Справа № 316/24/19
Провадження № 3/316/17/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2019 рік м.Енергодар

Суддя Енергодарського міського суду Запорізької області Куценко М.О., розглянувши адміністративну справу відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Енергодар Запорізької області, працюючого ВП «Запорізька АЕС», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

за ч.1 ст.122-4, ст.124, ч.4 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

До Енергодарського міського суду Запорізької області надійшли протоколи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 від 24.12.2018 року серії БД №241237 за ст.124 КУпАП, серії БД №2412398 за ч.1 ст.122-4 КУпАП, серії БД №241239 за ч.4 ст.130 КУпАП.

Відповідно до змісту протоколу від 24.12.2018 року серії БД №241237 за ст.124 КУпАП - 24.12.2018 року о 19 год. 17 хв. в м. Енергодар по вул. Придніпровська, ОСОБА_1 керував автомобілем «CHEVROLET LACETTI» н.з. НОМЕР_1, від'їжджаючи заднім ходом від ресторану «Атмосфера», не впевнився в безпечності та скоїв наїзд на припаркований автомобіль «ЗАЗ DAEWOO» н.з. НОМЕР_2. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальним збитком, чим порушив вимоги п.10.9 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.

Крім того, відповідно до змісту протоколу від 24.12.2018 року серії БД №2412398 за ч.1 ст.122-4 КУпАП - 24.12.2018 року о 19 год. 17 хв. в м. Енергодар по вул. Придніпровська біля ресторану «Атмосфера» ОСОБА_1 керував автомобілем «CHEVROLET LACETTI» н.з. НОМЕР_1 скоїв ДТП з автомобілем «ЗАЗ DAEWOO» н.з. НОМЕР_2 та покинув місце ДТП, чим порушив вимоги п.2.10 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.122-4 КУпАП.

Також, відповідно до змісту протоколу від 24.12.2018 року серії БД №241239 за ч.4 ст.130 КУпАП - 24.12.2018 року о 19 год. 17 хв. в м. Енергодар ОСОБА_1 вживав алкогольні напої після дорожньо-транспортної пригоди за його участі з автомобілем «ЗАЗ DAEWOO» н.з. НОМЕР_2 до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п.2.10 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.4 ст.130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 визнав вину у скоєнні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП, винним себе у вчиненні адміністративних правопорушень за ч.1 ст.122-4, ч.4 ст.130 КУпАП не визнав, пояснивши, що 24.12.2018 року приблизно в 19 год. 00 хв. він під'їхав на своєму автомобілі «Шевроле» до кафе «Атмосфера» у м. Енергодар, щоб забрати звідти відпочиваючих у кафе свого тестя ОСОБА_2 та знайомого ОСОБА_3. На стоянці біля кафе знаходилось декілька автомобілів, кількість їх точно не запам'ятав. Всі автомобілі були з потушеними фарами, тому йому не відомо, чи були в тих автомобілях водії. В автомобіль сіли поряд з ним на пасажирське місце попереду його тесть та позаду водія ОСОБА_3. Оскільки він був за кермом, то був тверезий. Тесть під час відпочинку вживав алкогольні напої. Коли всі сіли в автомобіль, йому потрібно було розвернутися, тому він почав рух на задній швидкості. В автомобілі голосно грала музика, оскільки у тестя був гарний настрій і він включив фактично на повний звук музику. Він здав назад декілька метрів, і не чув, щоб когось зачепив. Які були на стоянці автомобілі він не пам'ятає. По дорозі тесть запропонував поїхати до нього та відсвяткувати ОСОБА_4. Зазвичай він не п'є, але попереду були вихідні і він, та його знайомий ОСОБА_2 погодились. Не маючи жодного уявлення про ДТП біля кафе «Атмосфера», оскільки був святковий вечір та попереду вихідні, він випив разом зі своїм тестем та знайомим ОСОБА_2 алкогольних напоїв. Години через дві приїхали з поліції, затримали його та забрали у міський відділ поліції, вказавши як про підставу цього, що він скоїв ДТП. Вже в поліції він дізнався, що трохи зачепив автомобіль «Ланос», який належав ОСОБА_5. Незначний характер пошкодження вказує, що він ледве зачепив автомобіль «Ланос» і не міг почути жодної перешкоди при русі свого автомобілю. Схема ДТП оформлювалася у його відсутність і з нею його не знайомили. Про механізм та характер пошкодження він дізнався в подальшому тільки після спілкування з ОСОБА_5. В подальшому він відшкодував ОСОБА_5 всю спричинену внаслідок ДТП шкоду. З направленням на огляд в СМСЧ його не знайомили, він від огляду не відмовлявся, але просив показати йому сертифікати на засоби, за допомогою яких проводився огляд. На це йому було відмовлено. В своїх поясненнях та у протоколах він писав так, як йому сказав поліцейський, оскільки боявся, що йому надінуть наручники та заберуть автомобіль на штраф майданчик у випадку, якщо він відмовиться писати як йому кажуть. Телефоном йому заборонили користуватись, тому він був позбавлений можливості скористуватися правом на допомогу адвоката.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що 24.12.2018 року ввечері він перебував у своєму автомобілі «Ланос Деу» біля кафе «Атмосфера» в м. Енергодар. Близько 19-ї години в автомобіль «Лачетті Шевроле» темного кольору сіло декілька людей. Один з них, який був явно старше і виглядав на підпитку, сів на місце пасажира попереду, інший позаду. За кермом «Лачетті Шевроле» був ОСОБА_1, якого він знав в обличчя по зустрічам в місті. Чув, як в «Лачетті Шевроле» включили гучну музику і коли він рушив, зачепив його автомобіль «Ланос Деу» і поїхав далі. Він викликав поліцію, так як автомобіль виїхав не зупинившись, і він боявся, що збиток йому не відшкодують. Саме з цих причин та обставин того, при написанні первинних пояснень він був в стані емоційного стресу, викликаного ДТП в своїх поясненнях допустив при викладі фактів неточності, а саме: написав, що розмовляв з ОСОБА_1 після ДТП. Насправді, ОСОБА_1 поїхав з місця ДТП, не зупинившись після зіткнення не виходячи з автомобіля. Надалі після зустрічі на наступний день всі завдані збитки ОСОБА_6 йому відшкодував, претензій до нього не має.

