Справа 333/5792/18
Провадження 3/333/1540/18
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 січня 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Холод Р.С., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який працює складачем потягів в АТ «Укрзалізниця», зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №414605 від 20.10.2018 року, 19.10.2018 року о 23 год. 48 хв. у м. Запоріжжі по вул. Космічній, 129 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 21104», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови). Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

До суду адміністративна справа відносно ОСОБА_1 надійшла 25.10.2018 року. Розгляд вказаної адміністративної справи було призначено на 12 год. 30 хв. 19.11.2018 року.

Вказаного дня до канцелярії суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення судового розгляду у звязку з необхідністю належним чином підготуватися до правового захисту і укладання відповідного договору з адвокатом. Розглянувши клопотання ОСОБА_1, суддя задовольнив його і відклав розгляд справи на 10.12.2018 року.

10.12.2018 року у судовому засіданні захисник ОСОБА_1 ОСОБА_2 заявив клопотання про закриття провадження у справі з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. При цьому пояснив, що ОСОБА_1 захворів та не прибув до судового засідання, натомість останній своєї вини у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не визнає, виходячи з такого.

ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан спяніння і це підтверджується відеозаписом, доданим до протоколу про адміністративне правопорушення. В акті огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів відсутня інформація про спеціальний технічний засіб, про дату складання і взагалі не вказано, що водій відмовився від проходження огляду на стан спяніння. Крім того, копію цього акту ОСОБА_1 працівники поліції не вручили.

В направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного спяніння від 19.10.2018 року також не зазначено за допомогою якого спеціального технічного засобу проводився огляду на місці зупинки автомобіля, а лише вказано, що ОСОБА_1 не доставлявся до медичного закладу у звязку з відмовою. Насправді працівники поліції позбавили останнього права пройти медичний огляд, так як його у медичний заклад не доставляли, хоча ОСОБА_1 і не відмовлявся від цього.

Свідки, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, фактично були відсутні під час оформлення матеріалу, що підтверджується відеозаписом, долученим працівниками поліції. Текст пояснень свідків, що маються у матеріалі про адміністративне правопорушення, виконано різними чорнилами та почерком. Вказані порушення процесу фіксації адміністративного правопорушення не дають можливість прийняти рішення щодо винуватості ОСОБА_1

У звязку з виявленими суперечностями і порушеннями під час складання матеріалу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, захисник ОСОБА_2 заявив клопотання про виклик у судове засідання працівника поліції ОСОБА_3, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, свідків, зазначених у протоколі, а також ОСОБА_4, який знаходився в автомобілі ОСОБА_1 під час подій. Розглянувши клопотання, суддя дійшов до висновку про задоволення клопотання захисника, відкладення розгляду справи, виклик працівника поліції і свідків.

У судовому засіданні 18.12.2018 року ОСОБА_1 свою вину у скоєнні адміністравтиного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не визнав і пояснив, що 19.10.2018 року, приблизно о 23 год. 45 хв., він перебував в автомобілі «ВАЗ 21104», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 разом із своїм знайомим ОСОБА_4 на вул. Космічній, 129 у м. Запоріжжі. В цей час до них підїхали працівники поліції, які попросили предявити документи, що він і зробив. В той момент він не керував автомобілем, так як транспортний засіб стояв припаркований збоку дороги і не заважав руху. Двигун автомобіля був виключений, але були включені фари в автомобілі та горіло світло у салоні. Поліцейських було троє: двоє чоловіків і жінка. Поліцейські запідозрили, що він знаходиться у стані спяніння, хоча це не відповідало дійсності. Хтось із поліцейських запропонував подихати у «Драгер» та пройти огляд на стан спяніння. Він не відразу зрозумів, що від нього хочуть працівники поліції, так як останні чітко не пояснили процедуру проходження огляду. Він не відмовлявся від проходження огляду при свідках, так як останні зявилися пізніше, коли працівник поліції складав протокол.

ОСОБА_5 пояснила, що вона працює патрульним поліцейським і ввечері 19.10.2018 року, приблизно о 23-00 год., разом із своїм напарником ОСОБА_6 здійснювали патрулювання на службовому автомобілі по вул. Космічній у м. Запоріжжі. Коли біля кіоску купляла кофе, то замітила ОСОБА_1 і свідка ОСОБА_4, які також були біля кіоску і вживали алкогольні напої. Після цього, вони переїхали на інший бік вулиці і зупинилися. Через деякий час, вони побачили, що автомобіль «ВАЗ 2110», біля якого був ОСОБА_1 почав рухатися по вул. Космічній, тому вони розвернулися і зупинили вказаний автомобіль, за кермом якого перебував ОСОБА_1 Автомобіль останнього зупинили так як перед початком руху у транспортному засобі не було включено покажчик повороту. ОСОБА_1 на їх вимогу предявив документи. Враховуючи, що у водія були наявні ознаки спяніння, її направник ОСОБА_6 запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу і у медичному закладі. ОСОБА_1 відмовився від проходження, тому вони запросили двох свідків, і при них водій аналогічно відмовився від проходження огляду. Те, що ОСОБА_1 перебував у стані спяніння, не було сумнівів. На це вказувала поведінка останнього, запах з порожнини рота, порушення мови. Свідків відмови запрошував ще один їх напарник ОСОБА_7 Стосовно різного почерку у поясненнях свідків, ОСОБА_5 зазначила, що дійсно пояснення приймав ОСОБА_7, який і склав процесуальні документи, а вона лише їх підписала, але фактично їх не складала. Чому в ОСОБА_5 огляду на стан алкогольного спяніння не вказана дата складання процесуального документу, а також відносно кого складався цей акт, вона пояснити не може.

Свідок ОСОБА_4 пояснив, що 19.10.2018 року, приблизно о 23 год. 45 хв., він перебував в автомобілі «ВАЗ 21104», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 разом із своїм знайомим ОСОБА_1 на вул. Космічній, 129 у м. Запоріжжі. В автомобілі вони сиділи і спілкувалися, а він під час розмови ще вживав алкогольні напої. В той же час до них підїхали працівники поліції, які попрохали ОСОБА_1 предявити документи, що останній і зробив. В момент, коли підїжджали поліцейські, двигун автомобіля не працював, а горіли лише фари у транспортному засобі та світло в салоні автомобіля.

У судове засіданні свідки ОСОБА_8 і ОСОБА_9 не прибули. Свідок ОСОБА_8 була повідомлена судовою повісткою з рекомендованим повідомленням та шляхом телефонограми. Остання секретарю судового засідання пояснила, що прибути у судове засідання не може, так як знаходиться поза межами м. Запоріжжя, а саме: у м. Києві, де навчається. Свідок ОСОБА_9 на дзвінки секретаря судового засідання за номером телефона, вказаному у поясненнях останнього, взагалі не відповів, так як була обмежена можливість прийняти дзвінок.

Після дослідження відеозапису, долученого працівниками поліції до матеріалу, враховуючи неявку у судове засідання свідків, суд прийняв рішення про відкладення розгляду справи і повторний виклик вказаних свідків, а також працівника поліції ОСОБА_7

15.01.2019 року у судове засідання свідки ОСОБА_8 і ОСОБА_9, а також працівник поліції ОСОБА_7 не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

При дослідженні матеріалів адміністративної справи встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення серії БД №414605 від 20.10.2018 року відносно ОСОБА_1 має виправлення, а саме у викладенні суті адміністративного правопорушення. Крім того, вказаний процесуальний документ складений різними почерками: дані свідків записані іншим почерком, чим решта тексту протоколу.

Відповідно до п.п. 7, 11 Розділу ІІ «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», затвердженої наказом МВС України №1376 від 06.11.2015 року (надалі Інструкція №1376) не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також при складанні протоколу про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, розяснюються її права, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП.

Аналогічну норму щодо розяснення прав і обовязків особі, яка притягається до адміністративної відповідальності містить ч.4 ст.256 КУпАП.

Під час дослідження відеозапису (файл «» 01 хв. 20 сек.), долученому до матеріалів справи встановлено, що працівник поліції ОСОБА_3, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, взагалі не розяснювала будь-які права ОСОБА_1 Також судом встановлено, що суть адміністративного правопорушення, яке було розяснено на місці складання протоколу відрізняється від тексту суті правопорушення, зазначеного у протоколі. Цим пояснюється і відповідні виправлення у процесуальному документі.

Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_1 керував автомобілем 19.10.2018 року о 23 год. 48 хв. Водночас, при дослідженні відеозапису (файл «) встановлено, що 19.10.2018 року о 23 год. 37 хв. працівники поліції вже спілкуються з ОСОБА_1 біля автомобіля і останній на той вже час не керував транспортним засобом.

Враховуючи вказані неточності і виправлення у протоколі, складання його різним почерком та відсутність факту розяснення ОСОБА_1 вимог ст. ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України і ст.268 КУпАП, суд дійшов до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення відносно останнього складений із порушеннями.

