Справа № 756/5818/19 Головуючий в суді І інстанції - Омельченко М.М.
Провадження № 33/824/3207/2019 Доповідач в суді II інстанції - Свінціцька О.П.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Свінціцької О.П., в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Приступи Ю.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 липня 2019 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02липня2019 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він, 13 квітня 2019 року об 11 годині 40 хвилин керував автомобілем марки «Ford Tourneo», номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Я. Івашкевича, 3 в м. Києві з ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці очей не реагують на світло, блідість обличчя, тремтіння пальців рук), від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

У апеляційній скарзіОСОБА_1 указано на незаконність постанови судді та необхідність її скасування. В обґрунтування доводів апеляційної скарги послався на те, що постанова винесена із порушенням норм чинного законодавства, обставини справи з`ясовані неповно, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Указав, що розгляд справи відбувся без його участі, оскільки він не був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, що свідчить про порушення його права на захист та справедливий судовий розгляд.Також апелянтом зазначено, що поза увагою судді місцевого суду залишилась та обставина, що матеріали справи не містять вільних пояснень свідків факту його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, а міститься лише попередньо заготовлений формуляр пояснень, у якому свідки поставили свої підписи. Апелянт вказав також і на відсутність направлення на проходження медичного огляду на стан сп`яніння, що на його думку свідчило про порушення процедури оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення. Разом з тим, ОСОБА_1 указав, що він не перебував у стані наркотичного сп`яніння, а від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився, оскільки не міг залишити автомобіль без нагляду, тому що здійснював доставку товару. Просив постанову скасувати та закрити провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Вислухавши пояснення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисника, які подану апеляційну скаргу підтримали, підтвердили її доводи та просили її задовольнити, свідка ОСОБА_2 ;

вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з огляду на таке.

Висновки судді місцевого суду про доведеність відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння стверджуються доказами, зібраними у даній справі.

За змістом письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вбачається, що ОСОБА_1 дійсно у їх присутності відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння стверджується відеозаписом, зробленим за допомогою нагрудної камери поліцейського. Фактичні обставини вчиненого адміністративного правопорушення вбачаються і із протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 330482 від 13.04.2019 року.

Дослідивши указані докази та надавши їм належну юридичну оцінку, суддя місцевого суду дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність того, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст. 130 КУпАП та на законних підставах наклав на нього стягнення в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, належним чином мотивувавши своє рішення.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про недоведеність вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП у виді відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння не ґрунтуються на матеріалах справи.

З об`єктивної сторони адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП може проявлятись у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння визначені ст. 266 КУпАП, п.2.5 ПДР України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 (в подальшому Інструкція). За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння. Відповідно до п.2 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Наведене дає підстави стверджувати те, що у ході провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння підлягає доведенню факт керування особою транспортним засобом, наявність ознак наркотичного сп`яніння, пропозиція/вимога пройти огляд на стан сп`яніння та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду. Лише при наявності усіх зазначених обставин поліцейських може складати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП вчинене у формі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Суддя ухвалює рішення про притягнення особи до відповідальності у випадку наявності доказів, які доводять кожну із обставин, що в своїй сукупності утворюють об`єктивну сторону даного адміністративного правопорушення.

Цих вимог закону у ході провадження у справі, в тому числі і при ухваленні рішення щодо ОСОБА_1 дотримано у повній мірі. Так ОСОБА_1 у ході з`ясування поліцейськими обставин правопорушення підтверджувався факт керування ним транспортним засобом та факт його зупинки поліцейським. Дані обставини також були підтверджені ОСОБА_1 та свідком ОСОБА_2 в ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Щодо доводів апеляційної скарги та пояснень ОСОБА_1 про незаконність вимоги поліцейських та відсутність у нього ознак наркотичного сп`яніння, то вони не ґрунтуються на матеріалах справи. Ознаки наркотичного сп`яніння, які стали підставою для вимоги про проходження огляду на стан сп`яніння, поліцейськими викладені у протоколі про адміністративне правопорушення. Суд при цьому зважає на те, що підставою для висунення вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння є суб`єктивне припущення поліцейського про перебування особи у стані наркотичного сп`яніння, яке ґрунтується на наявності у особи ознак наркотичного сп`яніння, перелік яких визначений у п.4 розділу І Інструкції. Відповідно до наявного в матеріалах справи відеозапису поліцейські повідомили ОСОБА_1 про наявність ознак наркотичного сп`яніння. Після такого повідомлення будь-яких зауважень від ОСОБА_1 не надходило. У зв`язку із викладеним суд вважає, що зазначена обставина не є такою, яка дає підстави для скасування постанови судді щодо ОСОБА_1 .

Не ґрунтуються на матеріалах справи доводи апеляційної скарги, які стосуються свідків, що були задіяні у ході фіксації адміністративного правопорушення.

Так, із зазначеного вище відеозапису вбачається, що у ході фіксації вчиненого адміністративного правопорушення були присутні свідки, відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 вчинив у присутності двох свідків. Ці свідки засвідчили таку відмову у протоколі про адміністративне правопорушення та надали письмові пояснення, які знаходяться у матеріалах адміністративної справи. Суд звертає увагу на те, що за своїм змістом письмові пояснення свідків відповідають фактичним обставинам події, об`єктивно зафіксованим на згаданому вище відеозаписі. У зв`язку із цим пояснення свідків визнаються судом належними та допустимими доказами.

Не ґрунтуються як на матеріалах справи, так і на вимогах закону доводи апеляційної скарги в частині порушення поліцейськими порядку виявлення та фіксації відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Сама процедура пропозиції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння та фіксація відмови ОСОБА_1 від проходження такого огляду була проведена у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП та положень Інструкції. При цьому суд вважає, що у випадку відмови водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, поліцейські не зобов`язані видавати йому відповідне направлення. У будь-якому разі, зазначені вище нормативні документи не містять категоричної норми, яка би зобов`язувала поліцейських видавати таке направлення за наявності відмови від проходження огляду на стан сп`яніння. При цьому суд звертає увагу на те, що вимога поліцейського про необхідність проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння була доволі чіткою і зрозумілою для сприйняття, а відмова ОСОБА_1 була такою, яка не ставила під сумнів факт відмови, що указує на наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Також суд вважає, що мотиви відмови від проходження огляду на стан сп`яніння не мають значення для висновків про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Інші доводи, які наведені ОСОБА_1 у апеляційній скарзі не дають підстав для визнання незаконною та необґрунтованою ухваленої щодо нього постанови та її скасування.

Суд вважає, що у ході розгляду цієї справи у суді першої інстанції із належною повнотою були доведені як подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП так і вина ОСОБА_1 у його вчиненні.

Суд звертає увагу на те, що розгляд цієї справи був проведений у відсутності ОСОБА_1 , чим були порушені його процесуальні права, у тому числі і право на захист.

Проте, ці права ОСОБА_1 були поновлені у суді апеляційної інстанції, де він приймав участь у судовому засіданні, був представлений захисником, мав можливість висунути усі аргументи та надати усі докази на свій захист. Проте, наведені ОСОБА_1 і його захисником аргументи та надані докази не спростовують висновків, зроблених суддею у постанові від 02 липня 2019 року, не указують на незаконність цієї постанови та на необхідність її скасування. У зв`язку із викладеним суд приходить до висновку, що наведена обставина не може бути підставою для скасування постанови від 02.07.2019 року, ухваленої щодо ОСОБА_1 .

Підстав для скасування чи зміни постанови судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02.07.2019 щодо ОСОБА_1 суд не знаходить, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючисьст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02.07.2019 щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Свінціцька