н/п 3/174/118/2019
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

27 вересня 2019 року м.Вільногірськ

Суддя Вільногірського міського суду Дніпропетровської області Борцова А.А., з участю секретаря - Шарапової О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення по ст.185 КУпАП відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Вільногірську Дніпропетровської області, громадянина України, працює налагоджувальником ТОВ «Скляний Альянс», зареєстрований по АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ,-

якому згідно ст.268 КУпАП роз`яснені його права та обов`язки,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 098207 від 11.07.2019 року, складеного інспектором Вільногірського ВП Андруцьким В ОСОБА_2 С., ОСОБА_1 , 11.07.2019 року, о 13 годині 30 хвилин, знаходячись у п`яному вигляді по вул АДРЕСА_2 Промислова АДРЕСА_3 , вчинив дрібне хуліганство, яке виразилося у висловлюванні грубою нецензурною лайкою, на неодноразові вимоги припинити протиправні дії не реагував, чим самим вчинив злісну непокору працівникам поліції.

Дії ОСОБА_1 посадовою особою кваліфіковані за ч.1 ст.185 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав і пояснив, що 11.07.2019 р. разом з ОСОБА_3 був у кафе «Берлога». Він сидів за столом, а ОСОБА_3 пішов до барної стойки замовити напої. Також в кафе знаходилися поліцейські, які обідали, а ОСОБА_3 почав на них пильно дивився, один з них спитав, чого він так дивиться, ОСОБА_3 сказав, що куди хоче, туди і дивиться. Коли працівники поліції вийшли на вулицю, то ОСОБА_3 пішов за ними, навіщо, не казав. Його довго не було, тому хвилин через 5-10 пішов за ним на вулицю. Побачив, що ОСОБА_3 розмовляє з трьома працівниками поліції на підвищених тонах. Підійшов до них, почав звати ОСОБА_4 до приміщення, але він не реагував. Поліцейські почали ОСОБА_5 заламувати руки за спину, щоб надіти кайданки, він кинув йому свій телефон і сказав, щоб знімав це, після цього поліцейські підійшли і до нього, також заламали руки, одягли кайданки і посадили в машину та разом з Полтавцем повезли до лікарні проходити огляд на стан сп`яніння. Він дійсно був п`яним, але це не заперечував. Потім поїхали до відділку, де склали протокол та відпустили. Він в той день до бармена на чіплявся, нецензурно не лаявся.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні показала, що працює барменом в кафе «Берлога» Не пам`ятає, чи був ОСОБА_1 в кафе 11.07.2019 р., конфлікту в кафе в той день не було, ніхто нецензурно не лаявся, вона обслуговувала відвідувачів в той день одна, до неї особисто ніхто не чіплявся, поліцію вона не викликала. Бачила, що між Полтавцем та чоловіками в барі, але чи були це працівники поліції, вона стверджувати не може, виникла розмова, потім вони усі вийшли на вулицю. Оскільки ОСОБА_3 та хлопці, що були з ним не розрахувались за замовлення, вона вийшла за ними на вулицю. Побачила їх, один з них простягав руки для наручників, після цього їх повели до автомобіля, при цьому вони не чинили опір працівникам поліції.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що 11.07.2019 р. разом з ОСОБА_8 були в кафе « Берлога». Там також знаходилися поліцейські, він пильно подивися на дівчину поліцейську, це помітив працівник поліції та спитав, чому він так пильно дивиться. Відповів: «А чому неможна?», поліцейський сказав, що не можна. Виникла словесна суперечка, але ніяких неправомірних дій він не вчиняв. Вийшли на вулицю, де кинув ОСОБА_1 свій телефон та сказав, щоб він усе знімав, але поліцейські наділи на нього кайданки, доставили до лікарні для проходження освідування на стан сп`яніння, а потім в відділ, де склали протокол. В барі нецензурно не висловлювалися, до бармена на чіплялися, не лаялися.

Вислухавши ОСОБА_1 , свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що провадження по справі підлягає закриттю по наступним підставам.

