Провадження №3/760/758/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року суддя Солом'янського районного суду м. Києва Курова О.І., при секретарі Власенко А.А., за участю прокурора Кучера Ю.М., адвоката Степанова О.Л., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Київського міського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності молодшого інспектора роти №1, старшого сержанта поліції ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Черкаської обл., Городищенського р-ну, с. Вербівка, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, працюючого в Управлінні поліції охорони з фізичної безпеки у місті Києві, за частиною 1 статтею 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про вчинення адміністративного правопорушення № 59/2018 від 20.12.2018 року, ОСОБА_2, молодший інспектор роти №1 Управління поліції охорони з фізичної безпеки у місті Києві старший сержант поліції, як суб'єкт декларування, не своєчасно, без поважних причин, 13.04.2018 року, подав щорічну декларацію за 2017 рік, особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що передбаченого ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_2 зазначив, що отримав електронний цифровий підпис в ПАТ «КБ «ПриватБанк» приблизно в лютому 2017 р. Реєстрацію в електронному кабінеті проводив 17.02.2017 р. Декларацію почав подавати 26.03.2018 р., і тоді вважав, що декларацію було подано успішно, але не отримав на власну електронну скриньку лист-підтвердження про те, що декларацію було прийнято на опубліковано в публічній частині Єдиного державного реєстру осіб уповноважених на виконання функцій держави або органів місцевого самоврядування. Лише 13.04.2018 р. пересвідчився в тому, що його декларація відсутня і тоді почав подавати декларацію повторно, після чого на його електронну скриньку уже прийшло повідомлення, що його декларацію прийнято та опубліковано в публічній частині реєстру. Зазначив, що в період часу з 02.01.2018 р. по 05.01.2018 р. перебував на стаціонарному лікарняному та з 10.01.2018 р. по 15.01.2018 перебував на амбулаторному лікуванні.

Адвокат Степанов О.Л. просив закрити провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_2 у зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Крім того, зазначив, що ОСОБА_2 не мав умислу на порушення вимог фінансового контролю чи переслідував будь-який корупційний інтерес.

Прокурор Кучер Ю.М. в судовому засіданні просив визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, оскільки вважає, що його вина підтверджується зібраними по справі доказами.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, думку прокурора, адвоката, дослідивши матеріали справи, суддя приходить наступного висновку.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність; корупція - використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов'язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов'язаних з ними можливостей.

Склад правопорушення - це наявність об'єктивних та суб'єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу в цілому.

Таким чином, вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного корупційного правопорушення, крім іншого, необхідно враховувати наявність суб'єктивної сторони даного правопорушення, яка виходячи із поняття корупційного правопорушення, викладеного в ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання корупції», завжди характеризується умисною формою вини.

Окрім цього, відповідно до положень ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Вина є одним з елементів суб'єктивної сторони будь-якого правопорушення, а тому юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при винному вчиненні забороненого діяння чи бездіяльності.

Так, суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. Це випливає з аналізу ст. 10 КУпАП (адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків) та ст. 11 КУпАП (адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачати). Зважаючи на те, що законом в диспозиції даної статті не визначені наслідки порушення вимог фінансового контролю, логічним є висновок про те, що вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Такої ж думки притримуються судова палата у кримінальних справах Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка у своєму інформаційному листі щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією від 22 травня 2017 року, зазначила, що суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

При дослідженні долучених до матеріалів справи доказів, зокрема витяга щодо послідовності дій користувача з «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», ОСОБА_2 розпочав заповнення декларації 26.03.2018 (11:26:45) натиснув кнопку «Нова декларація на основі цієї», 13.04.2018 (13:02:45) «Подати документ», 13.04.2018 (13:02:59) «Подання документу підтверджено ЕЦП, документ подано».

Відповідно до вимог ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно вимог ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування п. 2 ст. 6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини» (Eur. Court H.R. Kadubec v. Slovakia, Judgment of 2 September 1998. Reports. 1998 VI), представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення, і, отже ст. 6 не може бути застосована. Однак Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу. Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку на підставі законно добутих доказів.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, пояснень особи, відносно якої складено протокол та підтверджується роздруківкою з «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», ОСОБА_2 ще 26.03.2018 року вчиняла послідовні дії користувача ІТС Реєстр на подання декларації та натиснула кнопку «Подати документ», проте не підтвердила подання документу шляхом накладення на нього електронного цифрового підпису. 13.04.2018 року ОСОБА_2 ще раз подав декларацію та підтвердив подання документу шляхом накладення ЕЦП. Тобто, по суті він вчинив усі необхідні дії пов'язані з заповненням декларації, чернетка якої була зареєстрована на офіційному сайті.

Зважаючи на та, що ОСОБА_2 не мав прямого умислу на вчинення адміністративного правопорушення, оскільки заповнив декларацію вчасно, і вважав її поданою, у нього були відсутні мотиви вчинити порушення закону, він не бажав його порушувати, приходжу до висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, що робить неможливим притягнення його до адміністративної відповідальності за даною статтею.

Крім того, при дослідженні матеріалів справи встановлено, що 13.04.2018 року фактично подано електронну декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що датою вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією є дата фактичного подання електронної декларації особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, тобто 13.04.2018 р.

Датою виявлення адміністративного правопорушення зазначено факт встановлення складу правопорушення пов'язаного з корупцією згідно протоколу від 20.12.2018 р. Однак, суд із цим висновком не погоджується, оскільки як вбачається з листа від 07.06.2018 р. №44-01/25167/18 Національного агентства з питань запобігань корупції підписаного заступником керівника Департаменту - керівника відділу проведення повних перевірок уповноваженої особи ОСОБА_3, агентством встановлено, що ОСОБА_2 перебуваючи на відповідних посадах в Управлінні поліції охорони з фізичної безпеки в м. Києві несвоєчасно подано щорічну декларацію за 2017 рік, тобто на той момент вже було виявлено факт несвоєчасного поданням ОСОБА_2 декларації. Отже, датою виявлення адміністративного правопорушення суд вважає дату 07.06.2018 року.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 280, 287, 288 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного корупційного правопорушення - закрити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Солом'янський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.І. Курова