КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/224/2019
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 січня 2019 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Новов С.О., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, його захисника - адвоката АндрейкаО.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2018 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Оболонського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2018 року

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді накладення штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Цією ж постановою суддя стягнув з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) гривні 40 копійок.

Як встановлено постановою судді, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 30.08.2018 о 22.25 год. керував автомобілем «Тойота», д. н. НОМЕР_1, по вул. Малиновського, 1 в м. Києві з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями порушив п. 2.5 ПДР України.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк для подання апеляційної скарги, скасувати постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 17 жовтня 218 року, провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо нього закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування поданої скарги, скаржник посилається на те, що із винесеною постановою він не погоджується у зв'язку з невідповідністю висновків судді обставинам справи, а також через порушення ним норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, як вказує апелянт, у протоколі він не зазначав, що відмовляється від проходження огляду на стан сп'яніння у найближчому закладі охорони здоров'я, а також, як зазначає апелянт, суддя не звернув уваги на те, що у протоколі не сформульовано, який саме огляд та у який спосіб він має пройти на вимогу поліцейського, у зв'язку з чим йому (апелянту) не зрозуміло в чому його звинувачують, так як суть правопорушення складається з двох частин: 1) керував з ознаками сп'яніння; 2) відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння (якого саме не зазначено), і таким чином, стає незрозумілим, в чому саме він обвинувачується чи в керуванні з ознаками сп'яніння чи відмові від проходження огляду (невідомо якого - алкогольного чи наркотичного).

На думку ОСОБА_2, оскільки в протоколі не сформульовано, який саме огляд апелянт мав пройти на вимогу поліцейського (на стан алкогольного чи наркотичного сп'яніння) та у який спосіб (на місці із застосуванням спеціальних засобів чи в найближчому закладі охорони здоров'я), він не мав можливості надати однозначну відповідь (погоджується чи відмовляється), а тому невірне та нечітке формулювання суті правопорушення позбавило його, як водія, права на захист, адже обвинувачення йому не було зрозумілим, у зв'язку з чим, висновок судді про однозначну відмову апелянта від проходження дійсного запропонованого огляду не узгоджується з матеріалами справи.

Крім того, апелянт зазначає про те, що поліцейськими було порушено порядок проведення огляду на стан сп'яніння, оскільки у протоколі не зазначено, що водієві пропонувалося пройти огляд на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським, а також про те, що водій відмовився від проходження такого огляду, так само, як і від проходження огляду у найближчому закладі охорони здоров'я.

Також, апелянт вказує на те, що у поясненнях свідків теж не зазначено, що водій відмовився від проходження огляду із застосуванням спеціальних технічних засобів, а також від проходження огляду у закладі охорони здоров'я.

Звертає апелянт увагу у своїй скарзі і на те, що у матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан сп'яніння, що свідчить про порушення процедури і спростовує факт вимоги пройти такий огляд у закладі охорони здоров'я та свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоров'я для проходження огляду на стан сп'яніння, і таким чином, водій був позбавлений можливості у встановленому законом порядку пройти відповідний огляд, однак суд не звернув уваги на зазначені обставини і не врахував їх при винесенні оскаржуваної постанови.

Крім того, як зазначає апелянт, матеріали адміністративного провадження не містять доказів його відсторонення від керування та передачі керування іншій уповноваженій особі, що викликають сумнів у законності дій поліцейського при оформленні матеріалів.

Вказує апелянт і на те, що пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не узгоджуються з постановою, що ставить під сумнів достовірність наданих суду матеріалів, оскільки у письмових поясненнях свідків взагалі не вказано, що він був зупинений під час керування автомобілем в стані алкогольного чи наркотичного сп'яніння, а також міститься цілий ряд суттєвих недоліків та помилок стосовно ідентифікації даних свідків та їх адрес, а самі пояснення свідків складені ними не власноручно, а на бланках та з виправленнями одним почерком.

Обґрунтовуючи своє прохання про поновлення строку на оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення апелянт посилається на те, що, в порушення вимог ст. 268 КУпАП, його не було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи, що позбавило його можливості прийняти участь в судовому засіданні, надати пояснення та докази, які мають суттєве значення для розгляду справи по суті.

Крім того, копію оскаржуваної постанови він, ОСОБА_2, отримав лише 01.11.2018, а апеляційну скаргу подав 05.11.2018.

Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та її захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, вважаю, що задоволенню підлягає лише клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, оскільки, враховуючи обставини, наведені в апеляційній скарзі, цей строк було пропущено з поважних причин.

Що ж стосується самої апеляційної скарги, то вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, незважаючи на доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку судді щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зокрема, вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП була встановлена не тільки на підставі протоколу про адміністративне правопорушення від 30 серпня 2018 року серії БР № 164158, який було складено щодо ОСОБА_2 за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку, а й на підставі наявних у справі письмових пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, у присутності яких водій відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, а також відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, на якому зафіксовані обставини вчиненого правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмови ОСОБА_2 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Більш того, з метою перевірки доводів, наведених в апеляційній скарзі ОСОБА_2, судом апеляційної інстанції був досліджений відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівника Управління патрульної поліції у м. Києві, який здійснював оформлення адміністративного правопорушення щодо ОСОБА_2, з якого чітко вбачається, що останній дійсно у присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан саме алкогольного сп'яніння, як на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, так і у лікаря нарколога в закладі охорони здоров'я.

З урахуванням вищенаведеного доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що йому була незрозуміла суть правопорушення, викладеного в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки в протоколі не було сформульовано, який саме огляд він, ОСОБА_2, мав пройти на вимогу поліцейського (на стан алкогольного чи наркотичного сп'яніння) та у який спосіб (на місці із застосуванням спеціальних засобів чи в найближчому закладі охорони здоров'я), а також, що поліцейським було порушено порядок проведення огляду на стан сп'яніння, не можуть бути визнані обґрунтованими, оскільки вони повністю спростовуються наявними у справі доказами, які були оцінені суддею відповідно до вимог ст. 252 КУпАП на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Що ж стосується інших доводів скарги, у тому числі щодо законності дій поліцейського та наявних у справі доказів, зокрема пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, то вони також не можуть бути визнані обґрунтованими та такими, що спростовують законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови.

У зв'язку з цим, доводи, наведені в апеляційній скарзі ОСОБА_2 не можуть бути визнані такими, що відповідають фактичним обставинам та матеріалам справи, а відтак служити підставами для скасування постанови судді про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та закриття провадження у справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

За таких обставин, перевіривши доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, суд апеляційної інстанції вважає необхідним, за наслідками її розгляду, прийняти рішення, яким залишити вказану апеляційну скаргу без задоволення, а постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Оболонського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення щодо нього.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2018 року, відповідно до якої ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду

С.О. Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Тітов М.Ю.