Справа № 758/3792/19 Головуючий в суді І інстанції - Зубець Ю.Г.
Провадження № 33/824/2311/2019 Доповідач в суді II інстанції - Рудніченко О.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2019 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Рудніченко О.М.

секретар: Ганжа В.В.,

за участю:

особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Никончука В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Никончука Володимира Васильовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Подільського районного суду міста Києва від 26 квітня 2019 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого

ч.1 ст.130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до постанови суду першої інстанції, 28 лютого 2019 року ОСОБА_1 близько 02 год. 15 хв. в м. Києві по пр-ту Правди, 80, керував транспортним засобом «Сеат», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей не реагують на світло, блідість обличчя, сповільненість. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Постановою Подільського районного суду міста Києва від 26 квітня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції адвокат Никончук В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Подільського районного суду міста Києва від 26 квітня 2019 року щодо ОСОБА_1 та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Викликати у судове засідання та допитати в якості свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги ту обставину справи, що докази по справі, а саме протокол про адміністративне правопорушення, пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 датовані 28 лютого 2018 року. Крім того, на другому відео офіцер поліції, що за кермом теж вказує на 28 лютого 2018 року.

Натомість, у тексті оскаржуваної постанови суд першої інстанції посилаючись на ті ж вищезазначені докази, а саме: протокол про адміністративне правопорушення, пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які датовані 28 лютого 2018 року, і замість закриття адміністративної справи на підставі ч.7 ст. 247 КУпАП у свої постанові без надання відповідного обґрунтування вказує на дату 28 лютого 2019 року, і визнає винним в адміністративному правопорушенні ОСОБА_1 , яке у відповідності з доказами, нібито було вчинено за рік і два місяці до дня ухвалення судом першої інстанції оскаржуваної постанови.

Окрім того, в порушення ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП ОСОБА_1 під час складання протоколу не було роз`яснено його права. Більше того, працівники поліції ввели його в оману, щодо наслідків відмови від проходження встановленого порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Після зупинки, ОСОБА_1 повідомив поліцейських, що він поспішає, і попросив швидше скласти постанову про порушення п.п. 34.1.5 ПДР. Натомість, працівник поліції в порушення ч.2 ст. 266 КУпАП провів огляд ОСОБА_1 за допомогою світла мобільного телефону, і встановив, що нібито у водія присутні ознаки наркотичного сп`яніння оскільки, як йому здається, зіниці ока не реагують на світло.

В подальшому працівниками поліції в порушення процесуальних норм Закону, на водія ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення за п. 2.5. ПДР ( ч.1 ст. 130 КУпАП).

Крім того, апелянт звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд ОСОБА_1 з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння.

Також, захисник зазначає, що свідки заздалегідь розписались в протоколі в місці вказаним поліцейським, а сам протокол складався вже потім у патрульному автомобілі працівників поліції. Свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , були зупинені вже після того, як працівник поліції в порушення ч.2 ст. 266 КУпАП провів огляд ОСОБА_1 за допомогою світла мобільного телефону. Також з пояснень свідків не зрозуміло, яким чином водієві ОСОБА_1 пропонувалось пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, чи пропонувалось йому пройти такий огляд на місці, та у зв`язку з чим він відмовився від проходження огляду у лікаря нарколога.

Окрім того, захисник звертає увагу на те, що поліцейський не відсторонив водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, що у своїй сукупності з іншими доказами свідчить про невідповідність дій поліцейського з процедурою оформлення матеріалів за ст. 130 КУпАП.

Отже, даний факт свідчить про те, що працівники поліції реально не вбачали в стані водія ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння. Вразі наявності реальної, а не вигаданої підозри щодо його наркотичного сп`яніння - поліцейські затримали б транспортний засіб для забезпечення безпеки дорожнього руху, як того вимагає Закон, але цього не зробили.

Таким чином, на думку апелянта, наявні у справі докази, не підтверджують факт порушення водієм ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР України та відповідно наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши доповідь судді,

пояснення захисника Накончука В.В., який підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити

пояснення ОСОБА_1 , який також підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити,

перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАПзавданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно ж з пунктом 12 розділу ІІ Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Отже, відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я є підставою притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як убачається зі змісту судового рішення, суд першої інстанції, дотримуючись вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП, повно, всебічно та об`єктивно дослідив всі обставини справи в їх сукупності, дослідив наявні у адміністративних матеріалах докази, дав оцінку кожному доказу із наведенням відповідних мотивів та дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, належним чином вмотивувавши своє рішення.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння.

Із письмових пояснень свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , відібраних на місці події, убачається, що у їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку.

Наведені пояснення свідків, узгоджуються між собою та об`єктивно підтверджуються наявними у адміністративних матеріалах доказами, зокрема даними протоколу про адміністративне правопорушення, відеозаписом з відео реєстратора з нагрудної камери поліцейського.

У матеріалах справи відсутні будь-які зауваження ОСОБА_1 чи свідків щодо порядку прийняття відмови інспекторами поліції, оформлення протоколу.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП складений у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП. При цьому, ОСОБА_1 ознайомлений зі свої правами та обов`язками, будь-яких пояснень чи зауважень щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення та його змісту ОСОБА_1 не надавав.

Суд апеляційної інстанції критично оцінює наданий суду висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 28.02.2019 року № 002127, оскільки даний огляд був проведений у відсутність працівника поліції, як це передбачено Законом. Крім цього, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, а тому наданий висновок у будь-якому випадку у даному провадженні не може бути належним та допустимим доказом.

Доводи ОСОБА_1 та його адвоката Никончука В.В. про відсутність в діях ОСОБА_1 складу та події правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - необґрунтовані та спростовуються дослідженими у суді документами, яким суд дав оцінку як кожному окремо так і у ї сукупності.

Так, суд першої інстанції, розглядаючи справу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, в повній мірі дотримався вимог закону, належним чином умотивував своє рішення.

Доводи захисника проте, що в протоколі зазначено, що правопорушення вчинено 28.02.2018 року, а не як встановив суд першої інстанції 28.02.019 року, що є підставою для скасування постанови суду та закриття адміністративного провадження, є необґрунтованими.

Так, в суді апеляційної інстанції було переглянуто відеозапис з нагрудної камери поліцейського, з якого чітко вбачається, що дана подія відбулась 28.02.2019 року(а.с.3). Крім того, за заявою ОСОБА_1 до матеріалів провадження було долучено висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 28.02.2019 року, складеному о 9-10 год., щодо ОСОБА_1 за самозверненням (а.с.8). Як вбачається з постанови суду, ОСОБА_1 пояснив в суді першої інстанції, що даний огляд він проходив в той же день. В суді першої інстанції ОСОБА_1 не заперечував щодо дати події, яка встановлена судом. Тому, на думку апеляційного суду, зазначена в протоколі та поясненнях свідків дата «2018 рік» - є опискою.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з будь-якими заявами до працівників поліції з приводу неправомірності їх дій не звертався, будь-яких скарг на неправомірність дій працівників поліції при складанні протоколу не подавав.

Отже, при розгляді даної справи суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, встановлених судом.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення у межах апеляційної скарги не встановлено таких порушень, що унеможливили б прийняття законного та обґрунтованого рішення. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Никончука Володимира Васильовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Подільського районного суду міста Києва від 26 квітня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М.Рудніченко