ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 3/753/7771/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2019 р. м. Київ

Суддя Дарницького районного суду м. Києва Заставенко М.О., розглянувши адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, ІПН: НОМЕР_1 , працюючого інженером графічних систем, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

04.11.2019 приблизно о 01 год. 01 хв. в м. Києві по вул. Харківське шосе, буд. 180/21 ОСОБА_1 , керував власним автомобілем «Honda Civic», д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння: виражене тремтіння кінцівок пальців рук, блідість шкіряного покрову обличчя, зіниці очей, що не реагують на світло. Будучи зупиненим працівниками поліції, ОСОБА_1 в порушення вимог п. 2.5 ПДР України, відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку у медичному закладі у лікаря нарколога в присутності двох свідків, чим вчинив адміністративне правоп орушення передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі -КУпАП ).

ОСОБА_1 через канцелярію суду 13.12.2019 подав клопотання про звільнення від відповідальності, обмежившись усним зауваженням на підставі ст. 22 КУпАП на обґрунтування якого зазначив, що в зазначений в проколі день та час він був фізіологічного тверезий; в означений в протоколі поліції час він взагалі машиною не курував, оскільки з відео вбачається, що машина зупинена поліцією в 00.53 і стоїть нерухомо до 01.57 год.; ніякі наркотики та алкоголь він не приймає; не було ознак сп`яніння; він раніше в таку ситуацію не потрапляв; поліцейський сказав йому, що він може відмовитись від поїздки до лікаря, а потім з`їздити туди сам; далі поліцейські його відпустили; не пізніше 2-х годин з моменту зупинення, він пройшов всі дослідження, які підтверджують, що він тверезий; подія і склад правопорушення не доводиться, а тому справа підлягає закриттю; за фактом і наслідком його дії не завдали шкоди іншим людям, він не чинив опору, дуже шкодує, що так сталося; автомобіль використовується ним для робочих цілей і позбавлення права керувати ним поставить його в дуже скрутне становище; він не має можливості інший спосіб заробітку для існування, лікування; він ек чинив опору; відсутня велика суспільна шкідливість; не завдало шкоди державним чи громадським інтересам або безпосередньо громадянам та наслідки його відсутності; він дійсно дуже кається, усвідомив свою провину, не має повторності і позитивно характеризуюсь. Без посвідчення водія він втратить роботу і не зможе забезпечити своє лікування, свою сім`ю. Це поставить його в дуже скрутне становище.

У засіданні ОСОБА_1 заперечував факт перебування в стані наркотичного сп`яніння, визнав, що відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у лікаря в присутності свідків, наявність ознак наркотичного сп`яніння, виявлених працівником поліції, пояснив втомленістю та хвилюванням, підтримав клопотання про звільнення його від відповідальності.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали адміністративної справи, суд дійшов до переконання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Так, зі змісту диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП вбачається, що це правопорушення полягає, зокрема, у керуванні транспортними засобами особами в стані сп`яніння, а так само у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За приписами ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наявними доказами, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, в їх сукупності, які досліджені під час судового розгляду, зокрема у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 253508 від 04.11.2019, яким зафіксовано, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння: розширені зіниці які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, блідість шкірного покрову обличчя, але від проходження огляду він відмовилася в присутності двох свідків, від керування транспортним засобом відсторонений шляхом передачі водієві ОСОБА_2 ; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , з яких видно, що в їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського (боді-камери) № АА-00755 оглядом якого встановлено про наявність підстав стверджувати, що підозра співробітників патрульної поліції у керуванні ОСОБА_1 транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння не була безпідставною.

Суд не приймає до уваги наданий стороною захисту звіт про тестування на встановлення факту вживання психоактивних речовин за допомогою імунохроматографічного аналізу від 04.11.2019, складений ТОВ «Медаком» з тих підстав, що вказане товариство не входить до переліку закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного та інших видів сп`яніння, затвердженого Департаментом охорони здоров`я КМДА.

Суд вважає неспроможними твердження ОСОБА_1 , що поліцейський схиляв його до відмови від проходження огляду, оскільки це спростовується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського (боді-камери) № АА-00755.

Доводи ОСОБА_1 , про те, що його не було відсторонено від керуванням автомобіля спростовується протоколом, та поясненнями наданими ОСОБА_1 в суді, щодо того, що він керував автомобілем в якому знаходився пасажир - ОСОБА_2 , який після його відсторонення від керування, продовжив керувати автомобілем.

Посилання ОСОБА_1 на невірне зазначення поліцейським в протоколі часу події, не можуть бути підставою для закриття справи про адміністративне правопорушення, оскільки суд при визначенні наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення, керується не тільки складеним протоколом, а всебічно, повно і об`єктивно досліджує всі обставини справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Щодо клопотання ОСОБА_1 про звільнення його від адміністративної відповідальності , обмежившись усним зауваженням, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Усне зауваження може бути зроблено лише за малозначне правопорушення. Законодавство не містить їх переліку або вказівок на ознаки, що дозволяють судити про малозначність провини. Очевидно, це такі адміністративні правопорушення, які не становлять великої шкідливості й не завдають значних збитків державним або суспільним інтересам, або безпосередньо громадянам.

Суддя не знаходить підстав для застосування положень ст. 22 КУпАП, оскільки правопорушення передбачене ст.130 КУпАП є грубим порушенням правил дорожнього руху, є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю.

Доводи ОСОБА_1 , що без посвідчення він втратить роботу і не зможе забезпечити своє лікування, свою сім`ю, суд не буре до уваги, оскільки жодних доказів того, що наявність джерела доходу залежить від єдиної можливості керувати транспортним засобом, ним не надано та це не слугує виправданням щодо не виконання п. 2.5 ПДР України.

Отже враховуючи доведеність вини ОСОБА_1 в порушенні п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП України, оскільки не встановлено обставин, які б значно знижували суспільну небезпеку вчиненого правопорушення та свідчили про малозначність такого порушення, суд приходить до висновку про накладення на особу, винну у вчиненні адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Позитивну характеристику ОСОБА_1 за місцем проживання, суд враховується при накладенні стягнення, проте санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП не має альтернативи.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 384,20 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 130 ч. 1, 279, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 4 Закону України "Про судовий збір" суд -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 10200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп. на користь держави.

Роз`яснити, що у разі несплати правопорушником штрафу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу відповідно до положень ст. 308 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд міста Києва протягом десяти днів.

Суддя М.О. Заставенко