П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.01.2019 Справа №607/23090/18

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Сливка Л.М., під час розгляду матеріалів, що надійшли від Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя селища ОСОБА_2, Тернопільського району , Тернопільської області, вул. Б. Хмельницького, 14 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1, за частиною 1 ст. 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

У ОСОБА_1 наявна заборгованість зі сплати аліментів, на утримання дитини ОСОБА_3, у розмірі ? частини усіх видів його заробітку (доходу) , щомісячно, починаючи з 03 січня 2017 року та до припинення навчання , але не більше ніж до досягнення ним 23 років , сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня предявлення виконавчого документа до примусового виконання.

У судове засідання ОСОБА_1 , повторно, не зявився з невідомих на те суду причин.

Як зазначає Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», в силу вимог частини 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням частини 1 ст. 6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

У цьому контексті слід зазначити, що судом було вжито усіх передбачених законом заходів, щодо повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи, шляхом направлення на його адресу судових повісток на 04 грудня 2018 року та на 18 січня 2019 року. Однак ОСОБА_1, до суду не зявився, про причини неявки не повідомив та не цікавився провадження своєї справи. Такі дії ОСОБА_1, на думку суду, містять ознаки зловживання своїм процесуальним правом.

Беручи до уваги викладене, розгляд даної справи слід провести за відсутності ОСОБА_1 на підставі частини 1 ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вина ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні доведена матеріалами, дослідженими в судовому засіданні, а саме: даними, які зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення № 75 від 11 жовтня 2017 року; копією виконавчого листа виданого 17 травня 2017 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області; копією постанови про відкриття виконавчого провадження № 53986617 від 19 травня 2017 року; копіями постанов про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 10 жовтня 2017 року; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 06 березня 2018 року ; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 06 березня 2018 року; поясненнями ОСОБА_1 від 11 жовтня 2018 року; розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, яка станом на 01 жовтня 2018 року становить 29166 гривень.

За таких обставин, суддя приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 1831 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто, несплата аліментів на утримання дитини, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред'явлення виконавчого документа до примусового виконання.

При накладенні цього стягнення, суддя, відповідно до статті 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення, враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, його майновий стан, відсутність обставин, які помякшують і обтяжують відповідальність, та вважає, що на нього слід накласти адміністративне стягнення у виді виконання суспільно корисних робіт на мінімальний строк, передбачений санкцією статті.

Керуючись статтею 33, частиною 1 статті 1831 ,статтями 221, 247, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 1831 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді виконання суспільно корисних робіт на строк у 120 (сто двадцять) годин.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 384 ,20 гривень судового збору.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддяОСОБА_4