Справа №: 272/1145/19
Провадження № 3/272/370/19
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2019 року

Андрушівський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді - Палазюк В.М.
з участю секретаря Смолінської І.П.
прокурора - Конончука
особи, яка притягається до адмінвідповідальності - ОСОБА_1
захисника - Перегуди А.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Андрушівка справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Андрушівка, Житомирської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, командира в/ч НОМЕР_1 , раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, -

за ч.1, ч.2 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 , обіймаючи посаду заступника командира в/ч НОМЕР_1 , а в період з 09.11.2018 року по теперішній час посаду командира в/ч НОМЕР_1 , яка у відповідності до підпункту «г» п.1 ч.1 ст.3 Закону України Про запобігання корупції являться суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення, в порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону України Про запобігання корупції несвоєчасно без поважних причин подав декларацію особи, яка уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2017 рік.
Також, будучи суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення, в порушення вимог ч.2 ст. 52 Закону в десятиденний строк з моменту придбання майна на суму, що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, не повідомив про це Національне агентство шляхом внесення відомостей до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.
В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, оскільки умислу на невчасне подання декларації не мав, а мав велике навантаження на службі тому подання декларації відклав на кінець необхідного строку, коли було велике навантаження на сервер, що й стало причиною запізнення з подачею декларації. Зміни в майновому стані не намагався приховати, але після купівлі автомобіля перебував у відпустці і не знав про необхідність подання повідомлення.
Захисник Перегуда А.П. , позицію якого підтримав ОСОБА_2 , в судовому засіданні зазначив, що суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, визначається лише умисною формою вини, тобто коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. При цьому діяння, передбачені ст.172-6 КУпАП, можуть бути вчинені тільки умисно. Однак подання ОСОБА_2 , декларації та повідомлення про суттєві зміни в майновому стані вказує на те, що він не мав на меті скрити купівлю ним автомобіля. При цьому перевірка проведена неналежним органом, тому докази зібрані оперуповноваженим управління захисту економіки в Житомирській області департаменту захисту економіки Національної поліції України є неналежними та такими що не підтверджують вину ОСОБА_2 . Крім того строки притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбачені ст.. 38 КУпАП, закінчились, тому суд зобов`язаний закрити провадження по справі не досліджуючи наявність вини в його діях.
Прокурор обставини викладені у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення підтримав, зазначивши про наявність в діях ОСОБА_1 , ознак правопорушень, передбачених ч. 1ст. 172-6 КУпАП та ч.2 ст. 172-6 КУпАП.
Проаналізувавши доводи учасників розгляду справи та матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Як встановлено із матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушення пов`язаного з корупцією, та на нього поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», що підтверджується витягом з наказу про призначення на посаду та посадовими обов`яками та не заперечується сторонами.
Згідно витягу з веб-сайту Єдиного державного реєстру декларацій вбачається, що декларація ОСОБА_1 за 2017 рік опублікована, а відповідно і подана 02 квітня 2018 року.
Відповідно до договору купівлі-продажу від 30.08.2018 року ОСОБА_1 купив автомобіль марки «HYUNDAI SANTA FE» вартістю 448 000 грн., що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01 січня 2018 року, що становило 88100 грн. Повідомлення про суттєві зміни у майновому стані на протязі десяти днів не подав. Згідно витягу з веб-сайту Єдиного державного реєстру декларацій вбачається, що дата публікації ОСОБА_1 повідомлення про суттєві зміни в майновому стані відбулась 20 вересня 2018 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про запобігання корупції» (№1700-VII) Національне агентство з питань запобігання корупції є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику.
Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 11 Закону №1700-VII до повноважень національного агентства належить, зокрема, здійснення в порядку, визначеному цим законом, контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Відповідно до п.1, п.5 Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (надалі Порядок) цей порядок визначає механізм проведення НАЗК контролю та повної перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статей 48 та 50 ЗУ Про запобігання корупції (надалі Закон). Контроль та повна перевірка декларацій НАЗК здійснюється відповідно до цього Порядку через працівників структурного підрозділу його апарату, діяльність яких пов`язана із здійсненням такої функції (далі підрозділ), та автоматично засобами програмного забезпечення Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі Реєстр). Повну перевірку декларацій відповідно до цього Порядку Національне агентство здійснює виключно через працівників Підрозділу.
