Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/102/19 Головуючий у суді І-ї інстанції Загреба І. В.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Олексієнко І. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2019 року. Суддя Кропивницького апеляційного суду Олексієнко І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника-адвоката Любович О.Ю., справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Любович О.Ю. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07 лютого 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, працюючого директором ПП «Жадівський ТК», що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ,

визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП і накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07.02.2019 року ОСОБА_1 визнаний винним за те, що він 10.12.2018 р. о 21-30 год., керуючи з ознаками алкогольного сп`яніння транспортним засобом автомобілем «Mitsubishi Outlander» д/н НОМЕР_2 по вул. Жадова, у м. Кропивницький, у порушення п.2.5 ПДР України, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Крім того, ОСОБА_1 , 04.01.2019 р. о 00-19 год., керуючи з ознаками алкогольного сп`яніння транспортним засобом автомобілем «Mitsubishi Outlander» д/н НОМЕР_2 по вул. Вокзальній, у м. Кропивницький, у порушення п.2.5 ПДР України, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Постановою від 18.01.2019 року дані справи об`єднано в одне провадження.

В апеляційній скарзі адвокат Любович О.Ю. просить скасувати постанову суду віл 07 лютого 2019 року як незаконну та винести нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати невинним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та закрити провадження по справі. Зазначає, що вважає постанову суду упередженою, незаконною, винесеною з грубим порушенням матеріального і процесуального права. Зазначає, що суд вказуючи, що вина ОСОБА_1 підтверджується відеозаписом та цей же відеозапис не містить даних щодо перебування ОСОБА_2 за кермом є хибними, оскільки на даному відео взагалі нічого окрім рук з манікюром, які тримають пояснення не видно. Свідчення ж свідка ОСОБА_3 суд не оцінив критично і не взяв до уваги, що він є заінтересованою особою, бо знаходиться з ОСОБА_1 у неприязних відносинах із-за виниклого конфлікту і має підстави оговорювати його.

Тобто працівники поліції не бачили, в якому стані керував ОСОБА_1 автомобілем, чи керував він взагалі цим автомобілем, автомобіль не зупиняли, отже не могли стверджувати, що ОСОБА_1 керував автомобілем. Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного та іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції ніяким чином не передбачає освідування пасажирів транспортних засобів. Працівники поліції не мали права, не впевнившись в тому, що ОСОБА_1 знаходиться за кермом автомобіля, складати на нього адміністративний протокол про відмову в проходженні медичного освідування. Покази ж свідка, який знаходився з ОСОБА_1 в неприязних відносинах, не є підставою для поліції стверджувати, що саме він керував автомобілем. Таким чином вважає, що суд зробив хибний висновок про наявність вини ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення за протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №412969 від 10.12.2018 року.

Крім того суд вважає встановленим, що вина ОСОБА_1 підтверджується за протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №237348 від 04.01.2019року. Але на відеозаписі видно, що з автомобіля виходить особа в куртці темного кольору, а потім ясно видно, що протокол складається на ОСОБА_1 , яких одягнутий в куртку білого кольору. Суд не надав належної оцінки цьому відеозапису, хоча вказане може говорити про монтаж відео. При цьому суд не взяв до уваги те, що протокол складений з грубими порушеннями, права роз`яснені не ОСОБА_1 , а ОСОБА_4 . Це підтверджується наданими працівниками поліції відео доказами, де достовірно видно, що ніякі права ОСОБА_1 не роз`яснювалися.

При таких обставинах вважає, що вина ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в судовому засіданні не встановлена, так як всі сумніви в доказуванні вини повинні бути використані на користь правопорушника, а не проти нього.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши доводи ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_5 які підтримали подану апеляційну скаргу, зваживши та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

За змістом ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.ст.280 та 283 КУпАП, при розгляді справи про адмінправопорушення суддя зобов`язаний з`ясувати чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адмінвідповідальності, а також інші обставини, необхідні для правильного вирішення справи. Постанова судді повинна бути законною і обґрунтованою.

В статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України», статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (ЄСПЛ) вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 судом першої інстанції були дотримані.

Вирішуючи питання про обґрунтованість апеляційної скарги по суті та аналізуючи покладений в основу оскаржуваної постанови висновок суду першої інстанції про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає доводи апеляційної скарги такими, що є необгрунтованими.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Оцінюючи докази, апеляційний суд приходить до висновку, про правильність встановлення судом першої інстанції фактичних обставин вчинення ОСОБА_6 адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП, зафіксованого в протоколах про адміністративні правопорушення, складеними відносно нього уповноваженою особою поліції.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні апеляційних вимог апеляційний суд виходить з того, що згідно пункту 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, визначеними в пункті 3 розділу I цієї Інструкції.

Згідно п. 6 вказаної Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, згідно п. 7 розділу І вказаної Інструкції.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій зобов`язаний на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Суд зауважує, що законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння; а так само і відмову водія від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Згідно з правовою позицією, викладеною в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року, при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247 і 280 КУпАП.

Достовірність доказів, що були перевірені при розгляді справи в суді першої інстанції, а саме про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, відповідно до встановленого порядку знайшло своє підтвердження під час апеляційного розгляду.

Згідно п.27 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 року № 14 « Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, також про адміністративні правопорушення на транспорті» для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли останній почав рухатися.

В судовому засіданні ОСОБА_1 надав пояснення та зазначив, що з особою, що написала на нього заяву, прізвища він не пам`ятає, він вже давно знаходиться у неприязних стосунках, оскільки дана особа працює таксистом та постійно паркується біля торгового центру Жадівський, конфліктує з працівниками та з ним. І того дня, тобто 10 грудня 2018 року, також у даної особи був конфлікт з працівником магазину, він за даного працівника заступився і теж посварився з даною особою. Таксист почав тікати на машині, а вони вирішили його наздогнати на автомобілі за кермом якого був його знайомий ОСОБА_7 . Вказує, що автомобілем не керував. Також зазначає, що його поліцейські не зупиняли, а він з ОСОБА_7 самі під`їхали на стоянку АТБ біля 13 школи.

Щодо події 04 січня 2019 року, то зазначає, що того дня йому повідомили зі складу, що виявлено дуже велику недостачу та у нього в зв`язку з цим дуже погіршилось самопочуття, тому коли його зупинили працівники поліції він відмовився тому що в той момент він думав тільки про результати ревізії на складі, а також працівники поліції дуже нахабно з ним розмовляли тому це його дуже обурило. В судовому засіданні апеляційної інстанції самостійно повідомив, що вину визнає, та підтверджує, що відмовився від проходження огляду на визначення стану сп`яніння в присутності двох свідків.

Не зважаючи на заперечення ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП, вона доводиться наявними в матеріалах справи доказами, зокрема відеозаписом та письмовими матеріалами справи: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №412969 від 10.12.2018 року (а.с.1), посвідченням водія (а.с.2), поясненнями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , згідно з якими в їх присутності гр. ОСОБА_10 відмовився у встановленому законом порядку пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», а також в лікаря нарколога в КЗ «КОНД», поясненнями свідка ОСОБА_3 , згідно з якими він 10.12.2018 року о 21.30 год. знаходився по вул. Г. Жадова біля торгового комплексу «Жадівський» в м.Кропивницький, та перебував у своєму т/з «Renault Logan», д/н НОМЕР_3 та до нього підійшов гр. ОСОБА_1 , та почав погрожувати ножем, щоб він покинув місце знаходження, коли він почав від`їжджати, той вдарив по машині по задньому бамперу, в ході розмови він його образив та почав від`їжджати, на що останній сів до свого т/з «Міtsubishi Outlander», д/н НОМЕР_2 та почав його переслідувати. Під час їзди біля салону «Палас» він розпочав стрільбу з предмету схожого на вогнепальну зброю. Пострілів здійснив біля 8. Під час руху він здійснив дзвінок по лінії «102», що його переслідує вказаний автомобіль. Коли він зупинився біля супермаркету «АТБ», що по вул. Є. Тельнова в м. Кропивницький, де вже чекала патрульна служба (а.с.3-5).

А також, вина ОСОБА_1 підтверджується відеозаписом та письмовими матеріалами справи: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №237348 від 04.01.2019 року (а.с.22), посвідченням водія (а.с.23), поясненнями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , згідно з якими в їх присутності гр. ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестеру «Драгер» та в лікаря нарколога в КЗ «КОНД» (а.с.24-25).

Апеляційний суд вважає необгрунтованими доводи апелянта щодо його невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП за обставин, що відбулись 10 грудня 2018 року, тому що він не був за кермом автомобіля, а ним керував його знайомий ОСОБА_2 , оскільки факт керування автомобілем саме ОСОБА_1 підтверджується змістом протоколу про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 , відеозаписами, наданими працівниками поліції.

При оцінці доказів судом також враховується і факт відсутності оскарження ОСОБА_1 дій працівників поліції при складенні документів по даному факту, в тому числі щодо внесення неправдивих відомостей до них в судовому порядку.

Апеляційний суд відмічає, що вказані докази взаємоузгоджуються один з одним і підстав для сумніву в їх об`єктивності та суперечливості не вбачається.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених доказів по справі не вбачається.

Протоколи про адміністративні правопорушення БД №412969 від 10.12.2018 року та БД №237348 від 04.01.2019 року як доказ ніким не спростовувався. Доказів, які спростовують дані протоколів про адміністративні правопорушення, апеляційному суду не надано.

Окрім того, під час складання протоколів про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 було роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, що підтверджується підписами останнього, тому протоколи відповідають вимогам ст. 256 КУпАП.

Під час розгляду справи апеляційним судом не здобуто будь-яких даних, які б давали підстави вважати, що інспектор роти №1 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП лейтенант поліції ОСОБА_13 . та інспектор роти №1 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП капрал поліції ОСОБА_14 були упереджені при складанні протоколу, що в них були підстави фальсифікувати такі, - на ці дані в апеляційній скарзі не вказується.

Твердження захисника, що права були роз`яснені громадянину Кравецькому, а не Кавецькому апеляційним судом розцінюються як неспроможні, оскільки це є всього лише технічною помилкою і ніяким чином не спростовуються наявність вини ОСОБА_1 у вчинених адміністративних правопорушеннях.

Крім того, відповідно до письмових пояснень свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , останні підтвердили, що водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

Також судом було досліджено відеозапис, долучений до матеріалів справи, на якому в повній мірі відображено всі дії співробітників патрульної поліції та самого ОСОБА_1 Так відтворенням відеофайлів встановлено, що 10.12.2019 року після зупинки автомобіля ОСОБА_1 неодноразово інспектором поліції пропонується пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотестера чи КЗ «КОНД» на що він спочатку ухиляється від відповіді, зазначаючи, що він автомобілем не керував, а згодом відмовляється від проходження такого огляду в присутності двох свідків. Також ОСОБА_1 ознайомився з адмінпротоколом та розписався у ньому, а від пояснень відмовився. На протязі відео ОСОБА_1 . 2 рази дзвонив невідомим особам та повідомляв, що він знаходився в стані сильного алкогольного сп`яніння через що його зупинила поліція та його потрібно забрати.

04.01.2019 року працівники поліції слідують за автомобілем, після зупинки працівники поліції підійшли до автомобіля, з водійського місця якого вийшов ОСОБА_1 та надав документи на автомобіль та документи особи. В присутності двох свідків ОСОБА_1 , який особисто назвав своє ім`я та прізвище, в якого були наявні ознаки алкогольного сп`яніння, було запропоновано пройти огляд на визначення стану сп`яніння за допомогою алкотестеру «Драгер» на що останній відмовився та було запропоновано пройти медичний огляд в закладі охорони здоров`я, а саме в Кіровоградському обласному наркологічному диспансері, на що ОСОБА_1 також відмовився.

