Справа № 683/1611/19
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2019 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

у складі: головуючого судді Цішковського В.А.

з участю секретаря Крупської В.В.

за участю особи, стосовно якої складено адміністративний протокол ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Кашина В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріалами, які надійшли від військової прокуратури Хмельницького гарнізону про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Гусів, Калінінградська область, РФ, працюючого заступником начальника госпіталю (ВЧ НОМЕР_1 ) з морально-психологічного забезпечення, майора, проживаючого по АДРЕСА_1 ,

за ч.2 ст.172-14 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

12.09.2019 року до Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області надійшли матеріали від військової прокуратури Хмельницького гарнізону про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-14 Кодексу України про адміністративні правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гусів, Калінінградська область, РФ, працюючого заступником начальника госпіталю (ВЧ НОМЕР_1 ) з морально-психологічного забезпечення, майора, проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

З протоколу від 07 червня 2019 року про вчинення військового адміністративного правопорушення вбачається наступне.

Під час здійснення військовою прокуратурою Хмельницького гарнізону перевірки адміністративних протоколів про військові адміністративні правопорушення складених посадовими особами військової частини НОМЕР_1 , у діях майора ОСОБА_1 виявлені ознаки військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-14 Кодексу України про адміністративні правопорушення за наступних обставин.

Відповідно до Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні, або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом ВО Президента України №303/2014 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію», в Україні оголошено початок проведення часткової мобілізації, тобто з вказаного часу в державі настав особливий період, який діє до теперішнього часу.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_1 призначено на посаду заступника начальника госпіталю з морально-психологічного забезпечення начальника відділення морально-психологічного забезпечення військового госпіталю.

Приміткою до ст.172-13 КУпАП визначено, що під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.

Таким чином, відповідно до ст. ст. 11, 16, 29, 32, 35 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - Статуту), п. 1 ст. 2, ст. 6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та ст. ст. 1, 2 Закону Украйни «Про державну службу», майор ОСОБА_1 під час проходження військової служби відповідно до займаної посади та військового звання, являючись прямим начальником для усього особового складу військової частини НОМЕР_1 , будучи наділеним організаційно розпорядчими функціями по відношенню до підлеглих є військовою службовою особою державним службовцем, який займається професійною діяльністю по практичному виконанню завдань та функцій держави.

Статтею 1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Відповідно до ст.5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, за стан дисципліни у військовому з`єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення. Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Діяльність командира щодо підтримання військової дисципліни оцінюється не кількістю накладених ним дисциплінарних стягнень, а виконанням обов`язків з додержанням вимог законів і статутів Збройних Сил України, повним використанням дисциплінарної влади для наведення порядку і запобігання порушенням військової дисципліни.

Відповідно до ст.ст. 9, 45, 83 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, заступники (помічники) командирів військових з`єднань, частин (підрозділів), закладів та установ користуються щодо підлеглих дисциплінарною владою на один ступінь нижчою, ніж їх безпосередні командири. Під час тимчасового виконання обов`язків, якщо про це оголошено наказом, командир користується дисциплінарною владою відповідно до посади, яку він обіймає тимчасово. У разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення. За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. На військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Статтями 86, 92 Дисциплінарного статуту Збройних Сил визначено, що якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення. За перевищення наданої дисциплінарної влади командир несе відповідальність відповідно до законів України.

Будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а також своїх посадових обов`язків, майор ОСОБА_1 був зобов`язаний свято та непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, бути хоробрим і дисциплінованим, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.

Крім того, під час виконання обов`язків, майор ОСОБА_1 , у відповідності до Наказів командира військової частини НОМЕР_1 № 266 від 29 грудня 2018 року та № 95 від 08 травня 2019 року призначений дізнавачем та йому надано право за необхідності складати адміністративні протоколи, про що в тому числі зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення.

Пунктом 14 частини 1 статті 255 КУпАП визначено, що у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статях 218 221 цього Кодексу,протоколи проправопорушення маютьправо складати командири (начальники) військових частин (установ, закладів), командири підрозділів, які уповноважені на те командирами (начальниками) військових частин (установ, закладів) (статті 172-10- 172-20).

Відповідно до абзацу 1 п.1, п.12 розділу ІІ Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення затвердженої наказом МОУ №374 від 18.07.2017 року зареєстровано в Міністерстві юстиції України за №982/30850 від 10.08.2017 року (далі - Інструкція) протокол про порушення, передбачені статтями 172-10 - 172-20 КУпАП, складається командиром (начальником) військової частини або уповноваженимним командиром підрозділу (далі уповноважена посадова особа військової частини) у разі виявлення ним безпосередньо факту вчинення підлеглим військовослужбовцем військового адміністративного правопорушення або отримання інформації про вчинення такого правопорушення від інших осіб. Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про військове адміністративне правопорушення покладається на уповноважену посадову особу, яка складає Протокол.

03 лютого 2019 року заступником начальника госпіталю з морально-психологічного забезпечення начальника відділення морально-психологічного забезпечення військового госпіталю майором ОСОБА_1 складено та підписано два протоколи про адміністративні правопорушення передбачені ч. 3 ст. 172-20 КУпАП під № 1 та № 2, відносно солдата ОСОБА_2 та солдата ОСОБА_3 .

Згідно вимог ст. 45 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України за вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Приписами ст. 15 КУпАП визначено, що військовослужбовці за вчинення військових адміністративних правопорушень несуть відповідальність, передбачену главою 13-Б КУпАП, за умови, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Датою вчинення правопорушення є дата складання протоколу про військове адміністративне правопорушення, а саме 07 червня 2019 року.

Таким чином, майор ОСОБА_1 будучи військовою службовою особою, проходячи військову службу за контрактом на посаді заступника начальника госпіталю з морально-психологічного забезпечення начальника відділення морально-психологічного забезпечення військового госпіталю, 03 лютого 2019 року перебуваючи в приміщенні військової частини за адресою: АДРЕСА_2 склав та самостійно підписав протоколи про адміністративні правопорушення відносно солдата ОСОБА_2 та солдата ОСОБА_3 , чим перевищив власні службові повноваження, тобто умисно вчинив дії, які явно виходили за межі наданих йому повноважень в умовах особливого періоду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник адвокат Кашин В.А., вину ОСОБА_1 не визнали, надали суду письмові пояснення, згідно яких просили суд винести постанову про закриття провадження в даній справі у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що відсутні будь-які належні докази та належна кваліфікація дій вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-14 КУпАП.

Ознайомившись з матеріалами справи, оцінивши докази в їх сукупності, заслухавши в судовому засіданні пояснення учасників судового процесу, суд вважає, що провадження в даній справі слід закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, тому що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-14 КУпАП.

Згідно із ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а

також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, обов`язок доказування в справах про правопорушення лежить на посадовій особі, яку уповноважено складати адміністративні матеріали.

Так, згідно зазначеного протоколу ОСОБА_1 інкримінується адміністративна відповідальність за ч.2 ст.172-14 КпАП з підстав перевищення військовою службовою особою влади чи службових повноважень, вчинене в умовах особливого періоду.

Але, вказаний протокол складений з порушенням діючого законодавства та не відповідає фактичним обставинам справи.

Протокол № 1 від 03.02.2019 року був складений ОСОБА_1 , як особою, яка у відповідності до наказів командира військової частини НОМЕР_1 № 266 від 29 грудня 2018 року та № 95 від 08 травня 2019 року мала право складати такі протоколи.

З аналогічних підстав був складений протокол № 2 від 03.02.2019 року відносно солдата ОСОБА_3 .

Враховуючи те, що правопорушення солдата ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , також полягало у порушенні загальнообов`язкових правил та підпадало під визначення військового адміністративного правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з чим майором ОСОБА_1 , як командиром структурного підрозділу та особою, яка мала право на складання протоколу та на якого покладено обов`язок слідкувати за дотриманням військової дисципліни та правопорядку у військовій сфері і було підписано протоколи про адмінправопорушення та направлено їх до суду, компетентного органу який розглядає ці порушення загальнообов`язкових правил у військовій сфері та приймає рішення щодо застосування чи незастосування адміністративної відповідальності.

