АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/18/19 Справа № 703/3560/18 Головуючий по 1 інстанції Кирилюк Н. А.
Категорія:ч. 1 ст. 183-1 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Биба Ю. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" лютого 2019 р. м. Черкаси

Суддя апеляційного суду Черкаської області Биба Ю.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 29 жовтня 2018 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, уродженку с. Стецівка, Звенигородського району Черкаської області, жительку АДРЕСА_1 непрацюючу, РНОКПП НОМЕР_1,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн., -

в с т а н о в и в :

З постанови Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 29 жовтня 2018 року вбачається, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 34 від 27.09.2018 року, ОСОБА_3, за період із 20.05.2013 року по 27.09.2018 року має заборгованість зі сплати аліментів, розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з моменту пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 29 жовтня 2018 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді 120 годин суспільно корисних робіт.

Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в сумі 352 грн. 40 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати постанову судді першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує на те, що суддя спрощено підійшов до розгляду справи та розглянув її без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, позбавивши її можливості надати пояснення та доводи по справі. ОСОБА_3 вказує, що повідомлення про виклик до суду вона не отримувала, за вказаною судом адресою не проживає та не знає хто поставив свій підпис у розписці про вручення судової повістки.

Крім того, ОСОБА_3 вказує, що вона сумлінно надає кошти на утримання дочки ОСОБА_4, тому відсутні підстави для притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, хоча неодноразово викликалась судом апеляційної інстанції за адресою, вказаною нею у апеляційній скарзі. Поштові відправлення з судовими повістками, адресовані на адресу ОСОБА_3, повернулись до суду з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання». Таким чином, судом було вжито необхідні заходи для повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи. Також враховую, що ОСОБА_3 є апелянтом у справі, а тому повинна була цікавитись про результати розгляду її апеляційної скарги.

З огляду на викладене, вважаю за можливе розглянути справу без участі належним чином повідомленої особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали адміністративної справи, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_3 не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Виходячи зі змісту ст.ст. 7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

За змістом ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови суду першої інстанції, суд на підставі досліджених доказів в їх сукупності прийшов до вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП, поклавши в основу прийнятого по справі рішення дані протоколу про адміністративне правопорушення № 34 від 27.09.2018 року.

Так, виконавчим листом, виданим Смілянським міськрайонним судом Черкаської області 21.11.2013 року, стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 травня 2013 року і до досягнення нею повноліття.

06.12.2013 року державним виконавцем Смілянського районного ВДВС Смілянського МРУЮ Бабіченко І.Л. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа 2/703/886/13, виданого Смілянським міськрайонним судом 21.11.2013 року.

Згідно довідки-розрахунку державного виконавця заборгованість ОСОБА_3 зі сплати аліментів за період з травня 2013 року по 01.09.2018 року становить 57600,25 грн.

Диспозиція ст. 183-1 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за несплату аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім'ї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред'явлення виконавчого документа до примусового виконання.

З об'єктивної сторони даний адміністративний проступок характеризується бездіяльністю, яка полягає у невиконанні особою свого обов'язку по сплаті аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім'ї. При цьому, для утворення складу правопорушення є обов'язковим настання суспільно шкідливих наслідків у виді виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред'явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Адміністративна відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП запроваджена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» № 2234-VIII від 07.12.2017, що набрав законної сили 06.02.2018 року.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Статтею 8 КУпАП передбачено, що закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

З огляду на наведене, за загальним положенням, закони та інші нормативно-правові акти, не мають зворотної сили в часі, тобто не поширюються на поведінку, що мала місце в той період, коли відповідний акт ще не був прийнятий або ще не набрав чинності.

Не має зворотної сили закон, що вперше встановлює юридичну відповідальність за певну поведінку, так і акт, який обтяжує відповідальність за вчинення будь-якого діяння порівняно з діючим законом. Виняток з цього правила становлять закони або інші нормативно-правові акти, що пом'якшують або скасовують відповідальність і саме тому, мають зворотну силу.

Принцип неприпустимості зворотної дії в часі нормативних актів знайшов своє відображення і в ст. 7 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини.

Враховуючи викладене, оскільки ст. 183-1 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за несплату аліментів та передбачає суспільно корисні роботи, як вид адміністративного стягнення, то дана норма не має зворотної дії в часі.

Таким чином, період несплати аліментів особою до вступу в дію ст. 183-1 КУпАП не має прийматися до уваги при обрахунку сукупного розміру аліментної заборгованості, як умови притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 183-1 КУпАП.

Визнаючи ОСОБА_3 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП, суд першої інстанції не звернув уваги, на те, що ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавались законом як правопорушення. Так, період несплати ОСОБА_3 аліментів до вступу в дію положень ст. 183-1 КУпАП - з 20.05.2013 року по 05.02.2018 року, не повинен враховуватись при вирішенні питання про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.

Однак, дана обставина не впливає на вирішення справи по суті, оскільки ОСОБА_3 взагалі не сплачувала аліменти за період за 06.02.2018 року по 27.09.2018 року (тобто, більше 7 місяців). Таким чином, в її діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, а тому суд першої інстанції правомірно притягнув її до адміністративної відповідальності.

Вважаю, що призначене ОСОБА_3 судом першої інстанції адміністративне стягнення у вигляді 120 годин суспільно корисних робіт, є достатнім для її виправлення та зміні не підлягає.

Посилання апелянта на те, що вона надає кошти на утримання дочки ОСОБА_4, не підтверджені жодними належними доказами, тому є безпідставними.

З огляду на викладене, вважаю, що постанова судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 29.10.2018 року щодо ОСОБА_3 є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття провадження згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, як того просить апелянт, - відсутні.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в :

Постанову Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 29 жовтня 2018 року, якою ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді 120 годин суспільно корисних робіт, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю. В. Биба