ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/102/19 Справа № 206/3811/18 Суддя у 1-й інстанції - Сухоруков А. О. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко В. Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в особі судді Коваленко В.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, за участю: ОСОБА_1 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КупАП, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1на користь держави судовий збір у розмірі 352 грн.

При обставинах зазначених у постанові суду першої інстанції ОСОБА_1було визнано винуватим у тому, що він о 02 годині 10 хвилини04 липня 2018 року в м. Дніпрі по вул. Маршала Маліновського, 140, керував автомобілем НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер», в присутності двох свідків. Результат позитивний 0,51%. Внаслідок чого він скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі:

- ОСОБА_1 просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити, у зв'язку з відсутністю, на його думку, в діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Вважає постанову суду необґрунтованою, та такою, що порушує його права та інтереси, оскільки він не був згоден з результатами приладу "Драгер" про перебування у стані алкогольного сп'яніння, та пропонував пройти медогляд у медичному закладі, однак поліцейські йому відмовили.

Вважає, що матеріали справи не містять відомостей про його відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, у відповідному закладі охорони здоров'я, у присутності двох свідків.

Зазначає, що повістка про виклик до суду, була складена в день, коли суд ухвалив оскаржувану постанову. Тому він не знав про судовий розгляд, та не намагався «уникнути адміністративного стягнення» На його думку судом порушено право на захист.

У зв'язку з тим, що з вини суду, він лише тільки через місяць після ухвалення постанови, дізнався про її існування, то вважає, що суд порушив його право на апеляційне оскарження постанови.

Вважає, що перевірка водія на стан алкогольного сп'яніння проводилась за допомогою приладу Газоаналізатор Drager «Alcotest 6820», то на його думку, ці показники не можуть вважатися допустимим доказом.

Заслухавши суддю доповідача, вислухавши ОСОБА_1, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив їх задовольнити, а постанову скасувати, вивчивши та дослідивши відповідні матеріали справи, переглянувши відеозапис події, перевіривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість прийнятого рішення, дійшов такого висновку.

Враховуючи позицію ОСОБА_1яка зводиться до його відсутності в суді першої інстанції при розгляді справи та, що копія постанови своєчасно йому не направлялась, до судового засідання на призначену дату та час останній не викликався, тому з метою дотримання принципу доступу до правосуддя, приходжу до висновку про поважність причини пропуску ОСОБА_1строку на апеляційне оскарження постанови. Вважаю за необхідне задовольнити клопотання, поновити йому строк на оскарження постанови та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Зазначаю, що відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КупАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно з положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожному гарантується право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об'єкта і цілі ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, оскільки здійснення цих прав передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і зіставити їх з матеріалами судової справи.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Однак, вказані вимоги закону судом першої інстанції у певному аспекті виконані не були.

Так, повістка, про виклик до суду, була складена в день, коли суд ухвалив оскаржувану постанову. У вказаній повістці міститься невірна інформація щодо дати судового засідання, а саме 19.10.2018 року (арк.36), замість 19.09.2018 року.

Отже, на думку суду апеляційної інстанції, не переконавшись в належному повідомлені ОСОБА_1про час та дату розгляду справи, та фактично направивши йому 10.09.2018 судову повістку на іншу на 19.10.2018 року, суд першої інстанції, розглянувши справу за відсутності особи, суд обмежив право ОСОБА_1на участь в суді, на захист, на доступ до правосуддя про що вірно зазначено в апеляційній скарзі.

Вважаю за необхідне зазначити, що за змістом ст.7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності, а положеннями ст.245 цього ж Кодексу визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст.ст.251,252 КУпАП вбачається, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю

Відповідальність за ч.1 ст.130 КупАП настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції .

Вказані положення повністю кореспондуються з положеннями п.2.9а. Правил дорожнього руху України, згідно з якими водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В ході апеляційного перегляду встановлено , що висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є правильним. Суд вірно встановив, що ОСОБА_1 о 02-10 годині 04.07.2018 року, в порушення п. 2.9-а ПДР України, знаходячись на вул. Маршала Маліновського, 140, керував автомобілем НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, що підтверджено за допомогою приладу «Драгер» в присутності двох свідків. Результат обстеження встановлено позитивний 0,51%.

Обставини вчинення ОСОБА_1адміністративного правопорушення зафіксовано даними викладеними в поясненнях свідків та записом відеорегістатора.

Поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3., встановлено, що в їх присутності водій ОСОБА_1 продував алкотестер "Драгер", результат якого показав 0,51 проміле. З результатами огляду, водій ОСОБА_1 був не згоден. Свідки підтвердили різкий запах алкоголю з порожнини рота,нечітку мову, почервоніння обличчя. Відеозаписом нагрудного відеореєстратора поліцейського, підтверджено обставини скоєного ОСОБА_1 правопорушення.

Підстави ставити під сумнів пояснення цих свідків та доказів наявних в матеріалах справи відсутні, оскільки пояснення свідків повністю узгоджуються як між собою, так і з сукупністю інших доказів, наведених в постанові.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що він не був згоден з висновками приладу "Драгер", про перебування у стані алкогольного сп'яніння, та пропонував пройти медогляд у медичному закладі, однак поліцейські йому відмовили є необґрунтованими та безпідставними та вочевидь суперечать насамперед запису відеорегістратора .

З відеорегістратора видно, що ОСОБА_1 особисто пояснив, що вживав напій, в який було додано алкоголь. Потім він разом з дівчатами поїхав по справам.

За положеннями ч. 1 статті 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп'яніння, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, що також було виконано поліцейськими у відповідності до вимог вищевказаної статті, та п.12 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України від 09.11.2015 року № 1452/735..

Посилання апелянта, що працівники поліції нібито у встановленому порядку не направляли для обстеження ОСОБА_1 до найближчого заходу охорони здоров'я, є безпідставними, та свідчать про намагання особи уникнути адміністративної відповідальності.

Отже, даючи оцінку вищевказаним доказам як окремо, так і в їх сукупності, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, приходжу до висновку, що в діях водія ОСОБА_1 є наявним порушення вимог ПДР України, які були зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення п.2.9а ПДР України. Тому в його діях є наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КупАП, за ознакою керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо можливості накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за скоєне враховую той факт, що на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції сплинув трьохмісячний строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ч. 2 ст. 38 КУпАП, оскільки правопорушення мало місце 04 липня 2018 року.

Тому приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова скасуванню з винесенням нової постанови, якою ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та закрити провадження у справі, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання ОСОБА_1, - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1строк на оскарження вказаної постанови районного суду, як пропущений з поважних причин.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1- задовольнити частково.

Постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2018 року відносно ОСОБА_1, - скасувати.

Постановити нову , якою ОСОБА_1 визнати виннуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та провадження відносно ньогозакрити, у зв'язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Коваленко В.Д.