КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/2887/2019 Суддя 1 інстанції - Карабань В.М.
Категорія: ч. 1 ст. 185-13 КУпАП Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Сацика Р.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 червня 2019 року, щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонера, інваліда ІІ групи, реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 червня 2019 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-13 КУпАП, та закрито провадження у справі у зв`язку із закінченням на момент розгляду строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно постанови, ОСОБА_1 не сплачує аліменти ОСОБА_2 на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої згідно довідки-розрахунку №15388 від 14.05.2019 року за період з 13.06.2012 року по 30.04.2019 року станом на 30.04.2019 року становить 58 207,5 грн., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, адвокат Сацик Р.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати Постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області по справі № 359/4995/19 від 18 червня 2019 року та прийняти нову постанову, якою матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 повернути Бориспільському міськрайонному відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області для доопрацювання та належного оформлення.

За доводами апелянта, постанова судді Деснянського районного суду м. Києва від 13 травня 2019 року по справі № 359/4995/19 винесена з порушенням норм процесуального законодавства України та неправильним застосуванням норм матеріального права, оскільки цьому суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова суду є незаконною та підлягає скасуванню з постановленням нового рішення.

В обґрунтування своїх доводів захисник зазначає, що з постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області у справі №359/4995/19 від 18 червня 2019 року вбачається, що суддя належним чином не виконав вимоги закону, а саме не врахував ту обставину, що протокол № 56116036 від 15.05.2019 року складений з порушеннями ст. 256 КУпАП, адже він не містить вказівки на частину статті 183-1 КУпАП, за якою кваліфікували дії ОСОБА_1 , тобто, суть адміністративного правопорушення, викладена в загальних рисахбез конкретизації об`єктивних ознак складу адміністративного правопорушення,передбаченого ст. 183-1 КУпАП зокрема, не вказано частину статті, за якою інкримінується особі передбачене ст. 183-1 КУпАП правопорушення, а також інших суттєвих відомостей, оскільки дана стаття має три частини, кожна з яких передбачає відповідну кваліфікацію протиправних дій та адміністративну відповідальність за їх вчинення.

Відтак, на переконання сторони захисту, протокол про адміністративне правопорушення № 56116036 від 15.05.2019 року, що складений старшим державним виконавцем Бориспільського Тридід К.О. щодо порушення ОСОБА_1 ст. 183 -1 КУпАП та за ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» є недопустимими доказом, так як не містить інформації про кваліфікацію дій ОСОБА_1 , так як відсутня вказівка на відповідну частину статті КУпАП., а тому не може підтверджувати вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, що передбачена ст. 183 - 1 КУпАП.

Апелянт стверджує, що діючим кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачене право суду самостійно здійснювати кваліфікацію дій особи. яка притягується до адміністративної відповідальності, а тому зазначені вище обставини, зокрема, відсутність кваліфікації правопорушення, конкретизації суті вчиненого правопорушення в протоколі та інші зазначені обставини унеможливлюють повний, всебічний та об`єктивний розгляд справи в судовому засіданні.

Також захисник зазначає, що другим порушенням, допущеним з боку органів виконавчої служби та яке суд не взяв до уваги є те, що у протоколі №56116036 від 15.05.2019 року, державним виконавцем не було зазначено у відповідній графі протоколу реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія і номер документу, який посвідчує особу відносно якої складено протокол, а саме не було встановлено особу, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Захисник зазначає, що упостанові Бориспільського міськрайонного суду Київської області по справі №359/4995/19 суд зазначив, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП, підтверджується: копією виконавчого листа №2/1005/1677/2012, 1005/5760/12-ц; копією постанови про відкриття виконавчого провадження №56116036 від 05.04.2018 року; довідкою-розрахунком заборгованості з аліментів за період з 13.06.2012 року по 30.04.2019 року; даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення №56116036 від 15.05.2019 року, який складений та підписаний уповноваженою на те особою, але за змістом закону підставою для розгляду справи про адміністративне правопорушення та вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності є протокол про адміністративне правопорушення.

На думку апелянта, невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону унеможливлює прийняття у справі законного й обґрунтованого судового рішення, тому без усунення зазначених вище недоліків протоколу про адміністративне правопорушення розгляд справи є неможливим.