Свідки ОСОБА_2, ОСОБА_3, які були присутні на місці ДТП в момент зіткнення, надали пояснення аналогічні з ОСОБА_1

Дослідивши надані до суду матеріали, вислухавши заперечення ОСОБА_1, оцінивши докази, суд приходить до наступного:

Згідно протоколів дії ОСОБА_1 кваліфіковані як порушення за ч.1 ст.122-4, ст.124, ч.4 ст.130 КУпАП.

Відповідальність за адміністративне правопорушення, передбачене за ч.1 ст.122-4 настає за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Згідно п.2.10. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов'язаний:

а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди;

б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил;

в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди;

г) вжити можливих заходів для надання домедичної допомоги потерпілим, викликати бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, а в разі відсутності можливості вжити зазначених заходів звернутися по допомогу до присутніх і відправити потерпілих до закладу охорони здоров'я;

ґ) у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті «г» пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред'явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди;

д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських;

е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об'їзд місця пригоди;

є) до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Відповідальність за адміністративне правопорушення, передбачене за ч.4 ст.130 КУпАП настає за вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Згідно п.2.10. є Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов'язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Визнаватися допустимими і використовуватися як докази в адміністративній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог КУпАП. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в адміністративному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Відповідно до положень ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність..

Склад адміністративного правопорушення включає до себе ознаки складу проступку, які об'єднані в чотири групи, а саме: об'єкт правопорушення (суспільні відносини в тій чи іншій сфері, на нормальний розвиток яких посягає правопорушення); об'єктивну сторону (конкретні дії, що виразилися в порушенні встановлених правил); суб'єкт правопорушення - конкретна осудна фізична особа, що досягла 16-річного віку; суб'єктивну сторону складу (є ставленням особи до вчиненого нею діяння, тобто вину у формі умислу або необережності).

Всі перераховані ознаки визначають у сукупності склад адміністративного правопорушення (проступку), та представляють собою нерозривну єдність. Наявність всіх вищезазначених ознак суворо обов'язково для кваліфікації конкретного діяння в якості адміністративного проступку. Відсутність хоча б однієї ознаки або невідповідність її тим якостям, які передбачені відповідною статтею особливої частини КУпАП, вказує на відсутність всього складу адміністративного правопорушення.

Суб'єктивна сторона правопорушення, ознаки якого передбачені ст.122-4 КУпАП полягає визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого або евентуального (непрямого) умислу.

Суб'єктивна сторона правопорушення, ознаки якого передбачені ч.4 ст.130 КУпАП полягає визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого або евентуального (непрямого) умислу.

Встановлені під час судового розгляду обставини вказують на відсутність належних доказів на підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 суб'єктивної сторони даних правопорушень.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1, не знав про зіткнення з іншим автомобілем, на який він здійснив наїзд під час ДТП, що крім показань свідків та потерпілого наданих в судовому засіданні, додатково підтверджується іншими фактичними обставинами (гучна музика, темна пора доби, незначний характер пошкоджень і т.ін.), та дізнався про ДТП вже після вживання алкогольних напоїв.

