ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/36/19 Справа № 205/5552/18 Суддя у 1-й інстанції - Скрипник К. О. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2019 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 з клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2018 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1, -

за участю: особи, яка притягається до адміністративної

відповідальності, ОСОБА_1,

адвоката Потапова К.О.,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, та стягнуто судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп., -

ВСТАНОВИВ:

Згідно оскаржуваної постанови суду першої інстанції та протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 29 липня 2018 року приблизно о 16:15 год. у м. Дніпрі на вул. В. Діївській в районі будинку № 181 керував транспортним засобом «ВАЗ 2105» д/н НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме, запах алкоголю з порожнини роту, нестійка хода та на вимогу працівників поліції пройти медичний огляд в установленому порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить строк апеляційного оскарження - поновити, постанову суду першої інстанції - скасувати, справу про адміністративне правопорушення щодо нього - закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження апелянт зазначає, що первинну апеляційну скаргу ним було подано без пропущення строку оскарження, так як постанову суду першої інстанції було винесено 26 жовтня 2018 року, строк апеляційного оскарження закінчувався 04 листопада 2018 року, оскільки це був вихідний день, то останнім днем було 05 листопада 2018 року, в цей день він подав на пошту апеляційну скаргу, що є в межах строку апеляційного оскарження.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, зазначає, що оскаржувана постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, судом було допущено порушення норм матеріального та процесуального права, зокрема проявлена необ'єктивність та не враховано практику Європейського суду з прав людини.

Вказує, що в матеріалах справи відсутні докази того, що він керував транспортним засобом, зокрема з наявного відеозапису вбачається, що його автомобіль перебуває на стоянці за значної віддаленості від проїзної частини та весь час відеозйомки він знаходиться поза автомобілем, при цьому беззаперечного доказу керування ним автомобілем не вбачається і з особистого відеозапису, наданого поліцейським. Одночасно вказує, що не було і доведено наявності у нього ознак алкогольного сп'яніння, оскільки згідно відеозапису, долученого поліцейськими, то він рухається впевнено та стійко, а різкий запах алкоголю з порожнини рота є лише певний прояв суб'єктивності сприйняття поліцейського.

Апелянт також зазначає, що працівниками поліції було порушено процедуру направлення водіїв для огляду на стан сп'яніння, було належним чином запропоновано пройти такий огляд, але не було використано законодавчо вірне формулювання "огляд на стан алкогольного сп'яніння". Також вказує, що працівниками поліції не було належним чином встановлено та перевірено дані понятих та дані, записані зі слів. Крім того зазначає, що при складанні протоколу було допущено неточності у його змісті.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши ОСОБА_1 та його адвоката Потапова К.О., які просили задовольнити апеляційну скаргу за викладених у ній обставин, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Вирішуючи клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне його задовольнити, оскільки доводи останнього про те, що первинно подану апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції від 26 жовтня 2018 року він подав в межах строку апеляційного оскарження, а саме 05 листопада 2018 року, що виходить з штампу Укрпошти, та підтверджуються матеріалами справи, а отже є підстави для висновку, що строк апеляційного оскарження був пропущений ним з поважної причини.

Розглядаючи вимоги апеляційної скарги по суті, суд апеляційної інстанції вважає, що викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП, є таким, що відповідає фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом поліцейського; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського; поясненнями ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які були залучені в якості свідків при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, з яких вбачається, що в їх присутності водій ОСОБА_1 відмовився на вимогу працівників поліції пройти огляд у встановленому законом порядку для встановлення стану алкогольного сп'яніння.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає зокрема у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення кореспондують положенням п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно яким водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

В той же час, як зазначено у п. 6 Розділу ІX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об'єктивно і в повній мірі підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння на вимогу працівників поліції, які виявили у нього ознаки алкогольного сп'яніння, визначені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що і стало підставою вимоги пройти відповідний огляд на місці за допомогою спеціального технічного засобу або в медичному закладі охорони здоров'я.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього уповноваженою особою органів поліції, котре полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, при цьому слід зазначити, що згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, зазначене свідчить про те, що суд повинен оцінити всі докази, наявні в матеріалах провадження у своїй сукупності та прийти до висновку про винність чи невинність особи в інкримінованому йому правопорушенні.

Аналізуючи доводи апелянта про те, що він не керував транспортним засобом, а перебував біля нього, то такі доводи є неспроможними, оскільки з наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери вбачається, що на початку відеозапису та спілкування поліцейського з ОСОБА_1 останній чітко вказав, що дійсно керував транспортним засобом та на його думку вмикав покажчик повороту, при цьому слід зазначити, що факт керування ОСОБА_1 транспортного засобу підтверджується і доданим до справи відеозаписом з відеореєстратора, що перебував у службовому автомобілі екіпажу поліції, який з огляду на положення ст. 251 КУпАП є допустимим доказом у провадженні, одночасно вказаний факт узгоджується з відомостями, зазначеними у рапорті поліцейського.

Що стосується доводів апелянта стосовно того, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та оформлення матеріалів справи було допущено порушення норм закону, зокрема в порушення процедури направлення водіїв для проходження огляду не було належним чином у встановленому законом порядку пройти відповідний огляд, то слід зазначити, що з наявного відеозапису з нагрудної камери поліцейського ОСОБА_1 у присутності двох свідків було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу "Драгер", так і в закладі охорони здоров'я, на що останній відмовився, у зв'язку з чим ці доводи апелянта є необгрунтованими.

Що стосується доводів ОСОБА_1 щодо допущення поліцейськими неточностей при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, то слід зазначити, що апеляційним переглядом не встановлено таких порушень, при цьому протокол було складено у відповідній формі та послідовності з зазначенням у ньому необхідних даних, що свідчить про його відповідність Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України від 05.11.2015 року за № 1376.

Інші доводи апелянта мають формальний характер, у зв'язку з чим оцінюються судом апеляційної інстанції як такі, що спрямовані на ухилення від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Апеляційним судом не встановлено порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735, допущених під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

При розгляді справи судом порушень вимог ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Строк апеляційного оскарження постанови Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2018 року - поновити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Дніпровського

апеляційного суду Крот С.І.