Провадження № 3-зв/263/1/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2019 року суддя Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області ОСОБА_1, розглянувши заяву ОСОБА_2 про відвід судді Соловйова О.Л. у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

07.02.2019 року до Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області надійшла заява ОСОБА_2 про відвід судді Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області ОСОБА_3 по справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП. В обґрунтування вимог заяви зазначено, що 21.01.2019 року його захисником було подано клопотання про повернення матеріалів справи для належного дооформлення до УПП в Донецькій області. До теперішнього часу вищевказане клопотання суддею не розглянуто, рішення про повернення адміністративного протоколу для належного дооформлення не прийнято. Вищевказані дії судді Соловйова О.Л. викликають в нього сумнів в його неупередженості, тому вважає, що він підлягає відводу.

ОСОБА_2 та його представник - адвокат ОСОБА_4 у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили.

Перевіривши матеріали поданої заяви, ознайомившись із матеріалами справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що заява про відвід судді не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов'язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді.

За приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характер або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб'єктивний та об'єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб'єктивного та об'єктивного критеріїв. Щодо суб'єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з'являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з'являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об'єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

В кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 у справі №5-15п12).

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що обставини, зазначені в заяві ОСОБА_2 як підстави для відводу, не підтверджені жодним доказом, не можуть викликати сумнів у неупередженості судді, чи свідчити про його певну особисту заінтересованість, прихильності, уподобання стосовно однієї з сторін у справі, а процесуальні дії чи рішення судді не є підставою для його відводу.

Відтак, заява про відвід головуючому у справі судді є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

За таких обставин, керуючись ст. ст. 251, 252, 279 КУпАП, суд -

ПОСТАВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про відвід судді Соловйова О.Л. у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Л.Г.Шатілова