Справа № 740/5472/18 Головуючий у 1 інстанції Олійник В. П.
Провадження № 33/4823/68/19
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2019 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - Оседача М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 грудня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, проживаючий в АДРЕСА_1,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) з накладенням стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням його права керування транспортними засобами на 1 рік.

Стягнуто з особи, притягнутої до адміністративної відповідальності судовий збір на користь держави у сумі 352 грн. 40 коп.

Як встановив суд, ОСОБА_1 13 листопада 2018 року о 10 год. 00 хв. на вул. Корчагіна, м. Ніжина, Чернігівської області, керуючи автомобілем НОМЕР_1, перебував в стані алкогольного сп'яніння, в порушення вимог п. 2.5 ПДР України відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння в присутності двох свідків, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з даним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи належним чином не дослідив всі фактичні обставини, в зв'язку з чим прийшов до хибних висновків з приводу наявності в його діях вини, та прийняв незаконне рішення.

Звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що суд першої інстанції підійшов до розгляду справи формально, оскільки в судове засідання не були викликані для дачі пояснень свідки, які були присутні під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, натомість обмежився лише дослідженням матеріалів справи, в зв'язку з чим було винесене неправомірне, протизаконне рішення. Стверджує, що інформація, що міститься в протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки хоча він і здійснював керування транспортним засобом, проте був тверезим, в зв'язку з чим відсутні підстави притягнення до адміністративної відповідальності. Крім того, вказує на те, що не було дотримано порядку зупинення та затримання його транспортного засобу, за підозри перебування його у стані алкогольного сп'яніння, а також відсторонення його від керування транспортним засобом. Також, звертає увагу суду на те, що в резолютивній частині постанови вказано іншу особу, з якої підлягає стягненню судовий збір, а саме: ОСОБА_2, в той час, як він є ОСОБА_1.

Крім цього, просить поновити пропущений ним строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, оскільки, присутнім в судовому засіданні присутнім не був, а вказану постанову отримав лише 04 січня 2019 року, а для захисту свої прав та складання апеляційної скарги, йому був необхідний час.

Розглянувши викладені в апеляційній скарзі доводи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову судді по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи доводи ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження є обґрунтованими і, на думку суду, є поважними причинами, оскільки отримання ним копії судового рішення 04 січня 2019 року підтверджується зворотнім поштовим повідомленням, що наявне в матеріалах справи, а тому клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню.

За змістом ч. 1 ст. 130 КУпАП притягненню до адміністративної відповідальності підлягають особи, що здійснюють керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно п 2.5. Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно зі ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Із матеріалів справи вбачається, що працівниками поліції був зупинений транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1, який перебував з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, не стійка хода, та від проходження на стан сп'яніння у встановленому законом порядку як за допомогою приладу «Алкотест» та і в умовах лікарні відмовився у присутності двох свідків.

Не зважаючи на невизнання своєї вини ОСОБА_1, вона підтверджується даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, який є документом, що офіційно засвідчує факт вчинення неправомірних дій особою правопорушником, і є одним з джерел доказів, відповідно до якого, ОСОБА_1 13 листопада 2018 року о 10 год. 00 хв. в м. Ніжині, Чернігівської області по вул. Корчагіна керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: різким запахом алкоголю з ротової порожнини та нестійкою ходою, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, як за допомогою спеціального технічного приладу «Алкотест», так і в умовах лікарні відмовився в присутності двох свідків.

Доводи апеляційної скарги про недопустимість цього протоколу як доказу є необґрунтованими, оскільки він складений уповноваженою на те посадовою особою Національної поліції та зміст цього документу відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» №1395 від 07.11.2015.

Крім того, у вказаному документі наявний підпис ОСОБА_1 про ознайомлення його з протоколом та роз'яснення йому прав та обов'язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також в ньому міститься власноручне пояснення особи правопорушника, по суті адміністративного порушення, де зазначено про те, що він випив пляшку пива та керував автомобілем, але у лікарню для огляду на стан сп'яніння їхати відмовляється (а. с. 4).