Таким чином, на переконання сторони захисту, в матеріалах справи містяться недоліки, які перешкоджають всебічному та об`єктивному розгляду справи, а постанова судді ґрунтується на неповно з`ясованих обставинах справи.

Захисник вказує на те, що необхідність дотримуватись вказаних вимог підтверджується також судовою практикою, рішення яких додаю до цієї скарги. У наведених рішеннях вірно зазначено, що Верховним Судом України визнано правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст. 256 КУпАП. відповідному правоохоронному органу для належного оформлення (п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14).

Відтак, на думку апелянта, оскільки протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, що є перешкодою для розгляду справи по суті, а норма закону про перевірку суддею правильності його складення дотримана не була, постанова судді підлягає скасуванню з поверненням матеріалів Бориспільському міськрайонному відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області для належного оформлення.

Окрім цього, захисник звертає увагу суду на те, що старшим державним виконавцем Тридід К. О. було допущено порушення стосовно строків направлення в суд протоколу про адміністративне правопорушення № 56116036 від 15.05.2019 року, оскільки

Апелянт зазначає, що окрім пропуску строків направлення протоколу до суду, протокол про адміністративне правопорушення № 56116036 від 15.05.2019 року не містить об`єктивну сторону адміністративного правопорушення з врахування особливостей диспозиції ст. 183-1 КУпАП, так як державним виконавцем не зазначено у протоколі за якою саме частиною ст. 183-1 КУпАП було притягнуто ОСОБА_1 до відповідальності та відповідно не зазначено суть адміністративного правопорушення, а також не ідентифіковано особу яка притягується до адміністративної відповідальності (не вказані паспортні дані чи РНОКПП) що суперечить вимогам ст. 256 КУпАП.

Відтак, на переконання сторони захисту, постанова Бориспільського міськрайонного суду Київської області по справі № 359/4995/19 від 18 червня 2019 року є необгрунтованою, оскільки ухвалена з недотриманням вимог діючого КУпАП, а саме ст. 256 КУпАП за результатами неповного дослідження доказів, та без врахування положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини.

Апелянт зазначає, що за змістом ст.ст.279,280 КУпАП справа про адміністративне правопорушення має розглядатись судом у межах тих обставин, які зазначенні у протоколі про таке порушення. Суддя не має права у постанові за підсумками розгляду справи вказувати на кваліфікуючі ознаки правопорушення, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, або їх виключати, адже у протилежному випадку він виходить за межі своєї компетенції, якою згідно з вимогами ст.ст.213, 221 КУпАП, є лише розгляд справи.

Крім цього захисник зазначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року; Конвенція набула чинності для України 11.09.1997 року. Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, зокрема позицію суду у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav. Russia», рішення від 30.05.2013 p., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «...суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)».

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив та клопотань про відкладення розгляду справи не подавали. Тому, враховуючи вимоги ч. 6 ст. 294 КУпАП, апеляційний розгляд проведено у його відсутність.

До початку розгляду справи в апеляційній інстанції адвокат Сацик Р.В. в інтересах ОСОБА_1 подав заяву про відкликання своєї апеляційної скарги на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 червня 2019 року та закриття провадження у справі.

Заслухавши думку потерпілої ОСОБА_2 , яка не заперечувала проти прийняття відмови адвоката Сацика Р.В. від своєї апеляційної скарги, перевівши матеріали справи, вважаю, що апеляційний розгляд справи підлягає закриттю з таких підстав.

Особа, яка подала апеляційну скаргу, до початку розгляду справи в апеляційному суді має право відкликати апеляційну скаргу. В такому випадку при відмові апелянта від своїх апеляційних вимог і відсутності апеляційних скарг інших учасників процесу, апеляційним судом виноситься ухвала про закриття апеляційного розгляду справи.

Як убачається з матеріалів справи, апеляційні скарги від інших учасників судового процесу не надходили, а відклик апеляційної скарги адвокатом Сациком Р.В. під час розгляду справи в апеляційному суді, є його правом. З огляду на наведене, апеляційний розгляд справи підлягає закриттю.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А:

Прийняти відмову адвоката Сацика Р.В. від апеляційної скарги на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 червня 2019 року.

Закрити апеляційний розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відкликом адвокатом апеляційної скарги на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від Сацика Р.В. апеляційної скарги на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 червня 2019 року, справу повернути до Бориспільського міськрайонного суду Київської області.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Кепкал Л.І.