3/758/298/19 Категорія 147
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2019 року cуддя Подільського районного суду м.Києва Бородій В. М., розглянувши матеріали, які надійшли з управління патрульної поліції в місті Києві, протокол серії БД №198576, про притягнення до відповідальності за адміністративне правопорушення:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1,

за ч.2 ст.130 КпАП України,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 24.10.2018 року, о 23 годині 05 хвилини, ОСОБА_1, у місті Києві, по проспекту Правди, 6, керував транспортним засобом «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_2, з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, нестійка хода. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

ОСОБА_1 в судове засідання з'явився, при розгляді справи свою винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП - не визнав та пояснив, що він не керував транспортним засобом, а за кермом було його дружина, про це вона і він повідомляли працівників поліції, однак, працівники поліції до їх доводи не брали до уваги та склали протокол відносно нього.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що він був учасником ДТП з транспортним засобом «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_2, хто перебував за кермом вказаного транспортного засобу не помітив, оскільки одразу вийшов з машини та відчинив задні двері, щоб подивитись чи все добре з дружиною.

Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, а саме:

-протокол про адміністративне правопорушення, який складений уповноваженою на те особою, а його зміст у повній мірі відповідає вимогам ст.256 КУпАП.

При цьому в протоколі вказані свідки правопорушення, він містить відомості про роз'яснення особі відносно якої він складений процесуальних прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, водночас у ньому ОСОБА_1 зазначив, що він за кермом не сидів та з рішенням не згоден;

-письмові пояснення свідків, які підтвердили фактичні обставини події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, однак, на неодноразові виклики до суду не з'являлись, про причини неявки не повідомляли;

-довідку про визначення повторності порушення ПДР, згідно якої ОСОБА_1 25.05.2018 року визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП;

-відеозапис з нагрудної камери (відеореєстратора) працівників патрульної поліції, що здійснювали оформлення даного адміністративного правопорушення на якому зафіксовано обставини з місця події, а саме, що ОСОБА_1 неодноразово повторяє, що за кермом не був, а транспортним засобом керувала його дружина;

Аналізуючи зазначені докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що справа відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю за недостатністю доказів, які підтверджують в його діях склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, так судом не встановлено беззаперечних доказів, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, а оскільки згідно положення ст.62 Конституції України, винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на його користь.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов'язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких умов суд, відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України вважає такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП, у зв'язку з їх не відповідністю нормам ст. 256 КУпАП, положенням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої Наказом МВС 09.11.2015 № 1452/735 та виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

Крім того, суд надаючи оцінку відомостям, що містяться у письмових поясненнях свідків, виходячи з положень ст.62 Конституції України, вважає викладені в останніх документах дані такими, що ґрунтуються на припущеннях.

За таких обставин, враховуючи вище викладене, суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, вважає, що у діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності відсутній склад адміністративних правопорушень передбачених ч.2 ст.130 КУпАП.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

У зв'язку з чим, дане адміністративне провадження, з урахуванням вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, підлягає закриттю, а судовий збір не підлягає стягненню з особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у зв'язку з встановленням обставин визначених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 6, 33-35, 130, 245, 247, 251, 252, 268, 272, 280, 283-285 Кодексу України про адміністративне правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення за не встановленням в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, її захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Скарга подається до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд міста Києва.

Суддя В. М. Бородій