Відповідно до вимог ч.ч. 2,3 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного спяніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного спяніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоровя.

Згідно п.6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року №1103 (далі Порядок №1103) водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейськими для проведення огляду до відповідного закладу здоровя.

Відповідно до п.п. 3, 5 Розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України від 09.11.2015 року №1452/735 (далі Інструкція №1452/735) огляд на стан алкогольного спяніння водія транспортного засобу здійснюється поліцейськими, які мають спеціальні звання. Перед проведенням огляду на стан спяніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан спяніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Твердження ОСОБА_1, що він фактично не відмовлявся від проходження медичного огляду не спростовуються матеріалами справи.

В матеріалах справи мається ОСОБА_3 огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому відсутня дата його складання та не зазначено відносно якої особи був складений цей ОСОБА_3. Також, не зрозуміло, який пропонувався при цьому застосовувати технічний засіб, так як в ОСОБА_3 зазначено алкотест «Драгер» без зазначення його марки.

З дослідженого відеозапису (файл «) вбачається, що працівники поліції ОСОБА_1 запропонували пройти огляд на стан спяніння таким чином: «Ви будете проходити на Драгері і у медичному закладі?», «Ви будете продуватися?», тобто фактично не конкретизувавши і не розяснивши порядок проходження огляду.

У подальшому, при розмові з ОСОБА_1 працівник поліції у затверджуваній формі зазначив: «У будь-якому випадку на Вас буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП». Проте, на той момент у працівників були відсутні результати огляду на стан спяніння у ОСОБА_1 і останній не відмовлявся від проходження огляду.

В ході дослідження відеозапису (файл «13», час 0 хв. 48 сек.) встановлено, що на питання працівника поліції про проходження огляду на стан спяніння, ОСОБА_1 відповів: «Я не знаю, я після поховання». З цієї відповіді поліцейський дійшов висновку, що ОСОБА_1 відмовляється від проходження огляду, при цьому зазначивши: «Свідки, Ви чули, що він відмовився від проходження». У інших досліджених відеозаписах відсутні факти відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан спяніння.

В цьому випадку з наданих працівниками поліції матеріалів неможливо встановити волевиявлення ОСОБА_1 щодо згоди/незгоди на проходження огляду на стан спяніння.

Враховуючи досліджені у судовому засіданні відеозаписи і факт неявки у судове засідання свідків, вказаних у протоколі, суд бере до уваги відомості, повідомлені ОСОБА_1

Отже, враховуючи чітко визначений законодавцем механізм проведення огляду на стан спяніння, суд у даному випадку дійшов висновку про порушення порядку проведення поліцейськими огляду ОСОБА_1 Частина 5 статті 266 КУпАП передбачає, що огляд особи на стан алкогольного спяніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Доводи ОСОБА_1, що він не керував транспортним засобом в той момент, коли підїхали працівники поліції, а лише перебував за кермом автомобіля з виключеним двигуном також не спростовуються матеріалами справи. Відеозаписи, надані суду працівниками поліції, підтверджують той факт, що патрульні поліцейські підїхали до автомобіля ОСОБА_1 у той момент, коли транспортний засіб останнього не рухався. Цей факт у судовому засіданні підтвердив і свідок ОСОБА_4 Крім того, з відеозапису (файл «) встановлено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_4 на місці складання протоколу про адміністративного правопорушення відразу вказували про це працівникам поліції.

Відомості, отримані від свідків ОСОБА_8 і ОСОБА_9, суддя вважає неналежними доказами, враховуючи пояснення працівника поліції ОСОБА_3 щодо порядку прийняття пояснень свідків (складання процесуальних документів одним працівником поліції (ОСОБА_7Г.), а підписання пояснень іншим поліцейським (ОСОБА_5С.)), а також відсутності можливості підтвердити ці данні у судовому засіданні через неявку до суду вказаних свідків.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суддя керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).

Зважаючи на характер та суворість адміністративного стягнення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд вважає, що провадження відносно ОСОБА_1 у розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є кримінальним. Відповідно воно підпадає під визначення «кримінальної процедури» у розумінні статті 4 Протоколу № 7 вказаної Конвенції.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою не спростованих презумпцій.

Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної ОСОБА_2 України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, суддя вважає, що по справі відсутні належні докази, оцінивши які, можливо було б дійти до безсумнівного висновку стосовно винуватості ОСОБА_1 Враховуючи, що докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому на думку суду, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно з п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 130, 245, 247, 251, 252, 266, 280 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Р.С. Холод