Провадження № 33/824/3927/2019 Головуючий у 2 інстанції Гайдай Р.М.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2019 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Гайдай Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 15 серпня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,не працюючого

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірішестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень 00 копійокз позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 384 гривні 40 копійок.

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 18 червня 2019 року о 02 годині 47 хвилин керував автомобілем марки «Volkswagen Polo», н/з НОМЕР_1 по вул. Березняківська, 27 у м. Києві з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 15 серпня 2019 року, вказану постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог вказав, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення, апелянт обвинувачується в тому, що він керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння та відмовився від огляду на стан сп`яніння у лікаря-нарколога. Проте, суд першої інстанції не оцінив всі наявні докази та інформацію на предмет їх належності та допустимості, що міститься в них.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення та пояснень свідків неможливо визначити в якому адміністративному правопорушенні (керуванні транспортним засобом в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння) обвинувачується апелянт, адже відмова від огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» передбачає визначення стану лише алкогольного сп`яніння.

В матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до закладу охорони здоров`я, а отже водія не можна вважати таким, що був направлений на медогляд в установленому законом порядку та, відповідно, не може йти мова про відповідальність водія. Більш того, в зв`язку з відсутністю направлення неможливо визначити, на стан якого сп`яніння передбачалося перевірити апелянта.

В порушення ст. 266 КУпАП його не відсторонили від керування транспортним засобом, що вказує на те, що в нього були відсутні будь-які ознаки сп`яніння.

Крім того, апелянт вказав, що в порушення п. 6 розділу ІІ Інструкції, працівники поліції відібрали пояснення на заготовленому бланку у осіб, щодо неупередженості яких є сумніви.

Щодо пропуску строку на апеляційне оскарження апелянт вказав, що він не був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, участі у її розгляді він не брав. Копію оскаржуваної постанови отримав 20 вересня 2019 року, а тому, на його думку, є всі підстави для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Заслухавши доповідь судді, ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Вербіло Л.П., котрі підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задоволити, свідка ОСОБА_2 ,дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до такого висновку.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону судом першої інстанціїбули дотримані не в повному обсязі.

Так, виходячи із фактичних обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 347649 від 18 червня 2019 року, ОСОБА_1 18 червня 2019 року о 02 годині 47 хвилин керував автомобілем марки «Volkswagen Polo», н/з НОМЕР_1 по вул. Березняківська, 27 у м. Києві з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України.

Визнаючи ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції послався на дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 347649 від 18 червня 2019 року, письмові пояснення свідків та відеозапис з нагрудної камери поліцейського.

Між тим, з такими висновками суду першоїінстанції неможливо погодитися виходячи з наступного.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 свою вину в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні не визнав та пояснив, що 18 червня 2019 року приблизно о 02 годині ночі він рухаючись на автомобілі «Volkswagen Polo» н/з НОМЕР_1 по вул. Старонаводницькій, по абсолютно пустій дорозі, помітив позаду себе автомобіль, який рухався з більш високою швидкістю. Зрівнявшись з його автомобілем невідомі особи стали підрізати та притискати його до узбіччя, намагаючись зупинити його транспортний засіб. Оскільки наміри невідомих осіб йому були невідомі, він, побоюючись за своє життя, прискорив швидкість та їхав по дорозі, шукаючи місце, яке в нічний час добре освітлено. Таким чином, він опинився біля в`їзду в ГБК «Березняки» по вул. Березняківська, 27 в м. Києві. Потім невідомі особи в кількості 5-6 чоловік, один з яких був п`яний, почали його бити. На місце приїхали працівники поліції, котрі почали підозрювати, що він перебуває в стані наркотичного сп`яніння та у зв`язку з цим почали складати протокол про адміністративне правопорушення, в якості свідків до якого, долучили переслідувачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Він відмовлявся їхати на освідування, оскільки боявся за своє життя, так як працівники поліції спочатку спілкувалися з особами, котрі його били.

Допитаний в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 підтвердив вказані обставини та додав, що він працює контролером КПП ГБК «Березняки» та бачив, як 18 червня 2019 року пізно ввечері до ГБК «Березняки» під`їхало 2 машини, в яких було чоловік 5-6, один з яких був п`яний та почали бити ОСОБА_1 . Побачивши це, він викликав працівників поліції.

Відповідно до п. 6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (в подальшому Інструкція) огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

З відеозапису нагрудної камери працівників поліції вбачається, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 347649 від 18 червня 2019 року стосовно ОСОБА_1 , свідків, які вказані в протоколі на місці події не було. При цьому, так звані свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , це особи, які переслідували ОСОБА_1 та застосували до нього фізичну силу. Відтак, відповідно до закону, вони не можуть бути свідками оскільки вони є зацікавленими особами.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до вимог ст.ст. 265-2 та 266 КУпАП за наявності підстав вважати, що особа, яка керує транспортним засобом, перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, працівник уповноваженого підрозділу України, що забезпечує безпеку дорожнього руху, зобов`язаний тимчасово затримати транспортний засіб та відсторонити водія від керуванням транспортним засобом.

З матеріалів справи вбачається, що працівники поліції, склавши відносно ОСОБА_1 протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в порушення вимог ст.ст. 265-2 та 266 КУпАП не здійснили тимчасове затримання керованого ним транспортного засобу, не відсторонили його від керування цим транспортним засобом та дозволили йому продовжувати управляти автомобілем. Вказане ставить під сумнів законність подальших дій працівників поліції, оскільки вони не узгоджуються з фактичними обставинами справи.

В судове засідання апеляційного суду на неодноразові виклики ні працівники поліції, ні свідки не з`явилися.

Сукупність наведених обставин свідчить про те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які беззаперечно доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП поза розумним сумнівом.

В силу допущених порушень судом першої інстанції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та працівниками поліції під час складання та оформлення матеріалів, постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, не може бути визнана законною та обґрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню, а провадження у справі відносно останнього, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, закриттю.

Щодо доводів про поновлення строку на апеляційне оскарження, то вони є слушними та також підлягають до задоволення.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 15 серпня 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволити.

Постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 15 серпня 2019 року, стосовно ОСОБА_1 скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою провадження по адміністративній справі стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Р.М. Гайдай