Для об`єктивності розгляду справи в суді апеляційної інстанції також були допитані інспектори поліції, які були на місці вказаної пригоди.

В судовому засіданні був допитаний в якості свідка інспектор ОСОБА_13 , яка зазначала 10 грудня 2019 року надійшло повідомлення на лінію 102, що водій в стані алкогольного сп`яніння стріляв по машині зі зброї, було розіслано орієнтування машини всім патрулям. Наш патруль знаходився в районі обласної лікарні на проспекті Університетському. Сама подія відбулася на Жадова, нам по рації передавали маршрут по якому рухались дані автомобілі, потім ми під`їхали вже до магазину АТБ на Біляєва, де інший екіпаж зупинив автомобіль ОСОБА_1 , потім туди під`їхали і свідки і слідчо-оперативна група по зброї. Зазначає, що за кермом був саме ОСОБА_1 , це підтверджується і нагрудними камерами і відео регістраторами з автомобілів поліції і особами, які були присутніми на місці зупинки даного автомобіля. Вказує, що крім ОСОБА_1 в машині нікого не було, він був сам. Вказує, що на нагрудну камеру знімається весь процес від зупинки авто і до завершення складання протоколу, зокрема і все спілкування з правопорушником, але іноді вони вимикають камеру під час технічних моментів, наприклад, коли потрібно взяти документи в автомобілі чи щось подібне. Після того, як ОСОБА_1 було відсторонено від керування автомобілем приїхав його знайомий, який зазначив, що може забрати автомобіль ОСОБА_1 зазначає, що якби ОСОБА_1 був би тверезий, або вона була не впевнена, в тому, що саме він керував автомобілем, вона не запропонувала б йому проходити огляд на стан сп`яніння. Вказує, що останньому було запропоновано написати пояснення до протоколу, але він сказав «ні», тобто відмовився від даної дії, тому інший інспектор сказав, щоб написали в протоколі, що він відмовився.

Інспектор ОСОБА_14 зазначив, що ОСОБА_1 раніше не знав, неприязних відносин у нього з ним не було. Зазначив, що того дня, тобто 04.01.2019 року був зупинений автомобіль, в зв`язку з порушенням ПДР, але причини зупинки на даний час він не пам`ятає, за кермом даного автомобіля знаходився громадянин ОСОБА_1 , під час спілкування з ним було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, поведінка не відповідає обстановці та ін., та йому було запропоновано, відповідно до встановленого порядку пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою алкостетеру, на що громадянин відмовився, після чого громадянину було запропоновано пройти освідування у медичному закладі і ОСОБА_1 також відповів відмовою у присутності двох свідків. Вказує, що він, як посадова особа, за підозри, що громадянин знаходиться в стані алкогольного сп`яніння має право запропонувати йому відповідний огляд на наявність такого стану. На той момент в нього виникла така підозра, тому що особа вів себе не відповідно до ситуації та в нього був наявний запах алкоголю з порожнини рота. Права роз`яснював ОСОБА_1 його напарник та зазначив, що права в будь-якому разі роз`яснюються особі.

У зв`язку із зазначеним, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що працівники поліції при виконанні своїх функціональних обов`язків діяли у межах наданих їм повноважень, протоколи ними складено у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП.

Тож, твердження апеляції про те, що ОСОБА_1 10 грудня 2018 року перебував в автомобілі лише в якості пасажира, та в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 особисто керував автомобілем та працівники поліції не бачили його за кермом під час руху транспортного засобу і не зупиняли його, не є слушними та спростовуються матеріалами справи.

Згідно п. 27 постанови пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 N 14 роз`яснено, що для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли транспортний засіб почав рухатись.

Твердження апелянта щодо упередженості показань свідка ОСОБА_3 також є необгрунтованими, так як показання вказаного свідка відповідають встановленим суддею місцевого суду обставинам справи.

Щодо тверджень захисника, що суд необґрунтовано не взяв до уваги показання свідка ОСОБА_2 , який зазначив, що саме він був за кермом, а не ОСОБА_1 апеляційний суд також вважає їх необґрунтованими, оскільки судом першої інстанції була дана належна оцінка цим поясненням, з якими повністю погоджується апеляційний суд, зокрема, що суддя критично відноситься до показань свідка сторони захисту ОСОБА_2 , та вважає їх такими, що направлені на уникнення ОСОБА_1 відповідальності за вчинене та виходить також з того, що вказаний свідок та особа, яка притягується до адміністративної відповідальності перебувають у приятельських відносинах.

Все вищевказане в сукупності, суперечності та неузгодженості в поясненнях свідків та самого правопорушника ОСОБА_1 , які описують різні обставини керування та зупинки автомобіля, а також обставини складання протоколу, які відображені у відеозаписах, долучених до протоколу про адміністративне правопорушення та оглянутих в судовому засіданні, дають суду підстави для висновку, що саме ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння керував автомобілем.

Щодо невизнання ОСОБА_1 своєї вини, суд вважає таку його позицію захисною та спрямованою на уникнення відповідальності.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо доведеності вини водія ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП при тих обставинах, які викладені в оскаржуваній постанові та вказане свідчить про неспроможність доводів с приводу того, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а такі твердження суд розцінює як спосіб уникнути адміністративної відповідальності.

Відповідно до норм чинного законодавства, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу. Матеріали провадження не містять жодних відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції, в тому числі і при складанні обох протоколів про адміністративні правопорушення, щодо оскарження цих дій, як і не містять результатів такого оскарження. Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР та вчинив адміністративні правопорушення, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст.130 КУпАП.

Слід зазначити, що пункт 1.3 ПДР, зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР, передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. При цьому, згідно диспозиції даної частини статті, для настання адміністративної відповідальності, не має значення причина відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

На переконання апеляційного суду, в матеріалах справи міститься достатня кількість доказів того, що ОСОБА_1 у зазначений в протоколах час, маючи ознаки алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

Наведеними доказами, у їх сукупності, спростовуються доводи апелянта про недоведеність його вини у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП, і відповідно, про його безпідставне притягнення до адміністративної відповідальності.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що в діях ОСОБА_1 дійсно наявні ознаки адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, як 10 грудня 2018 року так і 04 січня 2019 року.

З урахуванням викладеного, доводи, викладені в апеляційній скарзі про невинуватість, є необґрунтованими, та спростовуються перевіреними доказами в апеляційній інстанції.

Апеляційний суд вважає, що суддя першої інстанції об`єктивно розглянув справу, правильно оцінив докази, і його висновок про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, чим порушив п.2.5 ПДР, є правильним.

Окрім цього, порушень вимог матеріального та процесуального права, а також особистих прав порушника при розгляді справи в суді першої інстанції, під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому підстав для скасування постанови судді від 07 лютого 2019 року щодо ОСОБА_1 немає.

Твердження захисника щодо не роз`яснення водію ОСОБА_1 його прав в протоколі, а іншій особі, апеляційний суд вважає такими, що спростовуються відео файлами з бодікамер інспекторів поліції та вина доведена переліченими вище доказами, окрім того, ОСОБА_1 в повній мірі реалізував свої права, зокрема право на захист, скориставшись для представництва його прав та інтересів послугами захисника.

В рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що у рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

З огляду на викладене вище, не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП.

При розгляді справи в апеляційному суді не встановлено, що суддею при розгляді справи були допущені порушення вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, всі обставини, що мають значення для справи, суддя встановив і правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 як адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Судом апеляційної інстанції не встановлено неправильного застосування норм матеріального або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката Любович О.Ю. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07 лютого 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

З оригіналом згідно:

Суддя Кропивницького

апеляційного суду І.С. Олексієнко