Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2019 року м. Рівне

Суддя Рівненського апеляційного суду Сачук В.І., з участю захисника ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2, на постанову Володимирецького районного суду Рівненської області від 20 березня 2019 року, -

встановив:

Постановою Володимирецького районного суду Рівненської області від 20 березня 2019 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Як встановлено судом, 09 січня 2019 року приблизно о 22 год. 44 хв. в м.Рівне, по вул. Дубенській 44, гр. ОСОБА_1, керував автомобілем марки «Renault Laguna» реєстраційний номер RJA 62516, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, чим порушила п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України.

Крім того, 09 січня 2019 року, о 22-00 год. в м.Рівне по вул. Гайова 23 Б, ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «Renault Laguna» реєстраційний номер RJA 62516, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну, не дотримувався дистанції та інтервалу внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_1, який перебував у нерухомому стані припаркований, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив п.п. 2.3 б, 13.1 Правил дорожнього руху України.

Також, ОСОБА_1, 09.01.2019 року, о 22-00 год. в м.Рівне по пров.Гайовий 23, керував автомобілем марки «Renault Laguna» реєстраційний номер RJA 62516, здійснив ДТП і залишив місце пригоди до якої він причетний, чим порушив п. 2.10 «а», Правил дорожнього руху України.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинивадміністративні правопорушення, передбачені ст.122-4, ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2 просить скасувати постанову Володимирецького районного суду Рівненської області від 20 березня 2019 року щодо ОСОБА_1 та закрити провадження в справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Свої вимоги захисник ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2 мотивує тим, що лікар, який проводив огляд на встановлення стану спяніння не мав на те повноважень. Зазначає, що суд першої інстанції не врахував добровільно відшкодовані ОСОБА_1 збитки, завдані потерпілому ОСОБА_3 та в оскаржуваній постанові вказав, що помякшуючих покарання обставин не встановлено. Доводить, що ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ст.122-4 КУпАП не вчиняв, оскільки після ДТП транспортні засоби перебували на місці ДТП.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2, який просить задовольнити апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Вказані вимоги закону при розгляді справи в суді першої інстанції не були дотримані в повному обсязі.

Суд першої інстанції прийняв рішення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 посилаючись на слідуючі докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії БД №171604 від 09 січня 2019 року;

- висновок медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №17 від 09.01.2019 року;

- поясненнями свідків, які додані до матеріалів справи;

- даними про відсторонення водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, яке здійснено в порядку, передбаченому ч.1 ст.266, ст.265-2 КУпАП.

Проте суд апеляційної інстанції критично ставиться до визнання доказом висновку медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №17 від 09.01.2019 року, оскільки, як вбачається з направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного спяніння від 09 січня 2019 року, огляд стосовно водія ОСОБА_1 не проводився.

Враховуючи вищезазначене, можна зробити висновок, що вказані докази суперечать одне одному та є непослідовними, а також не відповідають вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а саме, з їх змісту не можливо встановити чи дійсно водій ОСОБА_1 пройшов огляд на визначення стану алкогольного спяніння.

Відповідно до п.22 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (Наказ Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 09 листопада 2015 року N 1452/735)», висновки складені з порушенням цієї інструкції, вважаються недійсними.

Інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, які наведені судом першої інстанції як докази наявності у ОСОБА_1 стану алкогольного сп'яніння не мають безпосереднього відношення до встановлення даного факту і не являються доказами вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про наявність у ОСОБА_1 стану алкогольного сп'яніння, що забороняв йому керування транспортним засобом є помилковим.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БР 252592 від 09 січня 2019 року;

- схемою місця ДТП складеною 09 січня 2019 року;

- поясненнями потерпілого, які додані до матеріалів справи.

- рапортом працівника поліції який доданий до матеріалів справи.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ст.122-4 КУпАП підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД 192519 від 09 січня 2019 року;

- рапортом працівника поліції який доданий до матеріалів справи.

Зважаючи на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у діях ОСОБА_4 вбачається склад адміністративних правопорушень за ст.122-4, ст.124 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував добровільно відшкодовані ОСОБА_1 збитки, завдані потерпілому ОСОБА_3 та в оскаржуваній постанові вказав, що помякшуючих покарання обставин не встановлено, що ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ст.122-4 КУпАП не вчиняв, оскільки після ДТП транспортні засоби перебували на місці ДТП, безпідставні та не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються вищевказаними доказами, які містяться в матеріалах справи.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про безпідставність прийнятого судом першої інстанції рішення про визнання ОСОБА_1 винним в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, проте вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень за ст.122-4, 124 КУпАП суддею під час розгляду справи належним чином з'ясована на підставі зібраних вірогідних доказів в їх сукупності, що узгоджуються між собою і не мають протиріч. Жодних нових допустимих доказів, що давали б підстави для обґрунтованих сумнівів у вірогідності зібраних у справі доказів, апеляційному суду не надано.

На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Володимирецького районного суду Рівненської області від 20 березня 2019 року відносно ОСОБА_1 змінити.

Провадження в справі про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, 124 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) гривень.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського

апеляційного суду ОСОБА_5