А тому усі обов`язкові дії по проведенню перевірки, у тому числі після встановлення, що суб`єкт декларування не подав або несвоєчасно подав декларацію, НАЗК вправі на підставі листа отримати пояснення від такої особи і вирішувати питання щодо її притягнення до відповідальності.
Національна поліція України до суб`єктів, які наділені правом перевірки декларацій, не відноситься. Такими повноваженнями наділені виключно працівники структурного підрозділу апарату НАЗК. діяльність яких пов`язана зі здійсненням такої функції.
Така правова позиція викладена у Постанові Верховного суду у справі №814/886/17 від 11 квітня 2018 року.
З матеріалів адміністративного провадження вбачається, що перевірка стосовно ОСОБА_1 проводилась працівниками УЗЕ Національної поліції України, які відбирали пояснення, робили запити, збирали докази, складали протокол про адміністративне правопорушення . Дані щодо проведення НАЗК відповідної перевірки стосовно декларації ОСОБА_1 в матеріалах справи відсутні.
Виходячи з вищенаведеного, посадові особи правоохоронних органів, здійснюючи перевірку особи, суб`єкта декларування, виходять за межі своїх повноважень та діють поза межами діючого законодавства, та ст.19 Конституції України, якою визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
На підставі викладеного суд приходить до висновку, що досудова перевірка по справі проведена неуповноваженим органом, що дає підстави визнати недопустимими всі докази по справі.
Згідно ст. 62 Конституції України принцип презумпції невинуватості передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.
Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
За таких обставин суд приходить до висновку про те, що провадження відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 172-6 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, який передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Адміністративне правопорушення за ч.2 ст.172-6 КУпАП передбачає відповідальність за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.
Відповідно до «Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» його дія визначає механізм перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статей 48 та 50 ЗУ Про запобігання корупції і не розповсюджується на правовідносини пов`язані з неповідомленням або несвоєчасним повідомленням про суттєві зміни в майновому стані, передбаченого ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції», оскільки таке повідомлення не є декларацією, а є окремим видом фінансового контролю.
Виходячи із наведеного, протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.172-6 КУпАП відносно ОСОБА_1 складений уповноваженою на це особою та зібрані докази є належними та підтверджують вину ОСОБА_1 .
Згідно ч.3 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом трьох місяців з дня виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.
Оскільки з дня виявлення, в тому числі і з часу складення протоколу минуло більше трьох місяців та виходячи із вимог ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення,суд вважає за необхідне ОСОБА_1 за ч.2 ст.172-6 КУпАП визнати винним та адміністративну справу відносно нього в цій частині провадженням закрити, не погоджуючись із доводами захисника про відсутність повноважень суду встановлювати наявність вини в його діях.
Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні. При цьому норм щодо відсутності у суду повноважень на встановлення обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі винесення постанови про закриття провадження за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП вказаний Кодекс не містить.
За правилами ст. 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини. Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Водночас, зі змісту ч. 1 ст. 38 КУпАП вбачається, що закриття провадження на зазначеній підставі можливе за одночасної наявності таких умов: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; сплив встановленого законом строку.
Тобто для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, можливо лише за умови встановлення факту вчинення особою протиправної дії чи бездіяльності, що підпадають під визначені законом ознаки адміністративного правопорушення.
Адже у разі відсутності вини особи у вчиненні праавопорушення, провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи.
Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 910/18319/16.
Доводи захисника про наявність порушень при складенні та врученні копії протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 судом до уваги не беруться, оскільки, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 зауважень з цього приводу не заявляв.
Керуючись ст. ст. 38, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -
постановив :

Провадження по справі в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП визнати винним та закрити провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 цього Кодексу.
Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Андрушівський районний суд на протязі десяти днів з дня її винесення.

Суддя:В. М. Палазюк