Так, згідно ч.1 ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, в тому числі, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до Постанови Верховного Суду України № 8 від 26.06.1992 р. « Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів», злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

В судовому засіданні встановлено, що 11.07.2019 р. у приміщенні кафе «Берлога» між невстановленим працівниками поліції та ОСОБА_7 на побутовому ґрунті виник конфлікт, на виклик невстановленої особи прибули працівники поліції, якими ОСОБА_7 та ОСОБА_1 було затримано та доставлено до Вільногірського ВП, де складено протокол про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, даний протокол складено з порушеннями вимог ст.256 КУпАП, а саме: в описовій частині протоколу не конкретизована об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП в діях ОСОБА_1 , зокрема не зазначено, які вимоги йому висувалися, якою саме посадовою особою, чи перебувала дана особа при виконанні посадових обов`язків, на чию адресу він висловлювався нецензурною лайкою, в судовому засіданні ОСОБА_1 цей факт заперечує, а свідок ОСОБА_6 , яка була безпосереднім очевидцем цієї події, ці обставини також не підтвердила, пояснивши, що дійсно між працівниками поліції та ОСОБА_7 був конфлікт, однак її уваги цей конфлікт не привернув, нецензурної лайки вона не чула, громадський порядок не порушувався, до відділку поліції з викликом не зверталася, коли приїхав наряд поліції, бачила як ОСОБА_7 та ще одного хлопця повели до службового автомобілю, чи був це ОСОБА_1 , сказати не може.

При таких обставинах, суд критично оцінює рапорт помічника чергового Галушко Ю.Ю ОСОБА_2 про надходження даного повідомлення саме від бармену кафе «Берлога», тобто ОСОБА_6 , оскільки остання цей факт в судовому засіданні заперечує.

Також, суд не приймає у якості допустимих доказів по справі рапорти працівників поліції ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , оскільки останні, будучи належним чином повідомлені про місце і час розгляду справи судом, в судове засідання не прибули, заходи процесуального примусу чинним КУпАП не передбачені, тому можливості їх безпосереднього допиту в судовому засіданні з попередженням про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві свідчення вичерпані, а вказані рапорти не можуть бути беззаперечними доказами вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Інші очевидці цієї події, зокрема працівники поліції, з якими у ОСОБА_7 безпосередньо виник конфлікт, не встановлювалися та не опитувалися, що унеможливлює їх допит в судовому засіданні, а будь-яких інших належних та допустимих доказів на підтвердження факту порушення особисто ОСОБА_1 громадського порядку та невиконання законних вимог працівників поліції щодо припинення цих дій, матеріали справи не містять.

До того ж, обставини, зазначені у протоколі, не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки згідно з протоколом, подія правопорушення мала місце по вул.Промислова,12, а згідно з матеріалами справи - в барі «Берлога», що в судовому засіданні підтвердили свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Як і в Конституції, так і в міжнародних актах (Загальна декларація прав людини, Конвенція про захист прав людини та основних свобод, Міжнародний пакт про громадянські і політичні права), йдеться про застосування принципу презумпції невинуватості у справах про притягнення до відповідальності за скоєння кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Таким чином, адміністративне правопорушення та кримінальне правопорушення мають аналогічний склад, а їх відмежування один від одного проводиться за ступенем суспільної небезпеки, тому з урахуванням принципу верховенства права, презумпція невинуватості діє у всіх випадках звинувачення людини (суб`єкта приватного права) державою, в тому числі, і в разі притягнення особи до відповідальності за адміністративні правопорушення.

Крім того, приписами ст.129 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини.

Відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України є частиною національного законодавства України.

Враховуючи вищевказані вимоги та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17 липня 1997 року Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст.32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів: (п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 р., заява №21037/05; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р., заява № 29644/10; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013 р., заява №12167/04).

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року (справа № 21-183а13), також аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2014 року у справі № 21-519а14.

Таким чином, оскільки об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, в діях ОСОБА_1 при складенні протоколу не конкретизована та не відповідає фактичним обставинам справи, встановленим в судовому засіданні, належних та допустимих доказів його винної поведінки матеріали справи не містять і не надані суду під час розгляду справи, тому, тому поза розумним сумнівом, вина ОСОБА_1 , що є необхідним елементом суб`єктивної сторони кожного правопорушення, не доведена.

При таких обставинах, суд дійшов висновку, що склад правопорушення, передбачений ст.185 КУпАП, в діях ОСОБА_1 відсутній, а провадження по справі підлягає закриттю.

Оскільки будь-яке стягнення на ОСОБА_1 не накладається, то судовий збір з нього стягненню не підлягає.

Керуючись ст. 40-1, 185, п.1 ст.247, ст.284 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 по ст.185 Кодексу України про адміністративні правопорушення- закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Судовий збір віднести на рахунок держави.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Дніпровського апеляційного через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області.

Суддя: підпис А.А.Борцова