Крім того, здійснення контролю за дотриманням особовим складом військової дисципліни та виконанням своїх військових (бойових) обов`язків є прямим обов`язком заступника начальника госпіталю з морально-психологічного забезпечення начальника відділення морально-психологічного забезпечення військового госпіталю.

Враховуючи, що це військове правопорушення яке передбачає адміністративну відповідальність згідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, то складання протоколу та передання матеріалів до суду є виконанням майором ОСОБА_1 своїх прямих обов`язків.

Встановлено, що відповідно до Наказів командира військової частини НОМЕР_1 № 266 від 29 грудня 2018 року та № 95 від 08 травня 2019 року, майор ОСОБА_1 призначений дізнавачем та йому надано право за необхідності складати адміністративні протоколи .

Посилання військового прокурора, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення підтверджується постановами Старокостянтинівського районного суду від 18 лютого 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності солдата ОСОБА_3 та солдата ОСОБА_4 , взагалі не має ніякого відношення до вирішешшя питання щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , виходячи з наступного.

Слід зазначити, що у вказаних вище справах вирішувалось питання про притягнення до адмінвідповідальності солдата ОСОБА_3 та солдата ОСОБА_4 , а саме перебування їх під час лікування у військовому госпіталі у нетверезому стані.

Згідно постанов суду від 18.02.2019 року вбачається, що по матеріалам щодо перебування у нетверезому стані солдата ОСОБА_3 та солдата ОСОБА_4 , судом їх визнано винними.

З наведеного вбачається, що суд розглянув справу по суті та прийняв як докази вини військовослужбовців, а саме протоколи про вчинення адміністративного порушення складених майором ОСОБА_1 .

Також, зазначені постанові суду не містить встановлення такого факту відносно ОСОБА_1 , як перевищення влади чи службових повноважень при складанні протоколів №1 та № 2 від 03 лютого 2019 року, як вказано в протоколі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Аналізуючи все вище наведене, встановлено, що протокол про військове адміністративне правопорушення складений з помилками, що суперечить діючому законодавству, а також відсутні будь-які належні докази вчинення будь-якого адміністративного правопорушення та належна кваліфікація дій, відсутня подія та склад адміністративного правопорушення, у разі чого вказаний протокол не може бути доказом по справі.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх, або свідомо допускала настання цих наслідків (стаття 10 КУпАП).

Відповідно до статті 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Статтею 62 Конституції України встановлено презумпцію невинуватості. Обов`язок встановлення всіх обставин умовного правопорушення та доведення вини особи покладається на сторону обвинувачення. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із ч.2 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 04.11.1950 року, кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Принцип презумпції невинуватості є обов`язковим для будь-яких суб`єктів владних повноважень (справа «Аллене де Рібемон проти Франції»).

Порушення цього принципу може відбуватися шляхом прийняття посадовою особою протиправних рішень.

Суд враховує, що принцип презумпції невинуватості перш за все є гарантією процесуального характеру по кримінальних справах, але за висновками ЄСПЛ його сфера застосування є значно ширшою: він є обов`язковим не тільки для кримінального суду, який приймає рішення щодо обґрунтованості обвинувачення, але й для всіх інших державних органів. Так, на думку ЄСПЛ, замах на презумпцію невинуватості може виходити не тільки від суду чи судді, але й від інших публічних влад.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази та надавши їм оцінку, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-14 КУпАП, тому провадження по справі необхідно закрити у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 9, 24, ч.2 ст.172-14, ст.ст. 221, 245, 247, 251, 252, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ :

Провадження усправі №683/1611/18 за матеріалами військової прокуратури Хмельницького гарнізону про вчинення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гусів, Калінінградська область, РФ, працюючого заступником начальника госпіталю (ВЧ НОМЕР_1 ) з морально-психологічного забезпечення, майора, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , передбаченого ч.2 ст. 172-14 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Хмельницького апеляційного суду.

Суддя