Справа № 466/2641/19 Головуючий у 1 інстанції: Невойт П.С.
Провадження № 33/811/1244/19 Доповідач: Гуцал І. П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2019 року суддя cудової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду Гуцал І.П., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника адвоката Мокрицького Андрія Володимировича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 12 червня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

постановою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 12 червня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 384 гривень 20 копійок судового збору.

Згідно постанови судді ОСОБА_1 27.03.2019 року, о 05:40 год., на пл. Князя Ярослава Осмомисла, 8 у м. Львові керував автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР.

Не погоджуючись з постановою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 12 червня 2019 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження та скасувати постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 12 червня 2019 року, а провадження відносно нього закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, щодо поновлення строку на апеляційне оскарження зазначає, що пропустив строк для подання апеляційної скарги на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 12 червня 2019 року з поважних причин, обумовлених тим, що про проведені судові засідання йому відомо не було, копію рішення на його адресу, у відповідності до вимог ст. 285 КУпАП, скеровано не було, що суттєво порушило його право на апеляційне оскарження. Копію постанови судді місцевого суду його представником отримано 12.11.2019 року, що підтверджується власноручним записом адвоката у матеріалах справи.

Зазначає, що автомобілем 27.03.2019 року він не керував, тому не мав з собою документів та посвідчення водія, коли працівники поліції підійшли до транспортного засобу, автомобіль не рухався, а він знаходився на пасажирському сидінні. Разом з тим працівники поліції не встановили, хто є водієм, не опитали ОСОБА_2 .

Вказує на сумнівність у показаннях свідків, які залучалися під час його огляду та складанні протоколу вцілому. Зазначає, що суддя місцевого суду розглянув справу поверхнево та формально, не допитавши свідків в судовому засіданні. Письмові пояснення свідків не можуть братися до уваги, якщо вони не дали показання в судовому засіданні.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника адвоката Мокрицького А.В., які підтримали апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом, а відповідно до ст. 268 цього Кодексу, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи, і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не був присутнім в судовому засіданні під час розгляду справи щодо нього, при цьому матеріали справи не містять доказів про те, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений судом про дату, місце та час розгляду справи щодо нього.

Щодо надіслання копії постанови ОСОБА_1 , то у матеріалах справи міститься розписка про те, що 12 листопада 2019 року його захисник адвокат Мокрицький А.В. отримав копію постанови судді місцевого суду (а.с. 23), а ОСОБА_1 відповідно в межах десятиденного строку на апеляційне оскарження з моменту отримання копії постанови звернувся з апеляційною скаргою на постанову місцевого суду (а.с. 27).

З урахуванням наведеного, з метою недопущення порушення права на захист особи, з урахуванням недотримання суддею місцевого суду вимог ст. 268 КУпАП, доводи апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 є поважними, а клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови таким, що підлягає до задоволення і такий строк поновлюється.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне, всебічне з`ясування обставин по справі.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинені та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідальність за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, настає за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновки судді місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованими та стверджуються сукупністю досліджених та перевірених в судовому засіданні доказів.

Зокрема, даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 141432 від 27.03.2019, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, згідно якого ОСОБА_1 27.03.2019 року, о 05:40 год., на пл. Князя Ярослава Осмомисла, 8 у м. Львові керував автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , згідно з якими такі були запрошені працівниками поліції 27 березня 2019 року засвідчити факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 ; даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого водій ОСОБА_1 на пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, даними відеозапису з камер працівників поліції.

Таким чином, наявними у справі доказами стверджується факт відмови ОСОБА_1 від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що обставини, наведені у протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_1 транспортним засобом не керував, а знаходився на пасажирському сидінні, а сам автомобіль був припаркований, то такі суд вважає безпідставними. Суддя апеляційного суду критично ставиться до таких доводів апеляційної скарги та вважає їх такими, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності. Такі його пояснення повністю спростовуються доказами, які містяться у матеріалах справи про адміністративне правопорушення.

Наведеними письмовими доказами, достовірність яких в апеляційного суду не викликає сумнівів, в повній мірі стверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, на підставі яких суддею відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП всебічно і повно з`ясовано всі обставини справи, а тому те, що в судовому засіданні не допитано свідків у справі, не вплинуло на правильність висновків судді.

Щодо розгляду справи у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що, на думку апелянта, позбавило його можливості скористатися правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, то слід зазначити, що в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 було надано таке право, проте апелянтом та його захисником не надано жодних доказів, які б спростовували його вину у вчиненні адміністративного правопорушення.

Призначене ОСОБА_1 адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП відповідає завданню та меті накладення адміністративного стягнення та є необхідним й достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

З огляду на вищезазначене, оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, а, отже, підстави для її зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в :

поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Львова від 12 червня 2019 року.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 12 червня 2019 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Гуцал І.П.