Справа № 466/7331/18 Головуючий у 1 інстанції: Донченко Ю.В.
Провадження № 33/811/405/18 Доповідач: Гуцал І. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду ОСОБА_1, з участю захисників особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 адвокатів ОСОБА_3 та ОСОБА_4, розглянувши в режимі відеоконференції апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 2 листопада 2018 року про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

постановою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 2 листопада 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп.

Згідно постанови судді Греділь Н.Б. 4.09.2018 року, о 08 год. 50 хв., на 434 км. автодороги Київ-Чоп керував транспортним засобом марки «Mercedes-811»,д.н.з. НОМЕР_1, в стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п.2.9.а ПДР.

На постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 2 листопада 2018 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 2 листопада 2018 року та прийняти нову, якою справу про адміністративне правопорушення відносно нього про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, закрити у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_2 вказує, що суддя місцевого суду, спираючись на власні переконання, порушуючи норми законодавства, ухвалив незаконне та нічим не обґрунтоване рішення, без допиту осіб, які були присутні під час складання протоколу. Зазначає, що протокол про адміністративні правопорушення серії БД №407321 від 04.09.2018 року було складено з грубим порушенням чинного законодавства.Вказує, що в матеріалах справи відсутні дані про скерування водія на медичний огляд.

Протокол в справі про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та п.12 «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення в органах поліції», затвердженої Наказом МВС України № 1376 від 06.11.2015 року, оскільки в графі «Свідки чи потерпілі» не зазначено жодних свідків. Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення складається у присутності двох свідків. Вказує, що зазначив свою незгоду із протоколом в поясненнях.

Апелянт зазначає, що матеріали справи містять відомості про відсторонення особи від керування транспортним засобом, однак відсторонення ОСОБА_2 від керування транспортним засобом так і не відбулося.

Заслухавши пояснення захисників особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 адвокатів ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які підтримали доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти вмотивоване законне рішення.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_2Б.у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обгрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи й підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суддя дав належну оцінку і навів у постанові.

Підтвердженням вищенаведеного є протокол про адміністративне правопорушення від4 вересня 2018 року серії БД № 407321 (а.с. 3), висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 4 вересня 2018 року, згідно якого вміст алкоголю в крові ОСОБА_2 становить 0.78 %, згідно якого ОСОБА_2 Н.Б.4.09.2018 року, о 08 год. 50 хв., на автодорозі Київ-Чоп керував транспортним засобом марки «Mercedes-811», д.н.з. НОМЕР_1, в стані алкогольного спяніння.

Вказані докази є належними, допустимими та взаємоповязаними, підтверджують наявність адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_2 у його вчиненні.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що під час розгляду справи суддею місцевого суду було допущено порушення норм процесуального права, то такі не знайшли свого підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що протокол у справі про адміністративне правопорушення не може бути належним доказом його вини у вчиненні адміністративного правопорушеня, оскільки такий не складений у присутності двох свідків, то такі не можуть бути безумовною підставою для скасування постанови судді, оскільки факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом у стані алкогольного спяніння підтверджується даними висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 4 вересня 2018 року.

З огляду на зазначене, оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, відтак підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

Згідно ст. ст. 23, 33 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень.

При накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Ураховуючи вищенаведене, суддя місцевого суду обґрунтовано визнав винним ОСОБА_2 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення і наклав стягнення з урахуванням положень ст. 33 КУпАП в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, що є необхідним і достатнім та відповідає меті адміністративного стягнення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в :

постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова 2 листопада 2018 року відносно ОСОБА_2 залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Гуцал І.П.