Номер провадження: 33/813/1872/19
Головуючий у першій інстанції Непорада О. М.
Доповідач Черевко П. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2019 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Черевко П.М., розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 06 листопада 2019 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік., стягнуто судовий збір у розмірі 384, 20 гривень,

ВСТАНОВИВ:

31 серпня 2019 року о 23 годині 41 хвилини водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом електро мопедом TDR2020Z НОМЕР_1 , по вул. Магістральна, біля буд. № 16, в м. Одесі, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння очей, запах алкоголю з ротової порожнини. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків.

Чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

За даним фактом співробітником поліції відносно ОСОБА_1 , було складено протокол серії ОБ №170029 від 01.09.2019 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП .

В судовому засіданні водій ОСОБА_1 з обставинами, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення, не погодився, та винним себе у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, та пояснив, що 31 серпня 2019 року він не керував мопедом, мопедом керувала його знайома ОСОБА_2 , а він сидів позаду. Крім того, він пояснював співробітникам поліції, що вони їхали на електроскутері потужністю 1,2 кВт і що його електроскутер не є транспортними засобами.

В судовому засіданні свідок гр. ОСОБА_2 , пояснила, що 31 серпня 2019 року вона з ОСОБА_1 їхали на електроскутері, та саме вона була за кермом, а ОСОБА_1 сидів позаду неї та просто поклав руки на кермо.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 06 листопада 2019 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік., стягнуто судовий збір у розмірі 352, 40 гривень.

20 листопада 2019 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 06 листопада 2019 року та винести нову, якою закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення, повернути суму сплаченого судового збору.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, за наступних підстав.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Визнаючи виним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладаючи відповідне адміністративне стягнення, суд першої інстанції згідно вимог ст. ст. 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП належним чином встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, з`ясував всі фактичні обставин, що мають істотне значення для її розгляду, ухваливши законне та обґрунтоване рішення.

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення встановлюється шляхом дослідження доказів.

Згідно ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння має наслідком притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В ході апеляційного розгляду справи встановлено, що 31 серпня 2019 року о 23 годині 41 хвилини водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом електро-мопедом TDR2020Z НОМЕР_1 , по вул. Магістральна, біля буд. № 16, в м. Одесі, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме почервоніння очей, запах алкоголю з ротової порожнини. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується, наявними в матеріалах справи доказами, а саме

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №170029 від 01.09.2019, який складений уповноваженою особою та за своїм змістом відповідає вимогам ст. 256 КУпАП;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , з яких вбачається, що останні повністю підтвердили фактичні обставини правопорушення, викладені в протоколі, зокрема, відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу працівників поліції;

- оглянутим в судовому засіданні відеозаписів, яким підтверджуються обставини відмови ОСОБА_1 в присутності двох свідків від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого порядку.

Стосовно доводів ОСОБА_1 про те, що його мопедом TDR2020Z з електродвигуном потужністю 1,2 кВт, не є транспортним засобом, а тому не є предметом правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зі змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду № 18 від 19.12.2008, при розгляді адміністративних справ, зокрема ст. 130 КУпАП, суди мають враховувати положення правових норм, у яких визначено поняття «транспортні засоби», зокрема, ст. 121 КУпАП, п. 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року № 13-06 (далі - ПДР України).

Статтею 121 КУпАП визначено, що під транспортними засобами, зокрема у частинах першій - четвертій статті 130 КУпАП, слід розуміти всі види автомобілів, трактори та інші самохідні машини, трамваї і тролейбуси, а також мотоцикли та інші транспортні засоби.

Відповідно до п.1.10 ПДР України транспортний засіб - це пристрій призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Даний термін охоплює всі види транспортних засобів, які можуть рухатися дорогами загального користування.

Згідно п. 1.10 ПДР України мопед - двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

Таким чином, як вбачається з вищенаведених термінів, поняття «транспортний засіб» та «механічний транспортний засіб» можна трактувати як два різні поняття: в широкому - транспортний засіб, в тому числі і мопед, і в вузькому - механічний транспортний засіб.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суб`єктами правопорушень, передбачених ст.130 КУпАП, є водії транспортних засобів та судноводії.

Тобто, в КУпАП є поняття транспортний засіб, а не саме механічний транспортний засіб.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що електро мопедом TDR2020Z, є предметом правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Доводи ОСОБА_1 про те, що особисто він транспортним засобом не керував, а керувала його знайома, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та спростовуються диском з відеозаписами вчиненого правопорушення та на яких ОСОБА_1 не спростовував той факт, що він тримав руки на кермі, а також поясненнями свідка ОСОБА_2 , яка в судовому засідання підтвердила, що ОСОБА_1 сидячи позаду неї тримав руки на кермі, так як під час руху транспортного засобу особа яка тримає руки на кермі фактично є особою яка і керує даним транспортним засобом, підстав сумніватися у достовірності та правдивості даних доказів у суду не має, оскільки вони послідовні, не суперечливі, узгоджуються між собою та з іншими доказами, здобутими в судовому засіданні.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 на час інкримінованих подій був особою, яка керувала транспортним засобом, та на вимогу працівника поліції в присутності двох свідків відмовився пройти в установленому порядку огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.5 Правил Дорожнього руху, відповідно до якого водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги щодо постановлення оскаржуваної постанови без участі скаржника також не можуть бути прийняті до уваги апеляційним судом, оскільки спростовуються самим текстом постанови, в якому зазначено, що скаржник був присутній на судовому засіданні та надавав пояснення суду щодо обставин справи.

Доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права які б призвели до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, дослідивши матеріали адміністративної справи, давши оцінку всім обставинам по справі, суд приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, та з урахуванням характеру правопорушення, особи правопорушника, котра зневажливо ставиться до загальноприйнятих норм моралі та встановленим законам держави, враховуючи обставини вчиненого адміністративного правопорушення, з метою виправлення правопорушника та попередження скоєння ним нових правопорушень у майбутньому, охорони прав і свобод громадян, власності, збереження життя та здоров`я учасників дорожнього руху, встановленого правопорядку, забезпечення зміцнення законності, сприяння запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного та неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, свобод, честі й гідності інших громадян, суддя першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо застосування до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді накладення штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

В зв`язку з викладеним, прихожу до висновку, що постанова районного суду є законною і обґрунтованою. Підстав для скасування чи зміни постанови не встановлено, а апеляційна скарга за викладених обставин повинна бути залишена без задоволення.

На підставі викладеного й керуючись ст.293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 06 листопада 2019 року - залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 06 листопада 2019 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік., стягнуто судовий збір у розмірі 384, 20 - залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського

апеляційного суду: П.М. Черевко