Справа № 654/3339/19
Провадження №3/654/1543/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2019 р. Суддя Голопристанського районного суду Херсонської області Данилевський М.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, які надійшли від Управління патрульної поліції в Херсонській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 31.08.2019 ОСОБА_1 31.08.2019 о 18:10 год. в с. Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області, по вул. Шкільній, 59, керуючи транспортним засобом Renault master (державний номер НОМЕР_1 ) на вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу, завчасно надану за допомогою руки, не зупинився, був зупинений шляхом переслідування на патрульному автомобілі, за що передбачена відповідальність за ст.122-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав, пояснив, що він не згоден зі складеним відносно нього протоколом про адміністративне правопорушення. В обґрунтування своїх доводів останній вказав на те, що суть зазначеного в протоколі адміністративного правопорушення не відповідає дійсності, працівник поліції діяв з порушенням вимог чинного законодавства, зібрані посадовою особою матеріали адміністративної справи не вказують на наявність вини водія в скоєнні адміністративного правопорушення, оскільки вимога працівника поліції про зупинку не подавалася, дані обставини може підтвердити свідок, який на той момент знаходилися в автомобілі, однак працівники поліції відмовились брати до уваги їх покази, натомість поліцейські відібрали пояснення в особи, яка взагалі не перебувала поруч в цей час. Оскільки працівник поліції не подавав будь яких сигналів з вимогою про необхідність зупинки, водій продовжував рух свого автомобіля. Ці обставини він надав в усному поясненні працівнику поліції, але останній на них не звернув уваги. Також, на прохання водія навести будь-які докази вчинення ним зазначеного порушення, на місці складення протоколу, поліцейські повідомили, що таких доказів у них немає.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , судом встановлено, що підстав для притягнення до адміністративної відповідальності останнього немає, оскільки в діях останнього відсутній склад правопорушення, передбачений ст.122-2 КУпАП, а надані суду матеріали не підтверджують факт не зупинки водія на вимогу працівника поліції.

Відповідно до норм ст. ст. 252, 256 КУпАП України, протокол про адміністративне правопорушення це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння (діянь), яке (які) містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП України. є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення. У ньому зазначаються відомості необхідні для вирішення справи, та приєднуються достовірні докази, які повинні підтверджувати вину особи, відносно якої було складено адміністративний матеріал.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на суспільний порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління, за які законом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ч.1 ст. 9 КУпАП, адміністративне правопорушення (проступок) це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного проступку є наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є достатнім доказом вчинення особою адміністративного правопорушення і повинен бути підтверджений іншими достатніми, допустимими, достовірними та належними доказами, зокрема, поясненнями свідків.

Статтею 62 Конституції України визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В протоколі про адміністративне правопорушення мають бути відображені всі істотні обставини справи, які мають відображати всі елементи складу правопорушення.

Згідно Конституції України передбачено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, особа не може бути визнана винуватою доки її вину не буде доведено в установленому законом порядку, при тому, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь; істотною ознакою презумпції невинуватості, що закріплена законодавством України те, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні протиправного діяння, а з цього випливає, що обов`язок доводити вину особи покладається на обвинувача, тобто на органи та посадових осіб, які встановили факт скоєння протиправного вчинку і порушили провадження в справі.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звертається увага судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Відповідно до ст. 122-2 КУпАП, відповідальність за адміністративне правопорушення настає за невиконання водіями вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу.

Переконливих доказів того, що ОСОБА_1 при обставинах зазначених в протоколі не зупинився на вимогу працівників поліції, матеріали справи не містять.

Що стосується приєднаних до матеріалів адміністративної справи пояснень свідка ОСОБА_2 , то вони не можуть бути прийняті судом до уваги як належний доказ, оскільки до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №176743 складеного 31.08.2019 відносно ОСОБА_1 за ст.122-2 КУпАП, а саме до графи «Свідки чи потерпілі» такий свідок не внесений.

Як вбачається з вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення, до графи «До протоколу додаються» внесено відомості «рапорт, пояснення свідків (чи свідка, записано нерозбірливо). Однак, фактичні дані внесені до вказаних рапорта працівника поліції та пояснення ОСОБА_2 мають певні розбіжності, а саме в частині того, яким саме чином поліцейськими подавалася вимога про зупинку транспортного засобу.

Викликані до суду інспектор патрульної поліції, а також свідок ОСОБА_2 не з`явилися, причини неявки суду не відомі, будь яких додаткових доказів, які доводили б вину особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП, до суду не надано, натомість, наданий ОСОБА_1 в судовому засіданні відеозапис з мобільного телефона, додатково свідчить про відсутність у працівників поліції будь яких належних та допустимих доказів вчинення інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Тобто, з огляду на вищезазначене та відповідно до пояснень ОСОБА_1 , наданих до суду доказів, підстав для притягнення останнього до адміністративної відповідальності за статтею ст.122-2 КУпАП не вбачається.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, враховуючи: вимоги Конституції України, де передбачено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, особа не може бути визнана винуватою доки її вину не буде доведено в установленому законом порядку, при тому, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь; також істотною ознакою презумпції невинуватості, що закріплена статтею 7 КУпАП є те, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні протиправного діяння, а з цього випливає, що обов`язок доводити вину особи покладається на обвинувача, тобто на органи та посадових осіб, які встановили факт скоєння протиправного вчинку і порушили провадження в справі; відсутності в справі додаткових доказів, свідчень або інших достовірних відомостей до протоколу, необхідних для вирішення справи про наявність обставин порушення Правил дорожнього руху України ОСОБА_1 , які повинні були усунути припущення, протиріччя та недоліки, які в судове засідання надано не було і протокол таких доказів не містить, та, оскільки із матеріалів справи неможливо встановити в повній мірі вину останнього у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП, а наданих матеріалів недостатньо для встановлення вини останнього, на підставі дослідження і оцінки у сукупності всіх зібраних у справі доказів, з урахуванням вимог КУпАП, відсутності прямих доказів вини особи у порушенні Правил дорожнього руху України, припущень, протиріч та неузгоджень між собою наданих сторонами доказів, допустимості доказів у справі, суд приходить до висновку про відсутність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП, а тому останній підлягає виправданню.

Провадження по справі повинно бути закрито.

Керуючись ст.ст.247, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-2 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду, через Голопристанський районний суд, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя М. А. Данилевський