ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1178/19 Справа № 199/6871/19 Суддя у 1-й інстанції - Щербина-Почтовик І. В. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Бровка О.М., на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КупАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 100 неоподатковуваних доходів громадян, тобто у сумі 1 700 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік та стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 384 грн 20 коп.,

за участю:

особи, що притягується

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Бровка О.М.,

прокурора Мануйленка І.М.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2019 року ОСОБА_1 , припинивши діяльність та звільнившись з посади секретаря судового засідання Дніпропетровського окружного адміністративного суду, будучи згідно п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог пункту 2 ч. 2 ст. 45 даного Закону, п. 2 ч. 1 Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10 червня 2016 року № 2 "Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 15 липня 2016 року № 958/29088 із змінами, внесеними згідно з рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 1 від 18 серпня 2016 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 серпня 2016 року за № 1153/29283, перебуваючи за місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , несвоєчасно, а саме 26 квітня 2019 року без поважних причин подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, після звільнення.

Вказаними діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме: несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

В апеляційній скарзі захисник просить постанову скасувати та провадження закрити.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, зазначає, що ОСОБА_1 на виконання вимог ч. 1 ст. 45 Закону України Про запобігання корупції 31 березня 2018 року подано декларацію за 2017 рік (з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року), а на виконання вимог абзацу першого ч. 2 ст. 45 Закону України Про запобігання корупції 05 лютого 2018 року подано декларацію перед звільненням (з 01 січня 2018 року по 05 лютого 2018 року), тобто на думку захисника, вона не порушувала вимоги законодавства. Вказує, що в матеріалах справи відсутні докази затвердження та надсилання Національним агентством з питань запобігання корупції до Дніпровського окружного адміністративного суду обгрунтованого висновку про порушення ОСОБА_1 вимог законодавства у сфері запобігання корупції, також відсутній лист на адресу ОСОБА_1 з проханням надати пояснення щодо причин ніби-то несвоєчасного подання декларації. Звертає увагу на суперечності та невідповідності в протоколі, а саме місце роботи та який саме нормативний акт передбачає відповідальність за вказане адміністративне правопорушення. Вказує, що оперуповноважений самостійно визначив місцем вчинення адміністративного правопорушення м. Дніпро, вул. Любарського, 36/90, однак в графі: місце реєстрації вказав: АДРЕСА_2 /71. Заначає, що в такому випадку розгляд вказаного протоколу повинен був відбуватися в Жовтневому районному суді м. Дніпропетровська. Зазначає, що у постанові всупереч вимогам ст. 33 КупАп не зазначено майновий стан ОСОБА_1 та накладено стягнення у максимальному вигляді.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та її захисник Бровко О.М. апеляційну скаргу підтримали та з підстав, зазначених в скарзі, просили її задовольнити, а постанову суду скасувати.

Прокурор Мануйленко І.М., участь якого в розгляді даної справи згідно ст. 250 КупАП України є обов`язковою, в судовому засіданні підтримав ухвалу суду першої інстанції та просив суд залишити її без змін.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані.

Висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 176-2 КупАП, є законними та відповідають фактичним обставинам справи.

На підставі абз. 2 ч. 2 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 є особою, яка хоч і припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, але зобов`язана наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Відповідно до ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Згідно абз. 3 п. 5 розділу 2 порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації з Єдиного державного реєстру декларацій уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 за № 3 «Про функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за № 959/29089, декларація суб`єкта декларування, який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а", "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 Закону, подається до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком, у якому було припинено таку діяльність. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Статтею 12 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що Національне агентство з питань запобігання корупції з метою виконання покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належить до його компетенції, обов`язкові для виконання нормативно-правові акти.

Подання декларацій здійснюється згідно з Законом України «Про запобігання корупції» шляхом заповнення відповідних форм на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції з використанням програмних засобів Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 будучи на посаді секретаря судового засідання Дніпропетровського окружного адміністративного суду, на виконання вимог Закону України «Про запобігання корупції» 05 лютого 2017 року подавала декларацію перед звільненням як особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, шляхом заповнення відповідної форми на веб-ресурсі https://public.nazk.gov.ua, тобто даним фактом підтверджено обізнаність ОСОБА_1 з порядком роботи реєстру та її вміння користуватися ним при заповненні та подачі декларації, що також підтверджено останньою у письмових поясненнях, наявних у матеріалах справи, де остання відзначила, що вона подавала відповідну декларацію перед звільненням 05 лютого 2018 року, при цьому вказала, що також, несвоєчасно, а саме 26 квітня 2018 року подала декларацію «після звільнення», оскільки забула про таку необхідність.

Крім того, відповідно до результатів пошуку у Єдиному державному реєстрі декларацій на офіційному сайті Національного агентства з питань запобігання корупції було встановлено, що ОСОБА_1 , будучи суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», звільнившись 05 лютого 2018 року з займаної посади, подала декларацію перед звільненням за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, та 26 квітня 2018 року подала декларацію через рік після звільнення за минулий рік шляхом вчинення відповідних дій, спрямованих на подачу та заповнення відповідних форм на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції з використанням програмних засобів Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що є за межами граничного строку подання декларації у відповідності до вимог Закону України «Про запобігання корупції».

Винність ОСОБА_1 підтверджується матеріалами справи в їх сукупності, яким судом першої інстанції була надана належна оцінка, та на підставі яких суд дійшов до висновку про наявність вини в діях останньої, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення № 1363 від 07 серпня 2019 року; копією листа прокуратури Дніпропетровської області від 05 червня 2019 року № 05/32-1052 вих.19; копією листа Дніпровського окружного адміністративного суду від 27 червня 2019 року № 5287/02/19 з додатками до нього; копією листа КНП ДЦПМСД № 8 ДМР; листом прокуратури Дніпропетровської області від 31 липня 2019 року № 05/32-1547 вих.19; копією листа Національного агентства з питань запобігання корупції про те, що органи Національної поліції уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 172-4 172-9 КУпАП, від 30 травня 2017 року № 95-17/17315/17; копією листа Комітету з питань законодавчого забезпечення правохоронної діяльності Верховної Ради України; копією письмових пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , згідно яких вона не спростувала факти, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Зазначені докази в своїй сукупності підтверджують об`єктивну сторону інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, крім того, будь-яких інших доказів щодо спростування наявності вини апелянтом не надано та в апеляційній скарзі не наведено.

Під час розгляду справи місцевим судом було вжито належних заходів для встановлення фактичних обставин порушення ОСОБА_1 вимог Закону України "Про запобігання корупції".

При цьому судом були детально перевірені доводи ОСОБА_1 щодо відсутності умислу на несвоєчасне подання НАЗК декларації.

Так, місцевий суд, належним чином мотивувавши свої висновки, правильно встановив всі обставини, що відповідно до вимог ст. 280 КУпАП підлягають застосуванню під час розгляду справи про адміністративне правопорушення і дійшов обгрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Стосовно доводів апеляційної скарги щодо органу, уповноваженого на здійснення перевірки та складення протоколу про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає їх безпідставними та такими, що ґрунтуються на власному довільному тлумаченні положень законодавства з огляду на наступне.

Відповідно до абзацу чотирнадцятого частини першої статті 1 Закону України Про запобігання корупції спеціально уповноважені суб`єкти у сфері протидії корупції - органи прокуратури, Національної поліції, Національне антикорупційне бюро України, Національне агентство з питань запобігання корупції.

Статтею 33 Закону України Про національну поліцію поліцейський може опитати особу, якщо існує достатньо підстав вважати, що вона володіє інформацією, необхідною для виконання поліцейських повноважень. Для опитування поліцейський може запросити особу до поліцейського приміщення.

Відповідно до абзацу другого пункту 1 частини першої статті 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218-221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції), в даному випадку, яке передбачене ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Таким чином, доводи захисника, що працівники Управління захисту економіки діяли з перевищенням своїх повноважень, оскільки повноваженнями щодо вчинення таких дій наділені виключно НАЗК, як спеціально уповноважений суб`єкт у сфері протидії корупції, є неприйнятними та спростовуються вищенаведеними положеннями закону.

Твердження захисника про те, що в матеріалах справи відсутній лист на адресу ОСОБА_1 з проханням надати пояснення щодо причин ніби-то несвоєчасного подання декларації, не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах справи наявна копія письмових пояснень ОСОБА_1 , наданих на ім`я начальника УЗЕ в Дніпропетровській області ДЗЕ Національної поліції України, що свідчить про отримання останньою такого листа.

Що стосується посилань в апеляційній скарзі на суперечності та невідповідності в протоколі про адміністративне правопорушення, то хоча останні і мають місце, проте не є суттєвими, не впливають на кваліфікацію вчиненого адміністративного правопорушення, а тому не є достатньою підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Апеляційний суд доходить висновку, що судом першої інстанції надана належна оцінка матеріалам справи і показанням ОСОБА_1 , і з такою оцінкою погоджується суд апеляційної інстанції.

За змістом ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції виконані належним чином, а вид та розмір стягнення призначений судом з урахуванням всіх обставин, що впливають на їх визначення.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вказаними діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги захисника оцінюються судом апеляційної інстанції як такі, що спрямовані на ухилення від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Таким чином, при розгляді справи судом порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив і правильно притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі з підстав п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Бровка О.М. - залишити без задоволення.

Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду С.І.Крот