Справа № 357/5580/18 Головуючий у І інстанції Володько І.С.
Провадження № 33/824/131/2019 Доповідач у 2 інстанції Миколюк О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2019 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Миколюк О.В.,

за участю:

прокурорів - Бегинського Ю.С., Шурашкевича Г.М., Шлапацького О.В.,

особи, що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2,

захисника ОСОБА_2 - адвоката Батури П.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 липня 2018 року,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 липня 2018 року,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,-

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 грн.

Стягуто з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 352, 40 грн.

Як вбачається з постанови суду, ОСОБА_2, будучи посадовою особою місцевого самоврядування, а саме: директором департаменту житлово-комунального господарства Білоцерківської міської ради Київської області, являючись суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язані з корупцією, згідно з пп. «в» п.1 ч.1 ст.3 Закону, примітки до ст. 172-6 КУпАП, в порушення вимог ч.2 ст. 52 даного Закону, пункту 1 Рішення НАЗК від 10.06.2016 року №2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», не повідомив про суттєві зміни у майновому стані, які виникли у зв'язку з отриманням ним 06.05.2017 року прибутку пов'язаного з продажем власного майна (транспортного засобу) в сумі 150000, 00 гривень, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить її скасувати та провадження по справі закрити, у зв'язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП.

В обґрунтуванні вказує, що в його приватній власності дійсно перебував автомобіль вартістю приблизно 150000,00 грн., який в січні 2017 року вирішив продати, щоб придбати інший транспортний засіб, в квітні 2017 року знайшов відповідний транспортний засіб, однак за ціною 203500,00 грн., тобто вищою ніж вартість його автомобіля, та оскільки, на той момент він ще не знайшов покупця на свій автомобіль, в нього не було коштів для оплати повної вартості іншого автомобіля, він запропонував продавцю придбати його шляхом виплати двома частинами, а саме 53500,00 грн. при оформленні договору купівлі-продажу, а іншу частину запропонував віддати після продажу свого автомобіля, на що останній погодився, та 01.04.2017 року він перереєстрував на себе придбаний автомобіль за який того ж дня віддав продавцю лише 53500,00 грн., вже в кінці травня знайшовся покупець його старого автомобіля, який повідомив, що готовий придбати його автомобіль за 150000,00 грн., однак, шляхом виплати частинами по 75000,00 грн., оскільки запропоноване, за відсутності інших пропозицій, його влаштовувало, він 06.05.2017 року продав свій автомобіль за який того ж дня отримав 75000,00 грн., які відразу віддав за придбаний автомобіль, в подальшому в червні 2017 року він одержав від покупця інші 75000,00 грн. розрахунку за автомобіль, і вже червні 2017 року повністю розрахувався за придбаний автомобіль, сплативши продавцю решту коштів в сумі 75000,00 грн., тому він не повідомляв НАЗК про суттєві зміни майнового стану, так як жодна з отриманих ним чи переданих ним сум не перевищувала 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб станом на 01.01.2017 року, а саме 80000,00 грн., відсутність у його умислу на приховування змін у майновому стані підтверджується відображенням у декларації за 2017 рік придбаного автомобіля і доходу в сумі 150000,00 грн., отриманого внаслідок відчуження власного транспортного засобу.

Крім того, звертає увагу, що в період з 15.09.2016 року по 11.06.2017 року він працював на посаді виконуючого повноваження начальника управління, в подальшому директора департаменту житлово-комунального господарства Білоцерківської міської ради по строковим трудовим договорам і лише 12.06.2017 року був призначений на посаду директора департаменту житлово-комунального господарства Білоцерківської міської ради, згідно розпорядження виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 09.06.2017 року №308-К, йому присвоєно 9 ранг посадової особи місцевого самоврядування та складено присягу посадової особи місцевого самоврядування, тому в цей період він не був особою місцевого самоврядування та не був суб'єктом декларування у відповідності Закону України «Про запобігання корупції».

Також просить поновити строк на апеляційне оскарження з тих підстав, що належним чином про розгляд справи судом першої інстанції повідомлений не був, участі в судовому розгляді не приймав, у зв'язку з чим був позбавлений права знайомитись з матеріалами справи, давати свої пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватись юридичною допомогою адвоката, або іншого фахівця в галузі справи, та вчасно оскаржити винесене рішення.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурорів на підтримку судового рішення, ОСОБА_2 та його представника - адвоката Батури П.О., що просили задовольнити апеляційну скаргу, вивчивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Розглянувши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вважаю, що воно підлягає поновленню, оскільки підстави, через які було його пропущено є поважними.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», посадова особа місцевого самоврядування - особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження у здійсненні організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» Служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Згідно ст.11 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», посадова особа місцевого самоврядування, яка вперше приймається на службу в органи місцевого самоврядування, вважається такою, що вступила на посаду, з моменту складення Присяги.

Присяга вважається складеною, якщо після її зачитування громадянин України скріплює Присягу своїм підписом. Підписаний текст Присяги зберігається за місцем служби.

Про складення Присяги робиться запис у трудовій книжці із зазначенням дати складення Присяги.

Особа, яка відмовилася від складення Присяги (за винятком осіб, обраних на посади, зазначені в абзаці другому частини першої статті 10 цього Закону), вважається такою, що не вступила на посаду, а рішення про її призначення, обрання чи затвердження вважається таким, що втратило юридичну силу.

Відповідно до додатку №1 до листа Головдержслужби України від 06.02.2002 року № 42/621 «Методичні рекомендації щодо особливостей прийняття (обрання) на службу посадових осіб органів місцевого самоврядування», згідно із статтею 10 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» на час відсутності (відпустки на садових осіб органів місцевого самоврядування (крім виборних посад) для виконання їх повноважень можуть прийматися на службу особи за строковим трудовим договором (контрактом), тобто у разі потреби виконання роботи тимчасово відсутньої посадової особи (довготермінове відсторонення від посади, хвороба, відпустка тощо) на час її відсутності може бути прийнята інша особа на умовах контракту (без конкурсу).

Відповідно до статті 21 КЗпП ( 322-08 ) України контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (у тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору можуть встановлюватись угодою сторін. Особи, прийняті на роботу на умовах контракту в органи місцевого самоврядування, не набувають статусу посадових осіб місцевого самоврядування, вони не складають Присяги, їм не встановлюється ранг і період роботи за контрактом не зараховується до стажу служби в органах місцевого самоврядування чи стажу державної служби.

Як встановлено матеріалами адміністративного провадження, ОСОБА_2, в період з 15.09.2016 року по 11.06.2017 року працював на посаді виконуючого повноваження директора департаменту житлово-комунального господарства Білоцерківської міської ради за строковим трудовим договорам, та 12.06.2017 року був призначений на посаду директора департаменту житлово-комунального господарства Білоцерківської міської ради, згідно розпорядження виконавчого комітету Білоцерківської міської рад від 09.06.2107 року №308-К, ним складено присягу посадової особи місцевого самоврядування та присвоєно 9 ранг посадової особи місцевого самоврядування, тобто в період з 15.09.2016 року по 11.06.2017 року (робота за строковим договором (контрактом) до прийняття присяги), ОСОБА_2 не був особою місцевого самоврядування та не міг бути суб'єктом декларування, згідно Закону України «Про запобігання корупції».

Враховуючи викладене, вважаю, що в період з 15.09.2016 року до 11.06.2017 року (робота за строковим договором (контрактом) до прийняття присяги) ОСОБА_2 не був суб'єктом декларування згідно Закону України «Про запобігання корупції», в зв'язку з чим і суб'єктом адмінправопорушення за ч.2 ст.172-6 КУпАП, а відтак адміністративна справа підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях події і складу адмінправопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 липня 2018 року щодо ОСОБА_2 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 закрити, за відсутністю в його діях події і складу адмінправопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: О.В. Миколюк