Справа № 264/7739/19
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.12.2019 р. м. Маріуполь

Суддя Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області Мирошниченко Юрій Михайлович, суддя Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області Мирошниченко Ю.М., розглянувши заяву судді Іллічівського районного суду м. Маріуполя Литвиненко Наталі Вікторівни про самовідвід у справі № 264/7739/19 про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Суддя Іллічівського районного суду м. Маріуполя Литвиненко Н.В. 11.12.2019 року заявила самовідвід, який обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 працювала секретарем судового засідання Іллічівського районного суду м. Маріуполя, безпосередньо із нею до червня 2017 року, тому вважає, що у даному випадку існують обставини, які можуть викликати сумніви в об`єктивності та неупередженості судді при розгляді цієї справи.

Заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить спеціальних норм, що передбачають можливість відводу або самовідводу особи, яка розглядає справу про адміністративне правопорушення.

Водночас статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом (п. 1).

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) неодноразово зазначав, що безсторонність, в сенсі п. 1 статті 6 Конвенції, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі (рішення у справі «Білуха проти України», «Бочан проти України», «Газета «Україна-центр» проти України» та ін.)

Водночас Консультативна рада європейських суддів у п. 12 Висновку № 1 (2001) наголошує, що судовій владі повинні довіряти не лише сторони окремої судової справи, а й суспільство в цілому. Таким чином, суддя не просто повинен насправді бути вільним від будь-яких зв`язків, прихильностей, упередженості, він чи вона також повинні вважатися вільними від цього з точки зору розсудливого спостерігача. У протилежному випадку довіру до судової влади може бути підірвано.

Сумніви в незалежності відсутні, коли у «об`єктивного спостерігача» не виникне підстав для занепокоєння з цього питання в обставинах справи, що розглядається (рішення ЄСПЛ у справі «Кларк проти Сполученого Королівства»). Навіть самі лише сумніви «розсудливого спостерігача» в тому, що суд незалежний та неупереджений, можуть мати певне значення в розумінні забезпечення громадянам права на справедливий суд («Ферантелі та Сантанджело проти Італії», «Хаусчілдт проти Данії», «Веттстейн проти Швейцарії»). Кожний суддя, у відношенні якого маються щонайменші сумніви в неупередженості, зобов`язаний вийти з процесу. Правила, що регулюють відвід суддів, є спробою забезпечення неупередженості судді шляхом усунення будь-яких сумнівів у учасників цивільного процесу. Ці правила направлені на усунення будь-яких ознак необ`єктивності судді та слугують зміцненню довіри, яку суди повинні асимілювати в демократичному суспільстві (справи «Микаллеф проти Мальти», «Мезнарич проти Хорватії»).

У даному випадку передусім слід взяти до уваги позицію судді, яка, зважаючи на факт колишніх службових стосунків з обвинуваченою, вважає неможливою свою участь у цій справі. Ця обставина не може бути проігнорована в системному зв`язку суб`єктивних та об`єктивних критеріїв оцінки неупередженості суду, що дає підстави для задоволення самовідводу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 245, 246, 248, 279 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву судді Іллічівського районного суду м. Маріуполя Литвиненко Наталі Вікторівни про самовідвід у справі № 264/7739/19 про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_1 задовольнити.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: Ю. М. Мирошниченко