П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" грудня 2019 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Марфіна Н. В. розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Дніпровського управління поліції ГУНП в м. Києва про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.175-1 КУпАП, суд -

В С Т А Н О В И В :

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла адміністративна справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за скоєння правопорушення, передбаченого ч.1 ст.175-1 КУпАП.

Під час судового розгляду даної адміністративної справи встановлено, що ОСОБА_1 04.12.2019 року о 15 год. за адресою: м. Київ, пр.-т Гагаріна, 12 на зупинці громадського транспорту палила тютюнові вироби.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 175-1 КУпАП, куріння тютюнових виробів у місцях, де це заборонено законом, а також в інших місцях, визначених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради, тягне за собою попередження або накладення штрафу від трьох до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги ч. 1 ст. 175-1 КУпАП.

У судовому засіданні, особа, що притягається до адміністративної відповідальності, свою вину у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення визнала в повному обсязі, надала покази в частині обставин його вчинення, які викладені в установчій частині постанови, щиро розкаялася.

Крім того вина особи, що притягається до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 175-1 КУпАП повністю доведена, у розумінні ст. 251 КУпАП, належними та допустимими доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, який складений у відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП та містить необхідні у ньому відомості, зокрема щодо дати, часу, місця та способу вчинення самого адміністративного правопорушення; даними, що містяться у рапорті працівника правоохоронних органів.

Отже, в діях ОСОБА_1 , вбачається склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.175-1 КпАП України.

Відповідно до ст. 12 КУпАП, адміністративній відповідальності підлягають особи, які досягли на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку.

Як передбачено ст. 24-1 КУпАП за вчинення адміністративних правопорушень до неповнолітніх у віці від шістнадцяти до вісімнадцяти років можуть бути застосовані такі заходи впливу: 1) зобов`язання публічно або в іншій формі попросити вибачення у потерпілого; 2) попередження; 3) догана або сувора догана; 4) передача неповнолітнього під нагляд батькам або особам, які їх замінюють, чи під нагляд педагогічному або трудовому колективу за їх згодою, а також окремим громадянам на їх прохання.

При накладені адміністративного стягнення, на особу, що притягається до адміністративної відповідальності, суд враховує обставини визначені ст. 33 КУпАП, та не убачає, в розумінні ст. ст. 34, 35 КУпАП, обставин, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність останнього і вважає за необхідне накласти адміністративне стягнення у межах санкції статті 124 КУпАП, яке за своїм видом і розміром буде справедливим, відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так й іншими особами.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.175-1, 221, 283-285 КУпАП, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 175-1 КУпАП та застосувати до неї заходи адміністративного впливу у вигляді попередження.

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки визначені Кодексом України про адміністративне правопорушення, з урахуванням норм статтею 287-291 даного Кодексу, і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк пред`явлення до виконання три місяці.

Відсутність у постанові в справі про адміністративні правопорушення, як виконавчому документі, у розумінні ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження" ідентифікаційного номеру боржника, згідно постанови Верховного Суду України від 25 червня 2014 року у справі № 6-62цс14, не являється підставою для відмови державного виконавця у відкритті виконавчого провадження.

Суддя: