Справа № 450/3147/18 Головуючий у 1 інстанції: Данилів Є.О.
Провадження № 33/811/50/19 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2019 року Львівський апеляційний суд у складі судді апеляційного суду Партики І. В., з участю ОСОБА_1, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1. на постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 24 жовтня 2018 року,

встановив:

постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 24 жовтня 2018 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1., громадянина України, проживаючого АДРЕСА_1, працюючого у ТзОВ «Транскомпані», визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 місяців.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 352,4 грн. судового збору.

Згідно з постановою суду ОСОБА_1, 04.09.2018 року, приблизно о 08:00 год. в смт. Щирець, Пустомитівського району, Львівської області, керуючи автомобілем марки «Фольксваген Пассат» р. н. НОМЕР_1 не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміни, не вибрав безпечної швидкості руху, при виявленні небезпеки для руху, не вжив заходів для зменшення швидкості руху та повної зупинки т/з., що призвело до наїзду на неповнолітнього пішохода ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2., місце ДТП залишив, правоохоронні органи про факт ДТП не повідомив. Внаслідок ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження. Такими своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 1.5; 2.1 «а»; 2.3 «б», «д»; 12.1; 12.3 ПДР України. Таким чином, ОСОБА_1 порушив ПДР України, що спричинило пошкодження транспортного засобу.

У поданій апеляції скаржник, не погоджуючись із постановою суду, просить її змінити та накласти на нього стягнення у виді штрафу.

При цьому вказує, що вину у вчиненому визнає, щиро розкаюється. Потерпілу після здійснення наїзду відвіз у лікарню. Претензій з боку потерпілої немає, оскільки їй відшкодована матеріальна та моральна шкода. Звертає увагу на тому, що жодного разу не притягався до будь-якого виду відповідальності.

Заслухавши пояснення скаржника ОСОБА_1, який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, вважаю, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи й підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд дав належну оцінку і навів у постанові, що в апеляційній скарзі не оспорюється.

Згідно зі ст. ст. 23, 33 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень.

При накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Однак, при накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1, суд не в повній мірі дотримався вимог ст. 33 КУпАП, застосувавши щодо останнього стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців.

У матеріалах справи наявна розписка ОСОБА_3, в якій зазначено, що до ОСОБА_1, який вчинив наїзд на її дитину ОСОБА_2, претензій вона не має. Водій ОСОБА_1 відшкодував матеріальну та моральну шкоду в розмірі 9000 гривень, відвіз дитину в лікарню, де її оглянули медики.

Крім того, ОСОБА_1 визнав вину у вчиненому, щиро розкаявся, а його робота пов'язана із керуванням транспортними засобами.

Враховуючи наведене, вважаю, що накладене на ОСОБА_1 стягнення за своєю суворістю не відповідає характеру вчиненого правопорушення та особі правопорушника, у зв'язку з чим застосоване щодо останнього стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців слід змінити на стягнення у виді штрафу, що буде необхідним і достатнім для визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя Львівського апеляційного суду

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 24 жовтня 2018 року змінити, накласти на ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 352, 4 гривень.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського

апеляційного суду Партика І. В.