Номер провадження: 33/813/1812/19
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л. М.
Доповідач Прібилов В. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2019 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Прібилов В.М.,

за участю: секретаря судового засідання Тьосової Я.В.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та

її представника адвокатки Ігнатьєвої І.П.

водія учасника ДТП ОСОБА_2

розглянувши апеляційну скаргу представниці ОСОБА_1 адвокатки Ігнатьєвої І.П. на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 25.10.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,-

встановив:

Постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 25.10.2019 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винною в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та застосовано до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмір 384,20 гривень.

Згідно постанови, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №169710 від 25.09.2019 року встановлено, що ОСОБА_1 25.09.2019 року, керуючи автомобілем Volkswagen, номерний знак НОМЕР_1 , в м. Одесі, по вул. Пироговська, біля буд. 27 в бік вул. Канатної, не врахувала дорожню обстановка, не обрала безпечну швидкість та не дотрималась безпечної дистанції, внаслідок чого здійснила зіткнення з транспортним засобом з автомобілем Mercedes, номерний знак НОМЕР_2 , який рухався попереду. Автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

На дану постанову представниця ОСОБА_1 адвокатка Ігнатьєва І.П. подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість постанови, просить її скасувати, провадження по справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог про скасування постанови, зазначає, що із запису відеореєстратора видно, що водій автомобілю Mercedes, який рухався попереду, двічі різко загальмував, не маючи на це жодних об`єктивних підстав. Вважає, що своїми діями водій автомобілю Mercedes, а саме безпідставним неодноразовим гальмуванням у лівій смузі дороги, за відсутності небезпеки для руху, порушив п. 2.3 ПДР та створив загрозу безпеці дорожнього руху, що призвело до ДТП. Суд першої інстанції не забезпечив реалізацію прав учасників процесу, не допитав учасників ДТП, свідків, не призначив експертизу.

Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її представниці адвокатки Ігнатьєвої І.П., які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити; пояснення водія учасника ДТП ОСОБА_2 , який у вирішення питання за результатами розгляду апеляційної скарги поклався на розсуд суду; вивчивши матеріали справи та переглянувши наявний в матеріалах справи відеозапис, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а постанову суду першої інстанції необхідно залишити без зміни, виходячи з наступного.

Згідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ст.124 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно мало місце порушення водієм правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, на підставі сукупності доказів, які є в матеріалах адміністративної справи, а саме: протоколу про адміністративне правопорушення, схеми ДТП, письмових пояснень водія ОСОБА_2 .

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримала доводи апеляційної скарни та послалася на те, що після порушень водієм ОСОБА_2 . ПДР, він підрізав її автомобіль, а потім декілька разів безпідставно загальмував, на її думку, намагався провчити її.

Представник ОСОБА_1 адвокатка Ігнатьєвої І.П. підтримала пояснення апелянта в повному обсязі та зазначила, що відповідно пп.д п.2.3 ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху. Також зазначила, що згідно п.1.4 Правил дорожнього руху передбачено, що кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці правила.

Водій учасник ДТП ОСОБА_2 пояснив, що їхав в авто, яке є швидкісним. Перебував у 3 ряді, який не дозволяв рух вліво, потім перестроївся у 2 ряд, з якого можливо було здійснювати поворот вліво. Позаду себе побачив авто, яке рухалось на швидкості, яке почало наздоганяти його автомобіль. Не зрозумівши поведінку водія автомобіля, який рухався позаду, він пригальмував, однак побачивши у дзеркало заднього виду, що це авто могло в нього в`їхати, проїхав вперед. Потім почув сильний звуковий сигнал цього авто, не зрозумів у чому річ і став зупиняти своє авто. Саме в цей час в задню частину цього авто в`їхав автомобіль, як виявилося під керуванням ОСОБА_1 . При цьому не заперечував про те, що здійснив перестроювання та поворот своїм автомобілем вліво у невідповідності до вимог Правил Дорожнього руху.

Зазначені пояснення водія ОСОБА_2 не заперечувалися водієм ОСОБА_1 .

Згідно з п. 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Відповідно до п. 13.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Як вбачається з наданої копії відеозапису на СD від 25.09.2019 року з відеореєстратора автомобіля «Volkswagen», який був наданий суду першої інстанції та приєднаний до матеріалів справи, обставини викладені ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції щодо дій водія автомобіля Mercedes ОСОБА_2 не можуть бути враховані, як обставини, що звільняють її від відповідальності, оскільки, як випливає з вищенаведених Правил дорожнього руху, водій керуючи автомобілем завжди повинен дотримуватись безпечної швидкості, дистанції та інтервалу й слідкувати за дорожньою обстановкою.

При цьому, наявний у матеріалах справи відеозапис повністю підтверджує пояснення водія ОСОБА_2 та вказує на те, що ОСОБА_1 почала наздоганяти автомобіль останнього, що мало наслідком нетримання нею безпечної дистанції та наслідком зіткнення автомобілів.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд вважає, що провина ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАПпідтверджується доказами, які містяться в матеріалах адміністративної справи.

Апеляційний суд вважає, що під час судового розгляду даної справи суд першої інстанції дотримався вказаних норм права та дійшов обґрунтованого висновку про винність ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Крім того, вина ОСОБА_1 у вчинені інкримінованого їй правопорушення ґрунтується на сукупності доказів, які були досліджені в судовому засіданні суду першої інстанції та в судовому засіданні апеляційного суду, а саме: схемою місця ДТП, протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №169710 від 25.09.2019 року.

Таким чином, винуватість водія ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП є доведеною, а доводи апеляційної скарги з приводу її невинуватості у скоєнні ДТП безпідставними.

Позиція апелянта на час розгляду апеляційної скарги щодо невизнання своєї вини розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

При цьому апеляційний суд вважає обґрунтованими висновки районного суду про неможливість надання відповідної правової оцінки діям іншого водія, який міг допустити порушення вимог ПДР, однак які не є наслідком скоєної дорожньо-транспортної події та не перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням цієї події.

При визначенні для ОСОБА_1 адміністративного стягнення, судом першої інстанції були враховані характер скоєного правопорушення, особа правопорушника, ступінь суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, фактичні обставини справи, в зв`язку з чим судом першої інстанції було визначене адміністративне стягнення у виді розміру штрафу, як більш м`якого адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ст. 124 КУпАП.

Враховуючи наведені обставини, вважаю, що не вбачається підстав для скасування або зміни постанови районного суду.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП апеляційний суд Одеської області, -

Керуючись ст. ст. 7, 8, 33, 247, 289, 293, 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

постановив:

Апеляційну скаргу представниці ОСОБА_1 - адвокатки Ігнатьєвої І.П. -залишити без задоволення.

Постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 25.10.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у сумі 340 гривень залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду В.М.Прібилов