Справа №585/2898/19 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Машина І. М.
Номер провадження 33/816/486/19 Суддя-доповідач Матус В. В.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2019 року суддя Сумського апеляційного суду Матус В. В. ,з участю ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 09 серпня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 ),

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384,20 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді встановлено, що 26 липня 2019 року об 03 год. 41 хв. в м. Ромни по вул. Горького, Сумської області, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 2108», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 а Правил дорожнього руху України та скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з прийнятим судовим рішенням, просить скасувати вказану постанову судді та закрити провадження в справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

За змістом доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на розгляд справи у його відсутність, без належного повідомлення про дату і місце розгляду справи, чим були порушені його права.

Стверджує, що він не погодився з результатом огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та наполягав на проведенні огляду в медичному закладі, проте в цьому йому було відмовлено. Також зазначає, що огляд на стан сп`яніння проводився у відсутність свідків, а справу розглянуто без допиту свідків, а тому, на його думку, їх письмові пояснення не слід приймати до уваги. Апелянт вважав, що оскільки він не був відсторонений від керування транспортним засобом, то поліцейські переконались, що він тверезий і відпустили його.

Крім того, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі ставиться питання про поновлення строку апеляційного оскарження, яке мотивоване тим, що справа була розглянута за його відсутності та про існування оскаржуваної постанови він дізнався лише 23 жовтня 20119 року.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав подану апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, доводи клопотання та поданої апеляційної скарги, вважаю, що клопотання про поновлення строку на оскарження постанови судді підлягає задоволенню, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 09 серпня 2019 року була винесена за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримав 28 жовтня 2019 року (а.с. 16). З апеляційною скаргою він звернувся до суду 01 листопада 2019 року (а.с.17).

Враховуючи вказані обставини, з метою забезпечення особі її права доступу до правосуддя для захисту своїх прав, апеляційний суд вважає за необхідне клопотання ОСОБА_1 задовольнити та поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 09 серпня 20119 року, як такий, що пропущений ним з поважних причин.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу, суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 а ПДР України та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Факт скоєння вказаного правопорушення за обставин, викладених в постанові суду, підтверджується зібраними доказами, які були всебічно, повно досліджені судом першої інстанції, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 146313 від 26.07.2019 року, який за своїм змістом відповідає вимогам ст.256 КУпАП і сумнівів не викликає (а.с.3); роздруківкою приладу, відповідно до якого результат тестування становив 1,63 ‰ (а.с.2), поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які кожен окремо підтвердили, що в їх присутності водій ОСОБА_1 проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу газоаналізатору «Драгер», результат огляду 1,63 проміле. Права та обов`язки згідно ст. 63 Конституції та ст. 268 КУпАП ОСОБА_1 роз`яснено, про місце та час розгляду справи повідомлено (а.с. 4), а також іншими матеріалами справи, належним чином дослідженими суддею.

Ставити під сумнів об`єктивність пояснень вказаних свідків у судді підстав не було, оскільки пояснення свідків відібрані у встановленому законом порядку, містять необхідні реквізити, підписані свідками без застережень та в матеріалах справи відсутні будь які дані про те, що вказані пояснення свідки давали внаслідок впливу на них.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП є обґрунтованим і вмотивованим.

Доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять.

Крім того, апелянтом не надано належних доказів оскарження у встановленому законом порядку дії працівників поліції, які проводили огляд на стан сп`яніння, тому відсутні підстави вважати недійним результат огляду на стан сп`яніння та вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Сам ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції підтвердив, що дійсно перед поїздкою вживав спиртні напої.

Суд критично оцінює доводи ОСОБА_1 про те, що належним чином не був сповіщений про час та місце розгляду справи, чим були порушені його права, позаяк такі твердження не знайшли свого підтвердження та суперечать матеріалам справи.

В ст. 129 Конституції України, закріплено конституційний припис, згідно якого, розгляд справ в судах відбувається відкрито, що, в свою чергу, гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, своєчасно дізнатись як про результати судового розгляду, так й отримати копію судового рішення з метою оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Відповідно до принципу диспозитивності, на якій неодноразово наголошує Європейський суд з прав людини у своїх рішення, особи, які беруть участь у справі, мають можливість вільно розпоряджатися своїми матеріальними та процесуальними правами на власний розсуд.

Вказаний принцип надає кожному учаснику процесу можливість самостійно розпоряджатися наданими йому законом процесуальними правами, в тому числі і правом брати участь в судових засіданнях.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Отже, особа має цікавитись ходом справи та результатами окремих судових засідань, використовувати засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

В той же час, доводи апелянта при обґрунтуванні неявки ОСОБА_1 до судового засідання зводяться до аргументу, що він не був обізнаний з часом розгляду справи.

Проте, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 26.07.2019р. ОСОБА_1 було повідомлено, що розгляд справи відбудеться 09.08.2019 року о 10 годині у м. Ромни міськрайонному суді за адресою: вул. Соборна,12, про що він особисто в протоколі підтвердив своїм підписом (а.с.3).

Отже, неявка особи до судового засідання є його волевиявленням, проявом дії принципу диспозитивності.

За таких обставин та відповідно до вимог ст.268 КУпАП, що не передбачають обов`язкової участі особи при розгляді справи за ч.2 ст.130 КУпАП, ураховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, місцевий суд обґрунтовано визнав за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, як про те ставить питання апелянт, ним не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 судом першої інстанції накладено у межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, з дотриманням вимоги ст.ст. 33-35 КУпАП, і є достатнім для досягнення мети адміністративного стягнення, зокрема виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нею нових правопорушень.

Враховуючи викладене вважаю, що постанова суду є законною і обґрунтованою, а тому законних підстав для її скасування не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 09 серпня 2019 року.

Постанову судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 09 серпня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуМатус В. В.