Викладені в протоколі про адміністративне правопорушення дані були засвідчені власноручними підписами свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які були присутні під час складання вказаного протоколу про адміністративне правопорушення, та достовірність яких не викликає сумнівів у суду.

Таким чином, протокол про адміністративні правопорушення складено вірно, з дотриманням положень ст. 256 КУпАП України, докази в матеріалах справи є послідовними та несуперечливими, повністю дослідженими судом в судовому засіданні, що спростовує твердження апелянта щодо формальності та неповноти розгляду справи.

Твердження особи, яка притягується до адміністративної відповідальності про те, що суду першої інстанції необхідно було викликати в судове засідання для дачі пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, не знайшло свого обґрунтування, оскільки від ОСОБА_1 до суду першої інстанції таке клопотання про виклик свідків для дачі ними пояснень не надходило, а суд, за своїм внутрішнім переконанням, в кожному окремому випадку підходячи до розгляду справи, та, виходячи з наявних в матеріалах доказів, приймає відповідне рішення.

Щодо посилання ОСОБА_1 про не відсторонення його від керування транспортним засобом хоча і знайшло своє підтвердження, але не спростовує наявності вини у вчиненні даного адміністративного правопорушення, а лише свідчить про неналежне виконання поліцейськими покладених на них обов'язків.

Доводи апеляційної скарги про істотне порушення місцевим судом вимог ст. 268 КУпАП є необґрунтованими, оскільки справа розглянута судом першої інстанції хоча і без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, але після належного повідомлення ОСОБА_1 про час та місце судового розгляду шляхом неодноразового направлення йому судових повісток за місцем проживання відповідно до положень ст. 277-2 КУпАП. Згідно з судовими повістками, які наявні в матеріалах справи, ОСОБА_1 був ознайомлений про розгляд справи Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області, та до початку судових засідань не одноразово заявляв клопотання про відкладення розгляду справи, при цьому, останній раз подавши таке клопотання, послався на хворобу, але при цьому не надав жодних підтверджуючих документів, щодо перебування його на лікування, в зв'язку з чим суд першої інстанції прийшов до правильного та цілком обґрунтованого рішення, про що також зазначив у винесеній постанові, а саме про можливість розгляду даної справи за відсутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Судом першої інстанції розглянуто дану справу без істотних порушень вимог КУпАП, у тому числі, правил ч. 2 ст. 276 цього Кодексу.

В зв'язку із викладеним, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України, а саме у відмові на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп'яніння, повністю доведена.

Дії ОСОБА_1правильно кваліфіковані судом за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Посилання особи правопорушника про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, є таким, що не знайшло свого підтвердження під час перевірки доказів, які були предметом дослідження як в суді першої інстанції, так і під час перегляду справи апеляційним судом, в зв'язку з чим, така позиція ОСОБА_1 розцінюється судом апеляційної інстанції як захисна, та направлена на уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції ч. 1ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Твердження особи правопорушника про те, що в резолютивній частині постанови не вірно вказано особу, з якої підлягає стягнення судового збору, а саме зазначено - ОСОБА_2, а не ОСОБА_1, є слушним, однак дана підстава не є причиною для скасування винесеного судом першої інстанції рішення, оскільки є опискою.

Під описками слід розуміти неправильне написання слів, прізвищ та імен, адрес, зазначення дат та строків. Не є описками граматичні помилки, які не спотворюють текст судового рішення та не призводять до його неправильного сприйняття: неправильне розташування розділових знаків, неправильні відмінки слів.

Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд не вправі змінювати зміст судового рішення, він лише усуває неточності щодо встановлених фактичних обставин справи (наприклад, дати події, номера і дати документа, найменування сторони, прізвища особи тощо).

Питання, щодо виправлення описки, може бути вирішено судом першої інстанції як за ініціативою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, так і за власною ініціативою.

Враховуючи вищенаведене, та те, що при розгляді справи судом першої інстанції не допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність особи, що притягується до адміністративної відповідальності у вчиненому правопорушенні, кваліфікацію його дій та необґрунтованість накладеного стягнення, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування, або зміни постанови судді не вбачається.

Керуючись ст.ст. 245, 293, 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1- залишити без задоволення.

Постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 грудня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяМ. М. Оседач