Справа № 149/287/19
Провадження №3/149/160/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2019 року м. Хмільник

Суддя Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області Войнаревич М. Г., розглянувши матеріали, що надійшли від Хмільницького ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_3 по вул. 1-го Травня Вінницької області, за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення ОБ № 069451 від 26.01.2019 року, в якому зазначено, що ОСОБА_1, 26.01.2019 року о 20.42 год. в м. Хмільник по вул.. Монастирська керував автомобілем AUDI A4, н.з. SR 0985 C в стані алкогольного сп'яніння. Огляд проводився за допомогою приладу «DRAGER» AR BL 0794 та мобільного приладу ARBM-5270. Проба позитивна 07,74 %.

Таким, чином, встановлено, що ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення передбачені ч. 1ст. 130КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину визнав в скоєному розкаюється та запевняє суд, що подібного більше не відбудеться. Також, суду надав довідку № 07-21/229 від 15.02.2019 року, згідно якої він здійснює догляд за інвалідом І групи інвалідності, який потребує стороннього догляду та значних коштів на утримання.

Його вина в повному обсязі підтверджується зібраними у справі доказами в їх сукупності та в співставленні.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, які відповідно до ст. 35 КУпАП обтяжують відповідальність порушника за скоєне ним адміністративне правопорушення, суд не вбачає.

Обставинами, які відповідно до ст. 34 КУпАП, пом'якшують відповідальність порушника за скоєне ним адміністративне правопорушення, суд визнає щире розкаяння винного.

Суд посилається на те, що відповідно до статей 1, 8 Основного Закону Україна є правовою державою, де визнається і діє принцип верховенства права. Згідно з положеннями ст.129 Конституції України суд, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

«Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об'єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим, у тому числі обмежувати свободу та рівність особи. Справедливість одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх досягнення.

Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, характер вчиненого правопорушення, те, що доглядає інваліда І групи інвалідності, який потребує стороннього догляду та значних коштів на утримання, суд вважає за необхідне звільнити його від адміністративної відповідальності за вчинене ним правопорушення за малозначимістю правопорушення відповідно до ст. 22 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 22, 33-35, ч. 1 ст. 130, 221, 280, 284, 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП за малозначимістю вчиненого ним адміністративного правопорушення, обмежитися усним зауваженням та провадження у справі закрити.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Войнаревич М. Г.