ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/2284/19
провадження № 3/753/2466/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" квітня 2019 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Скуба А.В. за участі ОСОБА_2 та представника ОСОБА_3 розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1-

В С Т А Н О В И В:

18 січня 2019 року о 20 год. 05 хв. ОСОБА_2, будучи особою яка протягом року піддавалася адміністративному стягненню за ч.1 ст.130 КУпАП, керував автомобілем «Фольцваген» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. А. Ахматової, 8, що в м. Києві з ознаками алкогольного сп'яніня (нестійка хода, поведінка, що не відповідає обстановці, запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан сп'яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився, в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину у вчиненні адмінстративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП не визнав та суду пояснив, що дійсно того вечора знаходився у стані алкогольного сп'яніння, однак транспорним засобом не керував, а тому і обов'язку проходити огляд на стан сп'яніння у нього не було. До місця де його автомобіль загорівся його підвіз знайомий, який після цього віддав ключі та пішов до додому. Він у цей час вирішив трохи перепочити, сів у автомобіль, запустив двигун, увімкнув пічку та заснув. Через деякий час автомобіль загорівся.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків. Згідно з вимогами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до положень ст.252 КУпАП - орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП безумовно доведена в судовому засіданні "поза розумним сумнівом" дослідженими в судовиму засіданні доказими, які не викликають сумнівів у їх достовірності чи допустимості. Сам ОСОБА_2 не заперечує факту відмови від проходження огляду на стан сп'яніння. Також вказаний факт у судовому засіданні підтвердив свідок ОСОБА_4

Факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом 18.01.2019 року близько 20.00 год. підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №191687 від 18.01.2019 року та постановою Дарницького районного суду м. Києва від 22.02.2019 року, згідно якої ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАА, а саме у тому, що 18.01.2019 року о 20.00 год. керуючи автомобілем «Фольцваген» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. А. Ахматової, 8, в м. Києві, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та допустив наїзд на припаркований автомобіль.

При розгляді вищезазначеної справи ОСОБА_2 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП визнав у иповному обсязі та щиро розкаявся.

До показань ОСОБА_5 отриманих у судовому засіданні про те, що він не керував транспортним засобом, суд ставиться критично та розцінює їх, виключно як позицію захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.

Крім цього вказані показання є не логічними не послідовними, суперечать показанням свідків та матеріалам справи.

Також суд звертає увагу на те, що під час складення протоколу про адміністративне правопоркушеня ОСОБА_2 мав можливість надати свої пояснення та вказати, що транспортним засобом він не курував, а його привіз його знайомий, вказавши анкетні дані знайомого та номер телефону, однак це ним зроблено не було, що в черговий раз підтверджує, що така позиція не відповідає фактичним обставинам справи, а є лише способом захисту.

Крім цього, із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 31.05.2018 було пригнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що також підтвердує те, що перебування у стані алкогольного спяніння для ОСОБА_2 не є перешкодою для керування транспортним засобом.

І саме вищенаведені обставини у їх сукупності дають суду можливість зробити однозначний та категоричний висновок про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Враховуючи, викладене, обставини та характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_2 ступінь його вини, відсутність обтяжуючих обставин, вважаю, що останнього слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та призначити йому адміністративне стягнення у межах санкції ч. 2 ст.1 30 КУпаП.

На підставі ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення з ОСОБА_6 слід стягнути судовий збір у розмірі 384 гривні 20 копійок на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 40-1, ч.2 ст. 130, 283, 284, 285 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 200 н.м.д.г., що становить 20 400 гривень із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Стягнути з ОСОБА_7 судовий збір в розмірі 384 гривень 20 копійок.

Роз'яснити, що у разі несплати правопорушником штрафу протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу відповідно до положень ст. 308 КУпАП.

Строк стягнення відраховувати з моменту вилучення посвідчення водія.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва.

Суддя: