ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 600/442/19Головуючий у 1-й інстанції Гриновець О.Б.
Провадження № 33/817/302/19 Доповідач - Лекан І.Є.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2019 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Лекан І.Є.

за участю адвоката Головацького В.Ф., прокурора Шергея А.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Козівського районного суду від 01 серпня 2019 року,-

в с т а н о в и л а:

Постановою Козівського районного суду від 01 серпня 2019 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП та закрито провадження у справі у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_1 , працюючи на посаді головного спеціаліста відділу управління персоналом та правової роботи апарату Козівської районної державної адміністрації Тернопільської області, будучи державним службовцем категорії «В» посад державної служби та згідно п.п. «в» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч.1 ст.45 зазначеного закону, несвоєчасно, без поважних причин, після встановленого строку подання щорічної декларації (з 01.01.2019 до 01.04.2019), а саме 08.04.2019 року подала на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2018 рік. Вказаними діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-6 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Вказує на відсутність в її діях умислу щодо несвоєчасного подання е-декларації, що виключає адміністративну відповідальність за ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Зазначає, що судом безпідставно не враховано наведені нею причини несвоєчасного подання декларації як поважні, оскільки 26.03.2018 року вона заповнила декларацію на офіційному сайті НАЗК та зберегла її, проте лише 08.04.2019 року дізналася про відсутність її декларації за 2018 рік на сайті, та, в цей же день, її подала.

Посилається на те, що протокол про адміністративне правопорушення містить істотні суперечності із фактичними обставинами справи, а тому не може бути взятий до уваги судом як доказ на підтвердження її вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Наголошує на неврахуванні судом першої інстанції при прийнятті рішення принципів верховенства права та презумпції невинуватості, оскільки її вина у вчиненні адміністративного правопорушення не доведена належними та допустимими доказами, а усі сумніви та припущення щодо доведеності вини повинні тлумачитися на користь особи.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши адвоката Головацького В.Ф., який підтримав подану апеляційну скаргу, просить її задовольнити, прокурора, який заперечив апеляційну скаргу, вважає постанову суду законною та обґрунтованою, просить її залишити без змін, приходжу до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у повній відповідності із законом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Вказані вимоги закону при розгляді справи суддею суду першої інстанції дотримано повністю.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 , як головний спеціаліст відділу управління персоналом та правової роботи апарату Козівської районної державної адміністрації Тернопільської області, будучи державним службовцем категорії «В», відповідно п.п. «в» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», є суб`єктом декларування.

Згідно з вимогами ч.1 ст.45 Закону України "Про запобігання корупції", особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Частиною 1 статті 172-6 КУпАП встановлена відповідальність за несвоєчасне подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно з пунктом 2 частини 1 роз`яснення Національного агентства з питань запобігання корупції щодо застосування окремих положень Закону України "Про запобігання корупції" стосовно заходів фінансового контролю, затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 11.08.2016 року №3, щорічна декларація подається у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Таким чином, ОСОБА_1 , як головний спеціаліст відділу управління персоналом та правової роботи апарату Козівської районної державної адміністрації Тернопільської області, яка була ознайомлена із вимогами Закону України "Про запобігання корупції", була зобов`язана в період з 01 січня 2019 року до 01 квітня 2019 року подати щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2018 рік.

Однак, ОСОБА_1 , в порушення вказаних вимог, подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2018 рік несвоєчасно, а саме 08.04.2019 року, що підтверджується скріншотом сторінки Інтернету з сайту НАЗК (а.с.10), чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП.

За встановлених обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення є доведеною, а її дії вірно кваліфіковано за ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Під час перевірки апеляційним судом матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 порушень при їх складанні не виявлено.

Протокол про адміністративне правопорушення від 13.05.2019 року №162 містить всі необхідні відомості, передбачені ст.256 КУпАП, складений згідно з вимогами п.1 ч.1 ст.255 КУпАП уповноваженою на те посадовою особою, тому посилання апелянта, що протокол відносно неї складений з порушеннями, є необґрунтованими.

Твердження апелянта про відсутність умислу щодо несвоєчасного подання е-декларації за 2018 рік є безпідставними, оскільки адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 176-2 КУпАП є правопорушенням з формальним складом, для встановлення наявності якого в діях особи настання суспільно-небезпечних наслідків не вимагається, i суб`єктивна сторона якого може виявлятися як в умисній, так i в необережній формі вини.

Доводи апеляційної скарги щодо поважності причин несвоєчасного подання е-декаларацій є невмотивованими, виходячи з наступного.

Конструктивною ознакою правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП є несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто за наявності останніх відповідальність за даною статтею виключається.

Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою.

Відомості про обставини, які об`єктивно могли завадити ОСОБА_1 , в поданні декларації у встановлений законом строк, в матеріалах справи відсутні та в апеляційній скарзі апелянтом не наведені.

Зазначені ОСОБА_1 причини пропуску встановленого строку, пов`язані із тим, що вона зберегла чернетку е-декларації 26.03.2019 року, проте не відправила її вчасно, не є поважними, оскільки Законом України "Про запобігання корупції" визначений порядок та строки подачі е-декларації за відповідний рік з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, однак вказаний час раціонально нею використаний не був.

За таких обставин, вказані ОСОБА_1 причини поважності несвоєчасної подачі декларації є непереконливими.

Необґрунтованими є твердження апелянта про порушення УЗЕ в Тернопільській області ДЗЕ НП України вимог Закону України "Про запобігання корупції" під час перевірки факту подання ОСОБА_1 відповідної декларації.

Так, відповідно до ч.2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

При цьому, Закон України "Про запобігання корупції" не передбачає затвердження Національним агенством з питань запобігання корупції обґрунтованого висновку чи повідомлення, із встановленим фактом порушення вимог фінансового контролю у разі виявлення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Твердження апелянта про порушення судом першої інстанції принципів верховенства права та презумпції невинуватості є необґрунтованими, оскільки судом повно та всебічно, відповідно до вимог ст.251 КУпАП досліджено докази у справі та відповідно до ст.252 КУпАП дано їм належну правову оцінку.

Окрім того, згідно з вимогами ч.3 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15,212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення, то суд, встановивши, що на момент розгляду вказаного адміністративного правопорушення строки накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 - закінчились і відповідно до п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП на неї не може бути накладено адміністративне стягнення, суд правомірно закрив провадження у справі.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування та закриття провадження, як про це просить апелянт, немає.

На підставі наведеного, керуючись ст.294 КУпАП, ЗУ «Про запобігання корупції», -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Козівського районного суду від 01 серпня 2019 року щодо неї - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис