ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер судової справи: 658/1862/19 Головуючий у 1 інстанції: Терещенко О.Є.
Номер провадження: 33/819/376/19 Доповідач: Коломієць Н.О.
ПОСТАНОВА

іменем України

18 вересня 2019 року м. Херсон

Суддя Херсонського апеляційного суду Коломієць Н.О. при секретарі Набоці А.А., з участю апелянта ОСОБА_1 , його захисника Черноморченка М.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 29.07.2019 року у справі про адміністративне правопорушення за ст. 130 ч.1 КУпАП відносно ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И Л А :

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Суд встановив, що 05 травня 2019 року о 02.30 год. м. Каховка Херсонської області Чаплинське шосе гр-н ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2101 (номерний знак НОМЕР_1 ) з я-вними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці ока, тремтіння, поведінка, яка не відповідає обстановці). Від проходження медичного освідування на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законному порядку відмовився в присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що розглянувши справу без його участі суд порушив його право на захист, крім того при розгляді справи судом першої інстанції не з`ясовані всі фактичні обставини справи, що мають значення для її вирішення, у зв`язку із чим просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити, посилаючись на невинуватість у вчиненні правопорушення.

ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду апеляційну скаргу підтримав, від дачі пояснень відмовився.

Захисник Черноморченко М.М. в суді апеляційної інстанції апеляційну скаргу ОСОБА_1 підтримав, посилаючи на порушення права ОСОБА_1 на захист та недопустимість зібраних у справі доказів.

Заслухавши доповідь судді, учасників апеляційного розгляду, вивчивши матеріали справи у сукупності з доводами апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП - орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції неодноразово призначав розгляд справи.

В матеріалах справи наявні відомості про отримання ОСОБА_1 судових повісток про виклик у судові засідання на 27.05.2019, 15.07.2019 року, що підтверджується його підписами (а.с. 8,9).

Отже ОСОБА_1 був достовірно обізнаний про розгляд справи щодо нього про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП Каховським міськрайонним судом, однак у призначений судом час до суду не з`явився з невідомих причин, про поважність причин неявки суд не повідомив.

В судове засідання, призначене на 29.07.2019 року ОСОБА_1 не з`явився, під приводом перебування на лікуванні, хоча подав до суду в цей день власноруч написану заяву та довідку про амбулаторне лікування з 13.07 по 17.07.2019 року (а.с.20, 21).

При цьому, жодних доказів про неможливість його явки в судове засідання 29.07.2019 року суду 1 інстанції ОСОБА_1 не надав, тому суд правомірно розглянув справу 29.07.2019 року у відсутності правопорушника, оскільки не встановив поважних причин його неявки.

Апеляційний суд погоджується з оцінкою судом першої інстанції таких дій ОСОБА_1 як прагнення затягнути у будь-який спосіб судовий розгляд з метою вийти за межі строку накладання адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП, оскільки у період травня 2019 року до 29.07.2019 року ОСОБА_1 ігнорував виклики до суду без будь-яких поважних причин, хоча достовірно був обізнаний про розгляд справи щодо нього, а згодом надав довідку про амбулаторне лікування протягом 4 днів по незначному захворюванню, яка не містила застережень та відомостей про неможливість його прибуття в судове засідання.

При цьому, письмові заперечення по протоколу ОСОБА_1 міг надати і шляхом направлення поштою, але не скористався такою нагодою.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, та належним чином повідомлена по час і місце розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Виходячи із викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 не довів належними та допустимими доказами порушення судом першої інстанції його прав, пов`язаних із повідомленням про час та місце розгляду справи та наявності у нього поважних причин неявки в призначені судові засідання протягом травня-липня 2019 року , а відтак доводи апеляційної скарги в цій частині слід визнати неприйнятними.

Інші доводи апеляційної скарги перевірені апеляційним судом під час апеляційного розгляду і не містять посилань, які б вказували на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної постанови, які є підставою для її скасування.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5. ПДР, відповідно до якого водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції є законним та обґрунтованим, та таким, що підтверджується зібраними у справі та перевіреними судом доказами, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення № 091795 серії ОБ, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , відеозаписом, на якому зафіксовано, як ОСОБА_1 05.05.2019 року керував транспортним засобом ВАЗ 2101 (номерний знак НОМЕР_1 ), з явними ознаками наркотичного сп`яніння. На вимогу працівників поліції відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законному порядку. Факт керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння визнав.

Зміст протоколу відповідає вимогам статті 256 КУпАП, у якому зазначено суть адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 цього ж Кодексу, об`єктивною стороною якого є саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

В письмових поясненнях, зазначених у протоколі ОСОБА_1 вказував, що 04.05.2019 року о 22.00 викурив одну сигарету з марихуаною, пройти освідування у лікарні відмовився, тобто сам ОСОБА_1 не заперечував факт керування ним транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, що підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Крім того, під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 роз`яснено його право надати свої пояснення по суті протоколу про адміністративне правопорушення, подавати докази, заявляти клопотання, однак ОСОБА_1 відмовився від надання пояснень, будь-яких доказів на спростування встановлених судом обставин суду апеляційної інстанції не подав, жодних клопотань не заявляв, отже, твердження в апеляційній скарзі про позбавлення його вказаних прав є голослівними.

Доводи захисника про те, що поліцейським при складанні протоколу відносно ОСОБА_1 порушено чинну Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції через те, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти медичне освідування у медичному закладі, а не проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу не можуть бути прийняті до уваги, оскільки відповідно до розділу ІІ вказаної Інструкції огляд водія поліцейським на місці здійснюється лише в разі виявлення у водія ознак алкогольного сп`яніння, в той час як відповідно до п.12 розділу ІІ вказаної Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я, а не проводить огляд такої особи на місці.

Виходячи з наведеного, вказану позицію апелянта апеляційний суд розцінює як прагнення уникнути відповідальності і визнає більш об`єктивними відомості викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному працівником поліції, уповноваженим державою на виявлення, попередження та припинення правопорушень у сфері дорожнього руху.

На підставі вищенаведеного, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу в їх сукупності, суд апеляційної інстанції вважає, що при розгляді справи судом першої інстанції дотримано вимоги діючого законодавства, доводи апеляційної скарги є безпідставними та такими, що спростовуються зібраними у справі доказами, отже

підстави для закриття провадження за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, відсутні

При накладенні адміністративного стягнення суд врахував характер вчиненого правопорушення, відсутність обставин, що пом`якшують відповідальність та обґрунтовано наклав на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Підстав для пом`якшення стягнення, апеляційний суд не знаходить, оскільки воно призначено у мінімальних межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання в апеляційній скарзі на наявність утриманців не зменшує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення та не спростовує висновків суду в частині накладення стягнення, оскільки обставиною, що пом`якшує відповідальність може бути визнано лише таку обставину, яка тісно пов`язана із вчиненням правопорушення, і за наявності якої особа, яка вчинила правопорушення заслуговує на поблажливе ставлення до себе. Тому сам факт наявності на утриманні дитини або іншої непрацездатної особи не можна визнавати обставиною, що пом`якшує відповідальність.

Таким чином, постанова суду є законною та обґрунтованою, отже підстави для закриття провадження у справі, на час апеляційного розгляду, відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 29.07.2019 року у справі про адміністративне правопорушення за ст. 130 ч.1 КУпАП відносно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Херсонського апеляційного суду підпис Коломієць Н.О.

З оригіналом згідно:

Суддя КоломієцьН.О.