Справа № 128/211/19
Провадження № 33/801/300/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач: Копаничук С. Г.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2019 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Копаничук С.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 11.02.2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого в ТОВ «Європа ОСОБА_4», проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

20.01.2019 року на 211 км автодороги Н-24 на території Миколаївської області, керуючи транспортним засобом марки «MAN TGХ 18.400» д.н.з. НОМЕР_2 з напівпричепом марки «KRONE SD» д.н.з. НОМЕР_3, був неуважний, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість руху при перестроюванні транспортного засобу ліворуч не впорався з керуванням та здійснив виїзд за межі проїзної частини та перекидання транспортного засобу, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження, потерпілих немає.

Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. п. 2.3(б); 10.1; 12.1 Правил дорожнього руху, чим скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 11.02.2019 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та застосовано стягнення в дохід держави у вигляді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 352,40 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, оскільки вона була отримана ОСОБА_2 01.03.2019 року. Оскаржувану постанову просить скасувати через порушення судом норм права ,а по справі прийняти нову постанову , якою провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП. Зазначила, що ОСОБА_2 не був своєчасно повідомлений про час, дату і місце розгляду справи судом ,в результаті чого були порушені його права .Крім того, суд не врахував того, що належні доказів вини ОСОБА_2 у скоєнні адмінправопорушення немає, постанова суду ґрунтується тільки на підставі протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно ч.6 ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Разом з тим, частиною 4 вказаної статті визначено, що апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

Правопорушник посилається на порушення судом його прав ,проте він завчасно повідомлявся і апеляційним судом про час, дату та місце розгляд справи, проте розглядом справи не цікавився, з невідомих причин судові повістки отримував із запізненням ,на розгляд справи 11.04.2019 року до апеляційної інстанції не зявився.

Зважаючи на обмежені строки розгляду справи, керуючись статтею 294 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, що притягується до відповідальності та його представника.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши усі докази, перевіривши постанову суду в межах доводів апеляційної скарги , апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення ,виходячи з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Згідно вимог статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Оскільки матеріали справи не містять даних, які б свідчили про належне повідомлення ОСОБА_2 про дату, час, місце розгляду справи та про день винесення постанови, а копію постанови у справі ним було отримано лише 01.03.2019 року, апеляційний суд вважає, що пропущений процесуальний строк підлягає поновленню.

Щодо суті адміністративного правопорушення та вини ОСОБА_2 ,то апеляційний суд вважає, що розгляд справи судом у відсутність останнього не призвела до неправильного вирішення справи про адміністративне правопорушення та не є підставою для скасування постанови, оскільки його представником подано апеляційну скаргу, надано доводи апеляційної скарги та необхідні на їх думку докази ,які оцінені судом апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За правилами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, на виконання вимог статей 245, 252, 280 КУпАП суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Статтею 124 КУпАП визначено, що порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Пунктом 2.3.б. ПДР України зазначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Пунктом 10.1 ПДР України передбачено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Пунктом 12.1 ПДР України передбачено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Також, пунктом 12.3 ПДР України визначено, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій обєктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху обїзду перешкоди.

Суд першої інстанції ухвалюючи постанову виходив з того, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адмінправопорушення за ст.124 КУпАП підтверджується протоколом про адмінправопорушення БД №210063 від 20.01.2019 року, у вільних поясненнях до якого ОСОБА_2 виклав обставини даного ДТП; схемою місця ДТП ;актом обстеження ділянки вулично -шляхової мережі від 20.01.2019 року ;довідкою правління патрульної поліції в Миколаївській області про наявність у ОСОБА_2 посвідчення водія.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції ,а доводи апеляційної скарги про відсутність вини правопорушника вважає необгрунтованими.

Викладені у поясненнях ОСОБА_2 та у тексті апеляційної скарги посилання на вимушене його маневрування через поведінку автомобіля, що знаходився попереду нього на трасі ,не заслуговують на увагу, так як не підтверджуються жодними доказами та не спростовують необхідність дотримання ним у даній дорожній обстановці положень ПДР, що регламентують дотримання безпечної відстані до попереднього автомобіля та вжиття заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху обїзду перешкоди. З тих самих причин не заслуговують на увагу і доводи скарги щодо не врахування доказів стану дорожнього покриття .

Як вбачається з акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 20.01.2019 року, покриття проїзної частини на місці ДТП мало слизькість проїзної частини та ожеледицю. За таких обставин, в даній дорожній обстановці водій повинен був належним чином виконувати п.п.10.1,12.1,12.3 ПДР , враховувати дорожню обстановку, щоб мати змогу в разі виникнення небезпеки для руху негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу. Вказаних правил ОСОБА_2 дотримано не було.

Апеляційний суд також не вважає належним доказом відсутності відсутність вини ОСОБА_2 надану роздруківку з GPS-трекеру із зафіксованою швидкістю автомобіля 37,04 км/год, оскільки вона не доводить швидкість руху авто саме на час вчинення правопорушення, зазначений у протоколі, а також вона суперечить поясненням самого ОСОБА_2 який зазначив, що його швидкість була приблизно 65 км/год.

З врахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги правильні висновки суду не спростовують ,а тому доводи про незаконність порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині несвоєчасного повідомлення ОСОБА_2 про час, дату та місце розгляду справи та проведення розгляду за його відсутності хоча і заслуговують на увагу, проте не є підставою для скасування правильної по суті постанови суду.

Права ОСОБА_2 порушені не були, так як його представником до апеляційного суду було надано необхідні пояснення ,доводи на його користь та докази, які оцінені судом апеляційної інстанції.

Підстав для скасування оскаржуваної постанови не вбачається.

Суд вірно встановив фактичні обставини справи, правильно визначив склад правопорушення та вину особи, що його скоїла, а тому вірно дійшов висновку про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 не було обрано на даній ділянці дороги та в умовах, що передували ДТП, безпечної швидкості руху з врахуванням дорожньої обстановки, стану транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, у звязку з чим у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а постанова суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити представнику ОСОБА_2 адвокату ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького районного суду Вінницької області від 15 січня 2019 року.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 на постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 11 лютого 2019 року - залишити без задоволення.

Постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 11 лютого 2019 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя/підпис/

Згідно з оригіналом

суддя-доповідач: ОСОБА_5