ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1354/19 Справа № 174/673/19 Суддя у 1-й інстанції - Борцова А.А. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко В. Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в особі судді Коваленко В.Д.,, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2019 року в справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Вільногірську Дніпропетровської області, громадянина України, працює ТОВ «Вільногірське скло», пакувальник, зареєстрований по АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ,-

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 136 (сто тридцять шість) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.

ОСОБА_1 визнано винуватим в тому, що він о 19 годині 20 хвилин, 20.07.2019 року, знаходячись в кв. АДРЕСА_2 , скоїв домашнє насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_2 , погрожував останній, намагався вчинити бійку із нею. На закону вимогу начальника СРПП №2 Вільногірського ВП ЖвВП ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції Литовченка Р.В. припинити правопорушення та залишити приміщення потерпілої не відреагував, при цьому погрожував поліцейським фізичною розправою, розмахував руками, чим вчинив злісну непокору законній вимозі поліцейського при виконанні ним своїх обов`язків.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, а справу про адміністративне правопорушення за ст.185 КУпАП,- відносно нього, - закрити на підставі п.1 ст.247 КупАП.

Вказану постанову вважає незаконною та необгрунтованою.

Вважає, що в обґрунтування його вини у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 185 КУпАП, суд першої інстанції послався виключно на пояснення зацікавлених осіб, а саме, трьох працівників поліції (злісну непокору законним вимогам яких ОСОБА_1 начебто вчинив) та громадянки ОСОБА_2 його співмешканки, з якою у нього виник конфлікт, і яка спричинила ОСОБА_1 умисно тілесні ушкодження. Вказує, що в матеріалах справи відсутній запис з боді-камери, який би міг підтвердити показання свідків.

Вважає, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, що йому з боку працівника поліції неодноразово, наполегливо висловлювалися вимоги - «припинити правопорушення та залишити квартиру потерпілої», що свідчить про невідповідність інкримінованого правопорушення об`єктивній стороні правопорушення, передбаченого ст. 185 КупАП. Також в протоколі не зазначено, яке саме, конкретне, правопорушення вимагав від ОСОБА_1 припинити працівник поліції, а тому зазначене, не можливо тлумачити, як злісну непокору в даній частині, законній вимозі поліцейського.

На думку апелянта, в протоколі на начеб-то вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства, нічим не підтверджується, оскільки відносно нього не складався протокол про адміністративне правопорушення передбачене ст. 173-2 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, дійшов такого висновку.

Насамперед вважаю за необхідне розглянути вказану апеляційну скаргу без участі ОСОБА_1 , оскільки від нього надійшла заява про розгляд без його участі, в якій він посилається на неможливість прибуття в зв`язку з зайнятістю на роботі.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані належним чином.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що постанова суду є незаконною, що викладені в протоколах про адміністративні правопорушення обставини не відповідають дійсності, є безпідставними.

Навпроти, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду в повному обсязі підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 098386 від 20.07.2019 року (а.с.1), про те, що о 19 годині 20 хвилин 20.07.2019 року, ОСОБА_1 , знаходячись в кв. АДРЕСА_2 , скоїв домашнє насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_2 , погрожував останній, намагався вчинити бійку з нею. На закону вимогу начальника СРПП №2 Вільногірського ВП ЖвВП ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції Литовченка Р.В. припинити правопорушення та залишити приміщення потерпілої не відреагував. При цьому він погрожував поліцейським фізичною розправою, розмахував руками, чим вчинив злісну непокору законній вимозі поліцейського при виконанні ним своїх обов`язків.

З пояснень працівника поліції ОСОБА_3 вбачається, що вона 20.07.2019 року була в добовому наряді, надійшов виклик, що чоловік б`є дружину. Виїхавши на виклик, зайшли в квартиру, де мешкав ОСОБА_1 , у якого була розбити голова, в квартирі плакали дитина та жінка. ОСОБА_1 поводив себе агресивно, кричав, бігав по кімнатам. Йому пропонували вийти з квартири, але він не хотів, висловлювався нецензурною лайкою, в тому числі і на адресу поліцейських, виявляв непокору. Він кричав на співмешканку, обзивав її, лаявся на її адресу, були підстави вважати, що він ще може заподіяти шкоду співмешканці. ОСОБА_2 заявила, що бажає що б ОСОБА_1 покинув квартиру, але ОСОБА_1 відмовився це робити мотивуючи тим, що він також тут живе, де хоче, там і знаходиться. ОСОБА_4 сказав їй , що б вона забрала дитину та йшла з ним на вулицю, бо дитина сильно плакала.

Аналогічні пояснення надав і працівник поліції ОСОБА_4 зазначивши, що прибувши на виклик побачив, що ОСОБА_1 поводився агресивно, йому було запропоновано припинити сварку і залишити приміщення квартири, але він відмовився, продовжував поводити себе агресивно, погрожував ОСОБА_2 побити вікна у квартирі. Тому з метою припинення правопорушення, до ОСОБА_1 застосували фізичну силу, і вивели з квартири та доставили у відділення поліції.

Аналогічні по суті пояснення було надано і працівником поліції ОСОБА_5 ..

З пояснень потерпілої ОСОБА_2 видно, що ввечері, приблизно о 19 годині 20.07.2019 р. між нею та ОСОБА_1 , виникла сварка на побутовому ґрунті. Вона викликала поліцію, бо ОСОБА_1 почав її бити руками і ногами по голові і обличчю. Ці події відбулися в присутності її 8 річного - сина. ОСОБА_1 повалив її на підлогу в кухні, син вискочив з квартири, став стукати сусідам в двері, вона також вискочила в під`їзд і викликала поліцію. Поліцейські викликали «швидку», але від госпіталізації вона відмовилася, бо ні з ким було залишити дитину. ОСОБА_1 продовжував поводити себе агресивно, і в тому числі, відносно поліцейських, ображав її і погрожував їй побити вікна, двері. ОСОБА_1 продовжував вести себе агресивно, тоді працівники поліції повалили його на підлогу, одягнули кайданки і вивели з квартири. Вона в той день тілесні ушкодження ОСОБА_1 не заподіювала, в нього була розсічена брів, але як це трапилося, сказати не може. Відмову вийти з квартири ОСОБА_1 нічим не мотивував.

Дані покази працівників поліції та потерпілої узгоджуються і з іншими матеріалами справи, та сумніву в їх правдивості не викликають.

Відповідно до ст. 185 КУпАП злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків….або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Судом першої інстанції правильно кваліфіковані дії ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП, як злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а доводи апелянта щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення є безпідставними та надуманими.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 обґрунтовано кваліфіковано за даною статтею.

Застосовані до ОСОБА_1 судом вид та застосованого адміністративного стягнення, у виді штрафу в розмірі 136 гривень, з урахуванням ст.36 КУпАП, та того що він грубо, на протязі тривалого часу порушував громадський порядок, не реагував на зауваження, на законні вимоги працівників поліції, виявив грубу непокору, - вважаю обґрунтованими.

Призначене покарання в повній мірі буде сприяти його вихованню в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також для запобігання вчинення ним нових правопорушень.

Вважаю, що при розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено.

Докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Постанова за змістом є належно вмотивованою, обґрунтованою та законною.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального Закону, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, вважаю необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції, як законну без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишити без задоволення

Постанову Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КупАП,- залишити без змін

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Коваленко В.Д.