Провадження № 33/4820/454/19
Категорія: ст. ст. 124, 122-4, ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Федорова Н. О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2019 року м. Хмельницький

Суддя Хмельницького апеляційного суду Федорова Н.О., з участю секретаря судового засідання Купельської Н.П., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому його апеляційну скаргу на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 3 грудня 2018 року, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 3 грудня 2018 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, працюючого водієм МКП «Хмельницькводоканал»,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення:

-за ст. 122-4 КУпАП у виді штрафу, в сумі 255 грн.;

-за ст. 124 КУпАП у виді штрафу, в сумі 340 грн.;

-за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу, в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

На підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп.

За постановою суду, 18 листопада 2018 року об 11 год. в м. Хмельницькому по вул. Профспілкова, ОСОБА_1 керував транспортним засобом АС АС-G 2705 ВП6, н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку. Окрім того, ОСОБА_1 , не вибравши безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, допустив наїзд на електроопору, внаслідок чого транспортний засіб та електроопора отримали механічні пошкодження, після чого покинув місце події, чим порушив п. 2.5, п. 12.1, п.2.10 «а» Правил дорожнього руху.

Непогоджуючись з постановою суду, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

Вважає постанову незаконною та необґрунтованою.

Відомості, вказані у протоколі про адміністративне правопорушення серії БВ № 232838 від 18 листопада 2018 року, не відповідають дійсності, оскільки він не керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, а вжив спиртні напої після дорожньо-транспортної пригоди.

Не взято до уваги і того, що транспортний засіб перебував у нерухомому стані, а він знаходився біля такого, що виключає його відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Працівниками поліції не пропонувалось проходити огляд на стан сп`яніння.

Особи, вказані у протоколі, не були свідками керування транспортним засобом, а лише посвідчили відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, що свідчить про недопустимість вказаних доказів.

При накладенні стягнення, судом не було враховано того, що він працює на посаді водія з 1989 року, характеризується позитивно, є інвалідом ІІІ групи загального захворювання.

Суд першої інстанції не врахував положень ст. 24 КУпАП та призначив покарання у виді штрафу із позбавленням права керування транспортними засобами, що ставить його у скрутне становище, оскільки він не має іншого способу заробітку.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який просить постанову суду скасувати, перевіривши матеріали справи та доводи, що містяться в апеляційній скарзі, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд при її розгляді дотримався зазначених вимог закону.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, в поданій апеляційній скарзі не оспорюються, а тому, відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційним судом не переглядаються.

Хоча ОСОБА_1 винним себе не визнав, його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, досліджених як судом першої інстанції, так і апеляційним судом. Зокрема даними:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 232838 від 18.11.2018 року, згідно яких 18 листопада 2018 року о 9 год. 30 хв. в м. Хмельницькому по вул. Профспілкова, ОСОБА_1 керував автомобілем АС АС-G 2705 ВП6, н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, нечітка мова, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху (а.с.1);

- акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно яких водій ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на місці зупинки транспортного засобу у присутності двох свідків - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.2);

- письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які пояснили, що 18 листопада 2018 року були запрошенні працівниками поліції в якості свідків під час того як поліцейські пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, на що останній відмовився, після чого йому було запропоновано пройти огляд в медичному закладі, на що водій також відмовився (а.с.3);

- письмових пояснень ОСОБА_1 , згідно яких 18 листопада 2018 року на перехресті вул. Вінницька та вул. Профспілкової не впорався з керуванням та допустив зіткнення з електроопорою. Не побачив, що така отримала пошкодження, з`їхав з місця події (а.с.5).

Відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу також підтверджується даними відеозаписів, які зафіксовані на відеокамери працівниками поліції, з яких вбачається, що водій ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу та відмовився від поїздки до медичного закладу (а.с.8).

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, відповідальність особи, яка керує транспортним засобом виникає і в разі її відмови від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан сп`яніння.

Суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вищезазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Докази, які б підтверджували їх фальсифікацію, матеріали справи не містять.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адмінправопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, є надуманими, на увагу не заслуговують і спростовуються вищезазначеними доказами.

Доводи апеляційної скарги про те, що він, керуючи транспортним засобом, в стані алкогольного сп`яніння не перебував, оскільки вжив спиртні напої після дорожньо-транспортної пригоди, а отже підстав проходити огляд (продувати прилад Драгер) у нього не було, апеляційний суд до уваги не приймає з наступних підстав.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Від виконання вищевказаних Правил дорожнього руху водій відмовився, за що обґрунтовано і був притягнутий до адміністративної відповідальності.

Твердження про те, що працівниками поліції не пропонувалось пройти огляд на стан сп`яніння є безпідставними та спростовуються даними відеозапису із нагрудних камер поліцейських, із яких вбачається, що останніми було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків та в медичному закладі, від чого останній відмовився.

Доводи про те, що свідки, зазначені у протоколі, не бачили факт керування автомобілем, а лише підтвердили його відмову від проходження огляду, що є неприпустимим, апеляційний суд до уваги не приймає, виходячи з наступного.

Пунктом 4 Розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України 07.11.2015 року № 1395, передбачено, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків відповідного до чинного законодавства.

Тобто, чинне законодавство ставить вимогу про обов`язкову присутність двох свідків під час проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. При цьому, у вказаних нормативних актах не передбачено будь-якої умови про те, що свідками можуть бути лише особи, які були очевидцями керування водієм транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Із наявних у матеріалах справи письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , вбачається, що 18.11.2018 року близько 9 год. 30 хв. вони були свідками відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.

Отже, будь-яких порушень працівниками поліції при оформленні поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення та при пропонуванні ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, апеляційним судом не встановлено.

Посилання апелянта на неврахування судом його стажу роботи на посаді водія, зокрема з 1989 року, позитивну характеристику, наявність інвалідності враховуються судом, проте жодним чином не зменшують ступінь суспільної небезпечності вчиненого адміністративного правопорушення, та не можуть бути підставою для звільнення особи від накладення стягнення, яке передбачено ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи про те, що суд першої інстанції не врахував положень ст. 24 КУпАП та призначив покарання у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, суд до уваги не приймає.

Відповідно ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.

Частиною 2 цією статтею передбачено, що якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Тому, враховуючи вищевказані вимоги закону, суд першої інстанції обґрунтовано призначив покарання у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 рік.

З врахуванням вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що постанова міськрайонного суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття провадження, як того просить апелянт, - відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в :

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 3 грудня 2018 року в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Федорова Н.О.