Справа № 415/6322/19
Провадження № 33/810/140/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Сєвєродонецьк 28 серпня 2019 року

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Луганського апеляційного суду Люклянчук В.Ф., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Лисичанського міського суду Луганської області від 05 серпня 2018 року, якою,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який займає посаду першого заступника начальника Головного управління Держпраці у Луганській області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 3400 гривень.

Стягнено судовий збір на користь держави у розмірі 384,20 гривень

ВСТАНОВИВ

Зі змісту постанови судді вбачається, що ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за неповідомлення ним у встановлених законом випадках та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів, а також за прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів за таких обставин.

ОСОБА_1 , працюючи на посаді першого заступника начальника Головного управління Держпраці у Луганській області (далі - Управління), згідно з положеннями п.1 в) ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» є посадовою особою юридичної особи публічного права, суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення, під час виконання своїх повноважень по вулиці Малиновського, 1 «а» міста Лисичанська, будучи наділеним владними повноваженнями у сфері управління персоналом, зокрема, щодо вирішення питань преміювання державних службовців Управління, отримавши подання начальника відділу бухгалтерського обліку та господарського забезпечення про преміювання працівників, зокрема головного спеціаліста відділу ОСОБА_2 , яка правопорушнику приходиться дружиною, в порушення вимог п.п. 2, 3 ч.1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» не повідомив голову Державної служби України з питань праці про наявність у нього реального конфлікту інтересів.

При цьому 29 серпня 2017 року та 27 серпня 2018 року прийняв накази «Про преміювання державних службовців Головного управління за серпень 2017 року» №126-4 від 29 серпня 2017 року та «Про преміювання державних службовців Головного управління за серпень 2018 року» №172-к від 27 серпня 2018 року, якими встановив премію, серед інших, ОСОБА_1 , маючи зумовлений сімейними стосунками приватний інтерес, який полягав у прагненні забезпечити дружині максимально можливий рівень трудових доходів, які, відповідно до положень ч. 2 ст. 61 Сімейного кодексу України є об`єктом їх спільної сумісної власності, а отже, й добробут своєї родини.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вище вказану постанову та закрити провадження. Посилається на письмові заперечення, що надані ним при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, а також в судовому засіданні при його розгляді. Вважає, що в його діях відсутній реальний конфлікт інтересів, напроти є потенцій, оскільки при підписанні вказаних наказів про преміювання, суперечність між його приватним інтересом та службовими повноваженнями не вплинула на об`єктивність прийнятих рішень, які не є упередженими. Накази про преміювання працівників Управління, зокрема його дружини були типовими, стандартними, що повторювались із місяця в місяць. Ці накази були видані не з його ініціативі, не були самостійними, приймались на підставі подання начальника відділу. Окрім того, посилається на порушення ч. 2 ст. 254 КУпАП, оскільки протокол про адміністративне правопорушення щодо нього складено після спливу 24 годин з моменту виявлення обставин даного правопорушення. Так, вважає, що моментом виявлення адміністративного правопорушення є 09 липня 2019 року, що підтверджується листом уповноваженої особи НАЗК від цієї дати про виявлення в його діях ознак корупційного правопорушення, що був направлений на його адресу. За таких обставин, його неможливо притягнути до адміністративної відповідальності. Водночас суддя, при розгляду цього протоколу, вказаним обставинам не надав оцінки.

При апеляційному розгляді були заслухані:

- ОСОБА_1 , який підтримав вимоги апеляційної скарги, пославшись на її вимоги;

- прокурор Каліберда К.С., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, пославшись на її необґрунтованість, також зазначив, що постанову судді підлягає зміні, оскільки адміністративне стягнення накладення в порушення вимог ч. 1 ст. 36 КУпАП - не кожне правопорушення окремо.

Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, та прокурора, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи і вирішення її у точній відповідності із законом.

Дані вимоги закону суддею місцевого суду виконані в повному обсязі.

Суддя при розгляді протоколу про адміністративне правопорушення, оцінивши та дослідивши надані докази в їх сукупності, прийшов до правильного висновку, що вчинені корупційні правопорушення за ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП і ОСОБА_1 винен в їх вчиненні, оскільки він не повідомив у встановлених законом випадку та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів; прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», під реальним конфліктом інтересів розуміється суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Обов`язковою ознакою, за якою будь-яка неправомірна поведінка державних службовців або інших осіб, уповноважених на виконання функцій держави, може визнаватися корупційною, є корисливий або інший особистий інтерес таких осіб або інтерес третіх осіб.

Крім того, корупційні правопорушення характеризуються умисною формою вини.

Об`єктивна сторона даного правопорушення полягає в бездіяльності особи, яка знала про наявність особистих інтересів чи обставин, які можуть вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, привести до невиконання або неналежного виконання своїх посадових обов`язків, тому зобов`язана була повідомити про це своєму керівникові, однак не зробила цього, та не утрималась від прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Суддею місцевого суду було правильно визначено наявність фактів, які утворюють реальний конфлікт інтересів, який полягає: у факті приватного інтересу, зумовленого сімейними стосунками, який полягав у покращені фінансового стану близької особи; факті суперечності між приватним інтересом і службовими повноваженнями, що вплинуло на прийняття рішення про надання грошової допомоги близькій особі; наявністю повноважень для прийняття такого рішення; факту реального впливу суперечностей між приватним і службовим інтересом на об`єктивність та неупередженість рішення, про що свідчить прийняття ОСОБА_1 рішення щодо надання грошової щомісячної винагороди дружині за наявності альтернативи.

Доводи ОСОБА_1 , що видані ним накази про преміювання, серед інших працівників Управління, його дружини ОСОБА_2 були типовими, стандартними, видані не з його ініціативі, тобто не були самостійними, приймались на підставі подання, не виключають ознак адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП.

Також посилання в апеляційній скарзі на порушення ч. 2 ст. 254 КУпАП щодо порушення встановленого строку при складання протоколу про адміністративне правопорушення, як на окрему підставу для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, є безпідставними.

У відповідності до вказаної норми закону, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше 24 годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Строк накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, відраховується з моменту виявлення правопорушення з подальшою фіксацією останнього у протоколі про адміністративне правопорушення.

В той же час закон не забороняє розглядати справи, протокол відносно яких був складений й поза межами 24 годин з моменту виявлення правопорушення. Ця вимога, що передбачена ч. 2 ст. 254 КУпАП, адресована органу (особі), яка його складає і покликана стимулювати в них внутрішню дисциплінованість, відповідність їх дій вимогам таких принципів провадження в справах про адміністративне правопорушення, як швидкість (оперативність) реагування на факт правопорушення та економічність адміністративного процесу.

Водночас законодавство про адміністративні правопорушення не передбачає жодних правових наслідків при складанні протоколу про адміністративні правопорушення поза встановленого строку для його складання.

При цьому апеляційним судом не встановлено обставин, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення, зокрема у зв`язку зі закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

З оглядом на наведене, викладені у апеляційній скарзі доводи про відсутність в діях ОСОБА_1 складу зазначених адміністративних правопорушень суперечать фактичним обставинам справи, через що не можуть бути визнані обґрунтованими.

Адміністративне стягнення накладено у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, що відповідає приписам ч. 2 ст. 36 КУпАП, тому відсутні підстави й для зміни постанови судді.

Керуючись п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Лисичанського міського суду Луганської області від 05 серпня 2018 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає чинності негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Луганського

апеляційного суду В.Ф. Люклянчук