ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/8378/19Головуючий у 1-й інстанції Кунцьо С.В.
Провадження № 33/817/261/19 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2019 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду в місті Тернополі матеріали справи за апеляційною скаргою захисника Черніцького І.Р. на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 червня 2019 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Також стягнуто, на користь держави судовий збір в розмірі 384 гривні 20 копійок.

Згідно постанови, ОСОБА_1 31 березня 2019 року о 15 год. 25 хв. в м. Тернополі по вул.Протасевича, 4, керував транспортним засобом марки "Skoda Rapid", державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора "Драгер Алкотест 6810" та огляду в КУТОР ТОНД ОСОБА_1 категорично відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати оскаржувану постанову і провадження закрити за відсутністю події та складу правопорушення, мотивуючи тим, що суд невірно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки відносно нього протягом року було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, який розглянуто судом з винесенням постанови від 28 грудня 2018 року. Таким чином, дії ОСОБА_1 31 березня 2019 року слід було кваліфікувати за ч.2 ст.130 КУпАП. З цього приводу суд 30 травня 2019 року повернув протокол для належного оформлення, однак цей недолік не було усунуто і матеріали надійшли до суду повторно з кваліфікацією за ч.1 ст.130 КУпАП. Також, захисник стверджує про порушення працівниками поліції встановленого законом порядку проведення огляду водія на стан сп`яніння, яке на думку захисника проявилось у тому, що працівники поліції не направляли ОСОБА_1 для проходження огляду в закладі охороні здоров`я, а лише пропонували йому пройти такий огляд.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав подану в його інтересах апеляційну скаргу, просив проводити апеляційний розгляд у відсутності захисника та скасувати оскаржену постанову суду, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.

Як вбачається зі змісту оскарженої постанови, судом першої інстанції належним чином перевірено всі обставини справи, які досліджені всебічно, повно та об`єктивно, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушення ґрунтуються на матеріалах справи.

Так, судом вірно враховані дані: протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №198366 від 31.03.2019 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП; відеоматеріалів з нагрудних камер працівників патрульної поліції, оглядом яких встановлено, що під час спілкування з водієм ОСОБА_1 , працівником поліції у цього водія були виявлені зовнішні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови, порушення координації рухів, які давали правові підстави працівнику поліції запросити цього водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу на місці зупинки транспортного засобу. Однак, водій на пропозиції працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або проїхати на огляд до закладу охорони здоров`я категоричного відмовився в присутності двох свідків; письмових пояснень свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 від 31.03.2019 року, про те, що в їх присутності водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі.

За таких обставин вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена належним чином.

Доводи апеляційної скарги захисника про наявність підстав для кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП були ретельно проаналізовані судом першої інстанції та обґрунтовано відхилені.

Як правильно вказано в оскарженій постанові ОСОБА_1 протягом року не притягувався до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки постановою Тернопільського міськрайонного суду від 28 грудня 2018 року провадження відносно нього за вказаною статтею було закрито.

Зі змісту ст.ст.35,39 КУпАП слідує, що повторне протягом року вчинення однорідного правопорушення вважається обставиною, що обтяжує відповідальність, лише якщо особу протягом цього часу вже було піддано адміністративному стягненню. Особа вважається такою, що була піддана адміністративному стягненню протягом року з дня закінчення виконання накладеного стягнення, якщо вона не вчинила нового адміністративного правопорушення.

Таким чином, розгляд матеріалів відносно ОСОБА_1 судом правильно проведений в межах складеного протоколу і лише в межах визначеного у ньому обсягу (обвинувачення) встановлених і зазначених у протоколі обставин та кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги про порушення порядку направлення водіїв для огляду на стан сп`яніння також є безпідставними і спростовуються встановленими в ході судового розгляду обставинами.

Згідно з п.п. 6-8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ №1103 від 17.12.2008, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Як вбачається з даних, долученого до протоколу про адміністративне правопорушення, відеозапису та письмових пояснень свідків, які повністю узгоджуються між собою, ОСОБА_1 на неодноразову пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі категорично відмовився.

За таких обставин, працівник поліції правильно, з дотриманням вимог законодавства, якими визначений порядок проходження огляду водіїв на виявлення стану сп`яніння, залучив двох свідків і склав протокол про адміністративне правопорушення.

Таким чином, в апеляційній скарзі не наведено і в ході апеляційного розгляду не встановлено обставин, які би ставили під сумнів правильність висновків суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Черніцького І.Р. залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 червня 2019 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис