КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №758/8026/16-пГоловуючий у І інстанції: Отвінтовський П.Л.
Провадження №33/824/518/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2019 року суддя Київського апеляційного суду Мосьондз І.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Подільського районного суду міста Києва від 29 травня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Подільського районного суду міста Києва від 29 травня 2018 року ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та закрито провадження у справі щодо неї у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП.

Не погоджуючись з даним рішенням судді, ОСОБА_1 30.11.2018 року подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову судді скасувати, вважаючи її незаконною.

Також подала клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в обґрунтування якого зазначає, що судовий розгляд відбувся без її участі, копія оскаржуваної постанови їй не надсилалась. Просить врахувати, що в період з 28 травня по теперішній час вона перебуває на безперервному лікуванні, у зв'язку з чим не могла вчасно ознайомитися з постановою та підготувати апеляційну скаргу. Вперше довідалась про прийняте судом рішення лише в жовтні, отримавши його копію разом із претензію страхової компанії, після чого звернулася до апеляційного суду зі скаргою.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, яка підтримала подане клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до положень ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до апеляційного суду протягом 10 діб з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляла клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про здійснення розгляду справи за її відсутності, проте за участю її захисника, та просила закрити провадження у справі. Судове засідання, на якому було прийняте оскаржуване рішення, відбувалося за участі адвоката Забуги А.І., яка здійснювала захист ОСОБА_1

22.10.2018 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, вказуючи, що не могла підготувати скаргу, оскільки копія постанови їй не надсилалася судом. Проте, постановою Київського апеляційного суду від 30.10.2018 року у задоволенні її клопотання відмовлено, а саму скаргу повернуто особі, яка її подала. Своє рішення суд мотивував тим, що судовий розгляду в суді першої інстанції відбувався за участі захисника ОСОБА_1, однак апеляційна скарга була подана за сплином значного проміжку часу. При цьому, ОСОБА_1 не наводить поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

30.11.2018 року ОСОБА_1 знову подала апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження з наведеним обґрунтуванням. Разом із цим, суд апеляційної інстанції не може визнати наведені причини пропуску строку поважними, оскільки, незважаючи на те, що ОСОБА_1 перебувала на лікуванні, вона фактично уповноважила свого адвоката Забугу А.І. на здійснення її захисту, яка була присутньою під час судового розгляду та достовірно знала про суть прийнятого рішення, порядок та строки його оскарження, а тому мала змогу в значно коротший термін реалізувати своє право на оскарження. Проте, апеляційна скарга була подана лише за сплином 5 місяців після винесення оскаржуваної постанови.

Крім цього, постановою Київського апеляційного суду від 30.10.2018 року було прийнято рішення по суті поданого нею клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та відмовлено у його поновленні. Вказана постанова є чинною.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі &q?я ;Олександр Шевченко проти України&q?ро; (974_256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та &qu7 ;Трух проти України&q?от; (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи є підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі &q?я ;Пономарьов проти України&q?ро; (Заява N 3236/03).

За таких обставин наведені апелянтом причини пропуску на апеляційне оскарження постанови суду не можна визнати поважними, а тому у поновленні строку необхідно відмовити.

У зв'язку з цим апеляційна скарга разом з усіма доданими до неї матеріалами підлягає поверненню особі, яка її подала.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Подільського районного суду міста Києва від 29 травня 2018 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та закрито провадження у справі щодо неї у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП, - повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Мосьондз