Справа № 500/138/19 Провадження № 3/500/170/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2019 року суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Бурнусус О.О., ознайомившись з адміністративними матеріалами, що надійшли з управління захисту економіки в Одеській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України Міністерства внутрішніх справ України відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючої молодшим інспектором техніком відділу інженерно технічних засобів охорони звязку та інформатизації Ізмаїльської установи виконання покарань УДПтС України в Одеській області № 22, мешкає за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Некрасова, б. 2, кв. 14

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.172 6 КУпАП, в якому зазначено, що ОСОБА_1, згідно наказу начальника Ізмаїльського слідчого ізолятора управління державної пенітенціарної служби України в Одеській області від 17.06.2015 року за № 53 ос «Про особовий склад» було призначено на посаду молодшого інспектора техніка відділу інженерно технічних засобів охорони звязку та інформатизації Ізмаїльської установи виконання покарань УДПтС України в Одеській області № 22, яка відповідно до п.п. «д» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є субєктом відповідальності за корупційні правопорушення. ОСОБА_1 навмисно порушила ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», а саме несвоєчасно без поважних причин, подала 06.04.2018 року щорічну електронну декларацію за 2017 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172 6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, опрацюванням відомостей з Реєстру, встановлено, що ОСОБА_1 будучи субєктом на якого поширюються вимоги ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» подала декларацію за 2017 рік лише 06.04.2018 року, а ні до 01 квітня 2018 року, як того вимагає ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» та Порядок формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням НАЗК від 10.06.2016 року за № 3, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 15.07.2016 року за № 959/29089.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вищезазначеного адміністративного правопорушення визнала та пояснила, що на час подання декларації знаходилась у відпустці по догляду за дитиною і в неї не було умислу щодо вчинення вказаного адміністративного правопорушення.

Під час судового розгляду прокурор висловив свою думку про наявність складу адміністративного правопорушення та про накладення стягнення на ОСОБА_1 згідно санкції ч. 1 ст. 172- 6 КУпАП.

Дослідивши матеріли справи приходжу до наступного висновку.

Так, ОСОБА_1 відповідно до наказу начальника Ізмаїльського слідчого ізолятора управління державної пенітенціарної служби України в Одеській області від 17.06.2015 року за № 53 ос «Про особовий склад» було призначено на посаду молодшого інспектора техніка відділу інженерно технічних засобів охорони звязку та інформатизації Ізмаїльської установи виконання покарань УДПтС України в Одеській області № 22.

Тобто, ОСОБА_1 відповідно до п.п. «д» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є субєктом відповідальності за корупційні правопорушення, яка відповідно до п. «в» ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є субєктом відповідальності за корупційні правопорушення, порушила ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», а саме несвоєчасно без поважних причин, подала 06.04.2018 року щорічну електронну декларацію за 2017 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172 - 6 КУпАП.

Як вбачається з витягу сайту НАЗК, ОСОБА_1 подала відповідну декларацію особи за 2017 рік, лише 06.04.2018 року, тобто з порушення строку подачі декларації.

Винність ОСОБА_1 у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 -6 КУпАП, повністю доведена сукупністю досліджених судом доказів.

Згідно з даними протоколу про адміністративне правопорушення № 39 від 04.01.2019 р., ОСОБА_1 порушила вимоги фінансового контролю, а саме подала декларацію за 2017 рік, лише 06.04.2018 року, тобто з порушення строку подачі декларації на шість діб.

Враховуючи, що відповідно до положень п/п «д» п. 1 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про запобігання корупції», особи рядового і начальницького складу державної кримінально-виконавчої служби віднесені до осіб, уповноважених на виконання функцій держави, суд дійшов висновку про те, що на ОСОБА_1 поширюються вимоги ч. 1 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції», якими покладений обов'язок щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Тому, ОСОБА_1 зобов'язана подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий 2017 рік наступного року до 1 квітня 2018 року шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку про відсутність непереборних перешкод, незалежних від волі притягуваної ОСОБА_1 для виконання нею обов'язку своєчасно подати декларацію, а також про відсутність поважних причин несвоєчасного подання нею декларації.

Таким чином, аналіз сукупності усіх досліджених у суді доказів, дозволяє суду дійти висновку про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та про доведеність винності ОСОБА_1 в його вчиненні.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь її вини, майновий стан та обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Суд враховує те, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, пов'язане з корупцією.

До обставин, які відповідно до ст. 34 КУпАП помякшують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене нею адміністративне правопорушення, суд відносить щире розкаяння притягуємої.

Обставин, які відповідно до ст. 35 КУпАП обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене нею адміністративне правопорушення, суд не вбачає.

Отже, враховуючи зазначені обставини справи, беручи до увагу особу ОСОБА_1, суд вважає, що для її виховання в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, буде достатнім застосування адміністративного стягнення у виді штрафу в межах мінімального розміру, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, оскільки в даному випадку таке стягнення повністю досягне мети його застосування.

Крім того, вважається за необхідне в силу ч. 1 ст. 40-1 КУпАП, стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі, передбаченому п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011 року (зі змінами), а саме в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що складає 384 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 172-6, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (паспорт серії КМ № 869613, виданий Болградським РС ГУДМС України в Одеській області від 19.11.2013 року, РНОКПП НОМЕР_1) визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 -6 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п'ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 (паспорт серії КМ № 869613, виданий Болградським РС ГУДМС України в Одеській області від 19.11.2013 року, РНОКПП НОМЕР_1) судовий збір на користь держави в розмірі 384 грн. 20 коп., зарахувавши його до спеціального фонду державного бюджету України.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

Суддя: ОСОБА_2