Справа №362/2495/19 Головуючий в суді І інстанції - Кравченко Л.М.
Провадження №33/824/3387/2019 Доповідач - Габрієль В.О.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Габрієля В.О., із участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 травня 2019 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 травня 2019 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 384 грн. 20 коп.

Відповідно до постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що 19.04.2019 о 16 год. 20 хв. по вул. Сонячній, 13, у с. Путрівка, Васильківського району, Київської області, він керував автомобілем марки «ВАЗ 21013», д.н.з. НОМЕР_1 , із явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, не чітка мова. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився в присутності свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаним рішенням ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій він просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17.05.2019, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст130 КУпАП.

Мотивуючи свої вимоги зазначає, що він не був присутній під час ухвалення оскаржуваного рішення, про існування постанови дізнався лише 06.08.2019 під час ознайомлення з матеріалами справи.

Пояснює, що 19.04.2019 близько 09 год. 30 хв. вживав пиво, але на момент зупинки транспортного засобу дія алкоголю уже припинилась. Він був згоден пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, проте працівники поліції наполягали на освідуванні у лікаря-нарколога та поспішаючи оформили відмову від проходження огляду. Копію протоколу видати відмовилися. При цьому свідки були відсутні.

Жодних направлень на огляд ОСОБА_1 видано не було. Однак, він встиг здати у незалежній лабораторії аналіз, згідно якого слідів алкоголю та психотропних речовин в організмі не виявлено.

Заслухавши доповідь судді, думку ОСОБА_1 на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не був присутній під час ухвалення оскаржуваного рішення. Про існування постанови дізнався лише 06.08.2019 під час ознайомлення з матеріалами справи.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне поновити ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17.05.2019.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 ЄСПЛ постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ч.ч.2, 3 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу на швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу на швидкість реакції, або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладі охорони здоров`я.

Аналогічні положення щодо огляду громадян на стан сп`яніння містить «Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджена наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за №1413/27858.

Із матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків.

Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23.12.2005, судам слід ураховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

У суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та зазначив, що відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у лікаря-нарколога, при цьому був згодний пройти освідування на місці зупинки транспортного засобу. При цьому, він підтвердив вживання алкоголю - пива 19.04.2019 близько 09 год. 30 хв.

До пояснень ОСОБА_1 апеляційний суд ставиться критично, оскільки вони спростовуються іншими доказами, наявними у справі про адміністративне правопорушення.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №082203 від 19.04.2019 вбачається, що 19.04.2019 о 16 год. 20 хв. по вул. Сонячній, 13, у с. Путрівка, Васильківського району, Київської області, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ВАЗ 21013», д.н.з. НОМЕР_1 , із явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, не чітка мова, від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1).

Надаючи пояснення по суті правопорушення ОСОБА_1 у протоколі зазначив, що 19.04.2019 близько 09 год. 30 хв. випив пляшку пива 0,5 л. На медичний огляд їхати відмовляється. Зобов`язується не керувати транспортним засобом до повного витверезіння. Вказане останній підтвердив власним підписом (а.с.1).

Свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у письмових поясненнях від 19.04.2019, засвідчили факт, що водій ОСОБА_1 у їхній присутності відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомого спеціального технічного приладу та у лікаря-нарколога, що засвідчили своїми підписами (а.с.2).

Як вбачається з положень ст.130 КУпАП, окремий склад адміністративного правопорушення утворює відмова від проходження огляду на стан сп`яніння за наявності об`єктивних сумнівів у тверезості водія, що суперечить п.2.5. ПДР України.

Оскільки у вину ОСОБА_1 ставиться не керування у стані алкогольного сп`яніння, а відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, посилання останнього на звіт про тестування на встановлення факту вживання психотропних речовин за допомогою імунохроматографічного аналізу від 19.04.2019, виданого ТОВ клініка «МЕДАКОМ», є необгрунтованими.

У рішеннях ЄСПЛ по справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, які з урахуванням положень ст.ст.8, 9 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Попри невизнання вини ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає, що викладені у постанові висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є обґрунтованими.

У відповідності до ст.23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Зазначені вимоги закону районним судом, при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та накладенні на нього стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами були дотримані у повній мірі.

Доказів на спростування висновків місцевого суду апелянтом у апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено, і в ході апеляційного розгляду не здобуто.

Із огляду на вищезазначене, постанова місцевого суду відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування апеляційний суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.294 КУпАП суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 поновити строк на оскарження постанови Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 травня 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 травня 2019 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду В.О. Габрієль