Миколаївський апеляційний суд
Справа № 33/812/385/19 Головуючий суду І інстанції
Категорія: ч. 1 ст. 184 КУпАП суддя Войнарівський М.М.
Суддя апеляційного суду
Чебанова-Губарєва Н.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2019 року м. Миколаїв

Суддя судової палати у кримінальних справах Миколаївського апеляційного суду Чебанова-Губарєва Н.В.,

за участю секретаря Таран З.В.,

особи, яку притягнуто

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянула апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 30 жовтня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Ульянівка Миколаївського району Миколаївської області, мешкає в АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, із накладенням адміністративного стягнення у виді попередження.

За постановою судді, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , 07.08.2019 р. об 11.00 год., маючи неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ухилився від належного виконання передбачених законодавством батьківських обов`язків щодо його виховання, вчинив домашнє насильство щодо свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 . Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги ч. 7 ст. 150 Сімейного кодексу України.

В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 8 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Вважає, що постанова судді є незаконною та необґрунтованою, у зв`язку із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відмічає, що постановою судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 12.09.2019 р. по справі № 945/1670/19, його притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення за вказаним фактом та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн.

За такого, вважає, що прийняття постанови Миколаївським районним судом Миколаївської області від 30.10.2019 р. є порушенням ст. 61 Конституції України, оскільки таким чином його двічі притягнуто до адміністративної відповідальності за одне і те саме правопорушення.

Вважає, що матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу на підтвердження його провини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, зокрема, медичної довідки, висновку МСЕК тощо.

Вважає, що його дії охоплюються саме ст. 173-2 КУпАП, а не ст. 184 КУпАП, як зазначено в протоколі.

Наполягає на тому, що не вчиняв будь-якого насилля відносно свого сина ОСОБА_3 , а викладені в протоколі обставини можуть бути спростовані показаннями свідків сусідів. Однак, вказана у протоколі ОСОБА_4 не є очевидцем подій і не могла підтвердити викладені в протоколі обставини.

В апеляційній скарзі міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, мотивуючи яке апелянт зазначив, що справа була розглянута за його відсутності, а копію постанови отримав лише 14.11.2019 р.

Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.

Що стосується клопотання ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження, то відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, розгляд справи 30.10.2019 р. відбувся без участі ОСОБА_1 , при цьому, копія судового рішення йому не направлялась та була отримана останнім лише 14.11.2019 р., після звернення до суду з відповідним клопотанням.

Враховуючи наведене, вважаю причину пропуску ОСОБА_1 поважною, а тому, за можливе поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови.

Щодо законності прийнятого суддею місцевого суду рішення, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП, апеляційний суд виходить з наступного.

За змістом ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Дані вимоги закону суддею дотримані не в повному обсязі.

Так, ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку, встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні. До таких даних відносять: протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків та інші документи.

Частина 1 ст. 184 КУпАП передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Об`єктивний аналіз матеріалів справі, вказує на те, що доводи ОСОБА_1 про безпідставність притягнення його до адміністративної відповідальності, є обґрунтованими.

Відповідно даним протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР №265002, ОСОБА_1 , 07.08.2019 р. об 11.00 год. за адресою: АДРЕСА_1 , ухилявся від належного виконання батьківських обов`язків по відношенню до свого сина ОСОБА_2 , що проявилось у вчиненні домашнього насилля відносно останнього, чим порушив ч. 7 ст. 150 Сімейного кодексу України.

Відповідно до постанови судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 12.09.2019 р., ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме: за вчинення ним 07.08.2019 р. домашнього насильства відносно неповнолітнього сина ОСОБА_2 за місцем мешкання в АДРЕСА_1 .

При цьому, правопорушення, передбачене ч. 1 ст.184 КУпАП, полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх, вчиненні неповнолітніми адміністративного правопорушення, вчиненні неповнолітніми діянь, що містять ознаки злочину, відповідальність за які передбачена Кримінальним кодексом України, якщо вони не досягай віку, з якого настає кримінальна відповідальність.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Невиконання батьками або особами які їх заміняють обов`язків щодо виховання дітей мають містити систематичний та триваючий характер, що не відповідає даному випадку, оскільки виявлено разове порушення норм КУпАП.

Інших доказів ухилення ОСОБА_1 від виконання обов`язків щодо забезпечення неповнолітнього ОСОБА_2 необхідних умов життя, навчання та виховання матеріали справи не містять.

Враховуючи, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази об`єктивного характеру, які б підтверджували наявність обставин, передбачених диспозицією ч. 1 ст. 184 КУпАП, з урахуванням наявності постанови Миколаївського районного суду Миколаївської області від 12.09.2019 р. за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , за обставинами тієї ж події, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

За таких обставин, постанова суду підлягає скасуванню, а провадження у справі відносно ОСОБА_1 закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 30 жовтня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Н.В. Чебанова-Губарєва