Закон розглядає протиправну дію (бездіяльність), вчинену певною особою, як адміністративний проступок лише в тому випадку, якщо має місце вина цієї особи, тобто якщо вчинене було здійснено навмисно або з необережності. Наявність вини є невід'ємною ознакою складу адміністративного проступку.

Таким чином, встановлені обставини відсутності у діях ОСОБА_1 суб'єктивної сторони, зокрема вини, як наслідок, складу правопорушень, ознаки якого передбачені ст.122-4, ч.4 ст.130 КУпАП.

Відповідно до положень ст.8 Конституції України - Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Так, ст.62 Конституції передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до положень ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку і адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом; провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно з вимогами ст.283 КУпАП постанова суду має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Водночас при складанні протоколу про адміністративне правопорушення саме на посадову особу, яка його складає, покладається обов'язок надання суду доказів на підтвердження того правопорушення, яке зазначається у протоколі про адміністративне правопорушення.

Згідно ст.252 КУпАП орган, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, оцінює докази на свій внутрішній розсуд, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності.

Відповідно до ст.62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України є частиною національного законодавства України.

Враховуючи вищевказані вимоги та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17 .07.1997 року Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст.32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів: (п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 р., заява №21037/05; п.53 Рішення ЄСПЛ у справі «Смирнов проти України» від 15.10.2010 р., заява №38683/06; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р., заява № 29644/10; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013 р., заява №12167/04).

Згідно із ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Салабіаку проти Франції» від 07.10.1988 року, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов'язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 року зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22.12.2010 року №23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Згідно ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Таким чином, враховуючи положення ст.62 Конституції України, а також враховуючи, фактичні дані отримані в ході судового розгляду справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1, суд приходить до висновку про відсутність в діях останнього складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122-4, ч.4 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в тому разі, якщо відсутня подія і склад адміністративного правопорушення.

За таких обставин суд вважає за необхідне закрити провадження у справі у зв'язку відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-4, ч.4 ст.130 КУпАП.

Відповідно до змісту протоколу від 24.12.2018 року серії БД №241237 за ст.124 КУпАП в 19 год. 17 хв. 24.12.2018 року в м. Енергодар по вул. Придніпровська громадянин ОСОБА_1 керував автомобілем «CHEVROLET LACETTI» н.з. НОМЕР_1, від'їжджаючи заднім ходом від ресторану «Атмосфера», не впевнився в безпечності та скоїв наїзд на припаркований автомобіль «ЗАЗ DAEWOO» н.з. НОМЕР_2. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальним збитком, чим порушив вимоги п.10.9 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.

Відповідальність за адміністративне правопорушення, передбачене за ст.124 КУпАП настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно п.10.9. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у скоєному правопорушенні за ст.124 КУпАП визнав у повному обсязі та підтвердив вищевикладені обставини.

Скоєння ОСОБА_1 правопорушення підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №241237 за ст.124 КУпАП, рапортом, схемою ДТП, фото таблицею, поясненнями правопорушника, потерпілого, свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3

Вислухавши пояснення правопорушника, потерпілого, свідків, дослідивши матеріали справи та враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1, ступінь його вини та відношення до скоєного, суд приходить до висновку, що в діях останнього наявний склад правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та його слід притягнути до адміністративної відповідальності, призначивши стягнення в межах санкції вказаної статті у вигляді штрафу.

При накладенні стягнення, відповідно до ст.33 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд враховує характер правопорушення, дані про особу, винну у правопорушенні, її майновий стан.

Обставини, що обтяжують відповідальність, відповідно до ст. 35 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відсутні.

Обставинами, що пом'якшують відповідальність, відповідно до ст. 34 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є щире розкаяння винного , добровільне відшкодування збитків потерпілому.

На підставі ст.40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення сплачується судовий збір, розмір і порядок сплати якого встановлюється законом.

Згідно п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, ставка судового збору складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня становить 1921 гривня, тобто, розмір судового збору складає 384,20 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст.ст. 40-1, 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Об'єднати в одне провадження адміністративну справу №316/24/19 (пр.№3/316/17/19), адміністративну справу №316/25/19 (пр.№3/316/18/19), адміністративну справу №316/26/19 (пр.№3/316/19/19) під єдиним реєстраційним номером №316/24/19 (пр.№3/316/17/19).

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122-4, ч.4 ст.130 КУпАП закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, притягнути до адміністративної відповідальності та призначити стягнення у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь держави судовий збір у розмірі 384,20 грн. (одержувач платежу: ГУК у м. Києві (м. Київ) 22030106, код за , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача: 899998, рахунок отримувача: 6001, код класифікації доходів бюджету: 22030106, п. 5 таблиці ставок, ПІБ платника судового збору).

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Енергодарський міський суд Запорізької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя М. О. Куценко