ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 623/3513/18 Суддя 1 інстанції: Бєссонова Т.Д.
Провадження: 33/818/73/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УкраЇнИ

16 січня 2019 року м. Харків

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду Яковлева В.С., за участю захисника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3, прокурора - Гладуна Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 10 грудня 2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 10 грудня 2018 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, а провадження у справі закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв»язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення відповідно до ст. 38 КУпАП.

Як зазначено у постанові суду першої інстанції, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 409 від 02.10.2018 року, ОСОБА_2, будучи відповідно до підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб'єктом відповідальності за правопорушення пов'язані з корупцією, 13.06.2018/ року приймаючи участь у ХХХІІ сесії Ізюмської районної ради Харківської області, в порушення вимог ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, не повідомив колегіальний орган Ізюмської районної ради Харківської області про наявність у нього реального конфлікту інтересів під час вирішення питання про затвердження «Технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки кадастровий № НОМЕР_1», що передається в оренду гр. ОСОБА_2, тобто собі, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (КВЦПЗ-01.01) (для обслуговування будівель сільськогосподарського призначення) на території Чистоводівської сільської ради Ізюмського району Харківської області за межами населеного пункту» , чим порушив вимоги п.1-2 ч.1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» та вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-7 КУпАП.

Також, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 410 від 02.10.2018 року, ОСОБА_2, будучи відповідно до підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб'єктом відповідальності за правопорушення пов'язані з корупцією, 13.06.2018 року приймаючи участь у ХХХІІ сесії Ізюмської районної ради Харківської області, в порушення вимог ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, вчинив дію в умовах реального конфлікту інтересів, а саме проголосував «за» під час вирішення питання про затвердження «Технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки кадастровий № НОМЕР_1, що передається в оренду гр. ОСОБА_2 тобто собі, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (КВЦПЗ-01.01) (для обслуговування будівель сільськогосподарського призначення) на території Чистоводівської сільської ради Ізюмського району Харківської області за межами населеного пункту», чим порушив вимоги п.3-4 ч.1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» та вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.172-7 КУпАП.

В суді першої інстанції ОСОБА_2 свою вину визнав частково та зазначив, що проголосував, повністю довіряючи голові Ізюмської районної державної адміністрації, яка, пояснюючи, що ОСОБА_2 не є посадовою особою, наполягала на його участі у голосуванні.

Не погодившись з рішенням районного суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасуватипостанову Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 10 грудня 2018 року в частині визнання його винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, в іншій частині постанову залишити без змін. В обгрунтування доводів апеляційної скарги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, вказує, що, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключним рішенням, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення прав людини і основоположних свобод.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції захисник ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_3 підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив її задовольнити. Пояснив суду, що ОСОБА_2 приймав участь в голосуванні, оскільки він не є посадовою особою. Також зазначив, що суд помилково визнав ОСОБА_2 винним та закрив провадження у справі.

Прокурор Гладун Д.В., обгрунтовуючи свої заперечення, пояснив, що ОСОБА_2 було відомо під час голосування, що вказані дії протирічать ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши доводи захисника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 на підтримку апеляційної скарги, пояснення прокурора Гладуна Д.В., який заперечував проти її задоволення, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно ст. 1 Закону визначено, що правопорушення, пов'язане з корупцією - це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим законом вимоги, заборони та обмеження , вчинене особою, зазначеною у частині 1 статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/ або цивільно-правову відповідальність.

Так, з огляду на матеріали справи, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо вчинення ОСОБА_2 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП. З такими висновками місцевого суду погоджується і суд апеляційної інстанції.

Разом з тим, встановлення в резолютивній частині винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП поза межами строку притягнення до адміністративної відповідальності не узгоджується з вимогами ст. 247, ч. 1 ст. 284 КУпАП.

За викладених обставин, постановаІзюмського міськрайонного суду Харківської області від 10 грудня 2018 року, підлягає зміні шляхом виключення висновку суду щодо винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7КУпАП.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 10 грудня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, а провадження у справі закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення - змінити, виключивши з резолютивної частини посилання на винність ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду В.С. Яковлева