ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження: 33/821/18/19Головуючий по першій інстанції Чечот А.А.
Справа № 712/299/19 Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Биба Ю.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2019 р. м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Биба Ю.В., за участю захисника ОСОБА_1 -Бузинарської Д.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Соснівського районного суду м.Черкаси від 22 лютого 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП ,-

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 227186 від 05.01.2019, складеного інспектором роти № 1 БУПП в Черкаській області Запорожцем В.В. про те, що 05.01.2019 о 15 год. 42 хв. ОСОБА_1 в м. Черкаси по вул. Корольова, 10, керував транспортним засобом ВАЗ21013, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: виражене тремтіння пальців рук, сповільненість ходи, мови, розширені зіниці очей, які не реагують на світло. Від проходження медичного огляду для визначення стану наркотичного сп`яніння відмовився, а саме не здав сечу, згідно висновку КЗ ЧОНД №7, чим порушив вимоги п. 2.5. ПДР, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Постановою судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 лютого 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.

Не погодившись із постановою судді, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що при винесені постанови судом першої інстанції не вірно застосовано норми процесуального та матеріального права, а саме, справа розглядалася без нього, оскільки він належним чином не був повідомлений про судовий розгляд.

Зазначає, що медичний висновок складений з порушенням, оскільки він не відмовлявся від медичного огляду на стан сп`яніння, а здав сечі стільки, скільки зміг його організм на той момент, однак лікарем було зазначено, що виділеної кількості біологічної рідини не достатньо. Оскільки лікар відмовився взяти у нього біологічні зразки крові та встановив, що виділеної кількості сечі недостатньо, працівники поліції зазначили, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі.

Також вказує, що протокол про адміністративне правопорушення був складений без свідків, незважаючи на те, що він наполягав на цьому.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 - Бузинарської Д.М., яка була присутня в судовому засіданні в режимі відеоконференції з Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області та яка підтримала апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно вимог ст.245 КУаАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчують подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст.251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до ст.ст.254-256 КУпАП.

Висновки судді про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають.

Незважаючи на позицію ОСОБА_1 про відсутність в його складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і безпідставність складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, його вина підтверджується зібраними у справі і перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема даними:

- протоколу про адміністративне правопорушення серія БД № 227186 від 05.01.2019, складеного інспектором роти № 1 БУПП в Черкаській області Запорожцем В.В. про те, що 05.01.2019 о 15 год. 42 хв. ОСОБА_1 в м. Черкаси по вул. Корольова, 10, керував транспортним засобом ВАЗ21013, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: виражене тремтіння пальців рук, сповільненість ходи, мови, розширені зіниці очей, які не реагують на світло. Від проходження медичного огляду для визначення стану наркотичного сп`яніння відмовився, а саме не здав сечу, згідно висновку КЗ ЧОНД №7, чим порушив вимоги п. 2.5. ПДР, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП;

- висновку № 7 від 05.01.2019 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого ОСОБА_1 від повного медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився (на протязі 1 год. не здав сечу на наркотичні речовини);

- рапорту інспектора роти № 1 БУПП в Черкаській області Запорожця В.В., з якого вбачається, що ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у визначеному законом порядку, але по прибуттю до КЗ «ЧОНД» останній від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився, а саме, не здав сечу, що підтверджує висновок медичного обстеження № 7.

Наведені обставини свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та обгрунтованість його притягнення до адміністративної відповідальності.

Посилання апелянта на те, що медичний висновок складений з порушенням, оскільки лікар відмовився взяти у нього біологічні зразки крові та встановив, що виділеної кількості сечі недостатньо, не підтверджені відповідними доказами.

Так, поліцейським відповідно до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду було доставлено ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, однак останній ухилився від проходження огляду, оскільки не здав сечу для проведення аналізу.

Дані обставини встановлені у висновку № 7 від 05.01.2019 лікаря, який проводив огляд ОСОБА_1 , у зв`язку з цим щодо ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Апелянтом не надано суду апеляційної інстанції належних доказів оскарження у встановленому законом порядку дій лікаря під час проведення його огляду на стан наркотичного сп`яніння, а також визнання недійсним чи скасування висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, вищезазначений висновок є належним доказом встановлення відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Також не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення був складений без свідків, незважаючи на те, що він наполягав на цьому, оскільки спростовуються вимогами чинного законодавства, а саме ст.256 КУпАП, згідно якої, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Таким чином, даною нормою не встановлена обов`язкова участь свідків під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, та вони зазначаються у останньому лише при їх наявності. Крім того, присутність свідків, в даному випадку, не передбачена даною нормою закону, а тому посилання апелянта на порушення чинного законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення є безпідставними.

Крім того, п.7 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції передбачено, що обов`язкове проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини, тобто вимоги даної інструкції також не передбачають наявність двох свідків.

Також не можуть слугувати підставою для скасування оскаржуваної постанови доводи апелянта про те, що при винесені постанови судом першої інстанції не вірно застосовано норми процесуального та матеріального права, а саме, справа розглядалася без нього, оскільки він належним чином не був повідомлений про судовий розгляд, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Відповідно до вимог ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/ 97 - ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Згідно положень п.1 постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних і справ про адміністративні правопорушення» № 11 від 17 жовтня 2014 року, при здійсненні правосуддя судам слід брати до уваги те, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Крім того, положеннями ст.268 КУпАП передбачений вичерпний перелік справ про адміністративне правопорушення де присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

Враховуючи те, що по даній категорії справи присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою, а також беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, враховуючи те, що діючим КУпАП передбачені стислі строки розгляду справи, а тому суд першої інстанції прийшов правильного висновку, розглянувши дану справу без участі ОСОБА_1 .

Враховуючи наведене, суддею місцевого суду було повно та об`єктивно досліджено наявні у справі докази та винесено законну та обґрунтовану постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Що стосується накладеного судом першої інстанції адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, то воно відповідає санкції ч.1 ст.130 КУпАП, вимогам ст.ст.33, 34 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративні правопорушення, є розмірним скоєному адміністративному правопорушенню та особі правопорушника і не містить його альтернативних видів.

З огляду на викладене, вважаю, що постанова судді Соснівського районного суду м.Черкаси від 22 лютого 2019 року, щодо ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування, та закриття провадження згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, як того просить апелянт та його захисник, - відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Постанову судді Соснівського районного суду м.Черкаси від 22 лютого 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Биба