ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Калюжна В.В., розглянувши матеріали, що надійшли з Головного управління Держпраці у Запорізькій області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , директора ПКВП «Мастер-А», який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 41 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Директор ПКВП «Мастер-А» ОСОБА_1 під час здійснення підприємницької діяльності, за фактичним місцезнаходженням підприємства: АДРЕСА_2 , 78, допустив порушення законодавства про працю, а саме: правила внутрішнього трудового розпорядку затверджені директором, проте, не затверджені трудовим колективом за поданням власника або уповноваженого органу первинної профспілкової організації, чим порушено вимоги ч. 1 ст. 142 КЗпПУ.

Крім того, із кожним записом, що заноситься до трудової книжки на підставі наказу (розпорядження) про призначення на роботу, переведення і звільнення, працівники не ознайомлені під розписку. Так, згідно вибіркових даних, у особовій картці форми П-2 у розділі 4 працівника ОСОБА_2 відсутній підпис, чим порушено вимоги п. 2.5 глави 2 Інструкції №58, що було оформлено актом перевірки №ЗП 3502/648/АВ від 08.11.2019 року.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на підставі наступного.

Стаття 7 КпАП України вказує на те, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Заборона зловживання правом знайшла своє закріплення у статті 17 Конвенції, згідно якої жодне з положень Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Відповідно до Глави 21 КпАП України особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Кодексом України про адміністративні правопорушення визначено форму і основні елементи змісту рішення (постанови), що приймається в конкретній справі. В ній, зокрема, повинні бути викладені всі обставини вчинення правопорушення, отримані на підставі сукупності досліджених доказів на обґрунтування наявності складу правопорушення та правильності його юридичної кваліфікації.

Відповідно до ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

Вина ОСОБА_1 у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП України, підтверджується дослідженими судом доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення №ЗП3502/648/АВ/П/ПТ від 08.11.2019 року, актом інспекційного відвідування перевірки №ЗП3502/648/АВ від 08.11.2019 року, наказом №1 від 21.08.2001 року, витягом з ЄДР від 14.11.2013 року, особовою карткою працівника, трудовим розпорядком підприємства.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП.

Відповідно до ст. 22 КУпАП, при малозначності адміністративного правопорушення, суд може звільнити порушника від адміністративної відповідальності та обмежитись усним зауваженням.

Враховуючи особу правопорушника, обставини скоєння правопорушення, а саме те, що не настало тяжких наслідків, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Таким чином, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 41 КУпАП, на підставі ч. 2 ст. 284 КУпАП, підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 22, 122-4, 124, 221, 268, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від адміністративної відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 41 КУпАП, обмежившись усним зауваженням, провадження у справі закрити.

Постанова судді може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: В.В. Калюжна