ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1506/19 Справа № 173/2656/19 Суддя у 1-й інстанції - Бурхан С. М. Суддя у 2-й інстанції - Кононенко О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Кононенко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні, апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2019 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові, 09 жовтня 2019 року об 09 годині 05 хвилин по вул. С. Яцковського, м. Верхньодніпровськ, Верхньодніпровського району, Дніпропетровської області, водій ОСОБА_1 керував мопедом "HONDA DIO 34" без мотошолому з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота). На законну вимогу працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі та за допомогою приладу "Драгер", водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України та скоїв правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, за що останнього було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову судді першої інстанції скасувати а провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити.

В обґрунтування апеляційної скарги, ОСОБА_1 зазначив, що встановлені судом обставини справ не відповідають дійсності, оскільки суд формально підійшов до розгляду справи, допустивши ряд порушень як матеріального так і процесуального права, не допитавши свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , не надав правову оцінку незаконним діям працівників поліції, що призвело до незаконного притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Вказує на те, що він дійсно перебував в стані алкогольного сп`яніння, однак транспортним засобом не керував.

Зазначає, що судом не здійснювався виклик свідків для допиту, та їх свідчення не перевірялись.

Таким чином матеріали справи свідчать про недоведеність об`єктивної сторони інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

В судове засідання апеляційної інстанції, ОСОБА_1 не з`явився, повідомлений належним чином про місце, час та дату слухання справи, а тому у відповідності до вимог ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважаю за можливе розглянути подану апеляційну скаргу без його участі.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги співставивши їх із викладеними доводами, щодо незаконності та протиправності прийнятого судового рішення, приходжу до наступного правового висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, яким місцевим судом у відповідності до вимог ст. 252 КУпАП було надано належну правову оцінку, яка ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 034840 від 09 жовтня 2019 року, який складений уповноваженою особою, з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів який проведений у зв`язку із виявленням у водія ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю(спиртного) з порожнини рота, почервоніння очей, від проходження якого водій ОСОБА_1 відмовився; рапортом працівника поліції, де викладені фактичні обставини скоєння ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а також те, що водій ОСОБА_4 відмовився від проходження огляду в медичному закладі та за допомого продуття акотестеру; поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які окрім відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду, зазначили, що останній перебував в п`яному вигляді; власними поясненнями ОСОБА_1 з яких вбачається, що він на передодні випив пива, та з ранку сів за кермо мопеда без мотошолома з різким запахом алкоголю з порожнини рота, та на пропозицію працівників УПП від проходження медичного огляду відмовився, скарг на дії працівників поліції не має.

Всі докази, покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_1 визнаються судом належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Сукупність вищевказаних доказів та пояснення свідків, засвідчують відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду, що є підтвердженням об`єктивної сторони скоєного останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що виразилося у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених обставин в поясненнях свідків, по справі не вбачається, оскільки останні засвідчили відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Посилання в апеляційній скарзі стосовно того, що зазначені свідки не були викликані до місцевого суду, є безпідставними та необґрунтованими, до яких відношусь критично, оскільки ОСОБА_1 був присутнім в суді першої інстанції та мав можливість заявити відповідне клопотання, щодо допиту вказаних свідків, однак зазначеним правом скористався, що є правом сторони а не обов`язком суду.

Місцевим судом досліджені та перевірені доказами обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, що охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Стосовно посилань в апеляційній скарзі, що суд не надав правову оцінку незаконним діям працівників поліції, що призвело до незаконного притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є безпідставними, та такими що тлумачаться як намагання ОСОБА_1 уникнути відповідальності за скоєне ним правопорушення, оскільки з будь якими заявами на дії працівників поліції, останній до відповідних органів не звертався. Також відсутні відомості щодо проведення службової перевірки відносно працівників УПП, а також висновки щодо притягнення останніх до дисциплінарної відповідальності.

Також, в матеріалах справи наявні письмові пояснення ОСОБА_1 , відповідно до яких останній зазначив, що він на передодні випив пива, та з ранку сів за кермо мопеда без мотошолома з різким запахом алкоголю з порожнини рота, та на пропозицію працівників УПП від проходження медичного огляду відмовився, скарг на дії працівників поліції не має.

Будь яких відомостей, що зазначені пояснення він писав під тиском працівників УПП, матеріали справи не містять.

Крім того, з наявної письмової розписки ОСОБА_5 , остання прийняла на зберігання та власне користування мопед, що свідчить про виконання інспекторами УПП положень ст. 266 КУпАП, щодо відсторонення особи яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння від керування цими транспортними засобами.

Інших доказів відсутності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, ОСОБА_1 надано не було та в апеляційній скарзі не зазначено, а викладені ним доводи фактично є незгодою останнього з прийнятим судовим рішенням, що матеріалами справи свого підтвердження не знайшли.

Крім того апеляційна скарга не містить жодних пояснень щодо обставин вчиненого адміністративного правопорушення, або зазначенням в чому саме полягає незаконність постанови судді, а містить лише витяги із КУпАП, та інших нормативно-правових актів.

Таким чином, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке полягає в порушенні п. 2.5 ПДР України, що виразилось у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст.ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, вважаю необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2019 року у справі про адміністративне правопорушення якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Дніпровського апеляційного суду О.М. Кононенко