог ст. 9 Конституції України та Закону України «Про ратифікацію конвенції» від 17.07.1997 «Європейська конвенція про захист прав людини та основоположних свобод» і протоколи до неї є частиною національного законодавства України.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобовязано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Таким чином суд приходить до висновку, що докази, надані на підтвердження вини ОСОБА_1, викликають розумні сумніви, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п.161, Series A заява №25), який застосовується при оцінці доказів, а також докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту».

У цій правовій позиції можна відокремити такі конструктивні ознаки: а) обовязкова наявність сукупності ознак чи неспростовних презумпцій; б) ознаки чи презумпції повинні бути достатньо вагомими; в) чіткими; г) взаємоузгодженими. Тому за відсутності таких ознак не можна констатувати, що правопорушення доведено «поза розумним сумнівом».

З аналізу цих міжнародних правових норм, перевіривши докази у справі на допустимість, проаналізувавши їх у сукупності, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, не підтверджена наявними доказами безсумнівно, відтак провадження у справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, суд, -

постановив:

закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП стосовно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області.

Суддя: В.О. Кіяшко

14.02.2019