Номер провадження: 33/813/71/19
Головуючий у першій інстанції Лупенко А. В.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2019 року м. Одеса

Справа № 523/11012/18

Одеський апеляційний суд у складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- за участі секретаря - Драганової Ю.С.,

особи, які прийняли участь у розгляді справи:

- адвокат ОСОБА_2 - захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 27 серпня 2018 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП,

встановив:

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 27.08.2018 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 8 місяців.

Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп..

Відповідно до змісту мотивувальної частини постанови суду першої інстанції 01.07.2018 р., приблизно о 07:50 год., ОСОБА_3, керуючи автомобілем марки «HYUNDAI», державний номер НОМЕР_1, рухаючись по перехрестю вул. Академіка Сахарова та вул. Академіка Заболотного в м. Одесі, не врахував дорожню обстановку та не вибрав безпечну дистанцію, в результаті чого допустив зіткнення із автомобілем марки «TOYOTA», держномер НОМЕР_2, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Причиною даної дорожньо - транспортної пригоди стало порушення ОСОБА_3 вимог п.8.7.3 Правил дорожнього руху.

ОСОБА_3 в апеляційній скарзі просить вищезазначену постанову суду першої інстанції скасувати. Провадження у справі закрити.

ОСОБА_3 зазначає, що керуючи автомобілем він рухався не на забороняючий сигнал світлофора. Вказує на те, що знаходячись за кермом автомобіля, рухався на зелений сигнал світлофора. Заперечує проти твердження, що в момент скоєння вищевказаного адміністративного правопорушення, ним було порушено вимоги п.8.7.3 Правил дорожнього руху.

ОСОБА_2, захисник ОСОБА_3, у судовому засіданні підтримав викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, захисника ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Приписами ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до приписів ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Мотивуючи винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд першої інстанції зазначив у мотивувальній частині постанови, що факт вчинення ОСОБА_3 правопорушення підтверджується: змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №121540 від 26.07.2018р., згідно якого ОСОБА_3 порушив вимоги п.8.7.3 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП; схемою місця дорожньо - транспортної пригоди від 01.07.2018р., згідно якої розташування транспортних засобів свідчить про ту обставину, що ОСОБА_3 порушив вимоги п.8.7.3 Правил дорожнього руху; поясненнями ОСОБА_3 від 01.07.2018 р., згідно яких останній пояснив обставини скоєння ним правопорушення; поясненнями ОСОБА_4 від 01.07.2018 р., згідно яких він пояснив про обставини вчинення ОСОБА_3 інкримінованого йому правопорушення.

За результатами дослідження апеляційним судом у судовому засіданні зазначених вище доказів встановлені наступні обставини.

Зі змісту пояснень водіїв ОСОБА_3 та ОСОБА_4 випливає, що кожен з них рухався на зелений сигнал світлофора, з уточненням водія ОСОБА_4 про те, що він рухався на миготливий зелений сигнал світлофора (а. с. 5, 6).

У протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №121540 від 26.07.2018 року (а. с. 1) зазначено, що водії ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виїхали на перехрестя на забороняючий сигнал світлофора (жовтий), внаслідок чого сталося зіткнення транспортних засобів. При цьому, водій ОСОБА_3 власноруч записав у протоколі, що він не погоджується з зазначеною обставиною, оскільки рухався на зелений сигнал світлофора.

На схемі місця ДТП (а. с. 4), на яку суд першої інстанції посилається як на доказ винуватості ОСОБА_3, зафіксовано лише розташування транспортних засобів після їх зіткнення. Схема не містить інформації про те, хто з водіїв рухався на забороняючий сигнал світлофора. Суд першої інстанції у постанові зазначив, що розташування транспортних засобів на схемі свідчить про те, що ОСОБА_3 порушив вимоги п. 8.7.3 Правил дорожнього руху, але які саме ознаки свідчать про це, суд не вказав.

Інших доказів, зокрема відеозапису події, який би об'єктивно встановив режим роботи світлофорних об'єктів на місці ДТП та порядок проїзду транспортними засобами учасників дорожньо-транспортної пригоди, до матеріалів справи не долучено.

Окрім того, суд першої інстанції неправильно встановив фактичні обставини справи. Зазначивши у постанові, що водій ОСОБА_3 порушив вимоги п. 8.7.3 Правил дорожнього руху, вказав, що він не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну дистанцію, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Toyota».

Отже, під час апеляційного розгляду справи встановлено, що 01.07.2018 року, близько 07 год. 50 хв., на перехресті вулиць Академіка Сахарова та Академіка Заболотного в м. Одесі відбулася дорожньо-транспортна пригода, але жодного прямого доказу, що вона відбулася з вини водія ОСОБА_3 у матеріалах справи не має.

Суд апеляційної інстанції не вважає достатніми доказами винуватості ОСОБА_3 у вчиненні вказаного правопорушення протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 121540 від 26.07.2018 р., рапорт працівника поліції ОСОБА_5, схему місця дорожньо-транспортної пригоди та пояснення учасників дорожньо-транспортної пригоди, з огляду на те, що вони суперечать одне одному. Матеріали справи не містять об'єктивних даних про рух автомобіля під керуванням ОСОБА_3 з порушенням вимог п. 8.7.3 Правил дорожнього руху.

Апеляційний суд погоджується з твердженням апеляційної скарги, що схема дорожньо-транспортної пригоди, не є доказом вини ОСОБА_3. Схема дорожньо-транспортної пригоди є доказом розташування транспортних засобів, які потрапили в дорожньо-транспортну пригоду. Схема дорожньо-транспортної пригоди не є доказом порушення ОСОБА_3 вимог п.8.7.3 Правил дорожнього руху.

Пояснення учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 апеляційний суд не приймає до уваги, так як ОСОБА_4 є зацікавленою особою в даній справі, вони суперечать поясненням іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди. Об'єктивних доказів, які б підтверджували пояснення ОСОБА_4 матеріали справи не містять.

Таким чином, неправильно оцінивши докази у справі, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки такий висновок не ґрунтується на об'єктивних доказах, а тільки на однобічній оцінці матеріалів справи.

У результаті перевірки матеріалів справи та доводів апеляційної скарги, аналізу добутих в апеляційному суді доказів, приходжу до висновку, що доводи апеляційної скарги про недоведеність скоєння ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є обґрунтованими.

Згідно з приписами ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За встановлених під час апеляційного розгляду справи обставин, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_3 визнаний винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, безпідставно, оскільки його вина не доведена належними та допустимими доказами, а усі можливості доказування у даному конкретному випадку вичерпані.

Стаття 247 КУпАП не передбачає такої підстави для закриття провадження у справі, як недоведеність вини особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності. Тому, у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінально-процесуальному законодавстві.

Пунктом третім частини першої статті 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

Під час апеляційного розгляду справи встановлено, що докази, на які послався суд першої інстанції у постанові, є недостатніми, а інших, об'єктивних доказів у справі немає та під час апеляційного розгляду вони не встановлені. Можливості їх отримати вичерпані.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Згідно з приписами ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У даній адміністративній справі йдеться не про скоєння кримінального злочин, а про вчинення адміністративного правопорушення. Але, оскільки Кодекс України про адміністративні правопорушення не передбачає таку підставу для закриття провадження у справі як недоведеність вини, вважаю за необхідне застосувати аналогію закону та ст. 62 Конституції України, як норму прямої дії.

У відповідності до п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 8, 62 Конституції України, ст. 284 КПК України, ст.ст. 7, 252, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Одеській апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 27 серпня 2018 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП - скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП, - закрити у зв'язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпаності можливості їх отримати.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду: А.П. Заїкін