ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/1268/19 Номер провадження 33/814/955/19Головуючий у 1-й інстанції Городівський О. А. Доповідач ап. інст. Харлан Н. М.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2019 року м. Полтава

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Харлан Н.М., із секретарем Лимар О.М., з участю захисника ОСОБА_1 та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 02 вересня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , директора ТОВ «Асфальтобетонний завод»,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на користь держави, що становить 17 000 грн., без конфіскації виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 384,2 грн.

Згідно з постановою, ОСОБА_2 визнаний винуватим в тому, що він, будучи директором ТОВ «Асфальтобетонний завод», відповідальною особою, допустив порушення провадження господарської діяльності без одержання дозвільного документу чи іншого дозволу, якщо його одержання передбачено законом, а саме допустив діяльність ТОВ «Асфальтобетонний завод» по виготовленню асфальтобетону для будівництва автомобільних доріг при відсутності висновку з оцінки впливу на довкілля, чим порушив ст. 3 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля», за що передбачено настання адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду, до апеляційного суду з апеляційною скаргою звернувся ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі просить постанову скасувати та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 164 КУпАП.

На обґрунтування таких вимог посилається на положення ч. 2 ст. 38 КУпАП, відповідно до якої стягнення може бути накладено не пізніше як через 3 місяці з дня вчинення правопорушення.

Зазначає, що правопорушення в якому його визнали винним, не є триваючим, оскільки з 18.12.2017 проведення державної екологічної експертизи скасовано, її висновок виключено з тексту Закону України «Про перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності».

Вважає, що якщо провадження і мало місце, то воно закінчилось 18 грудня 2017 року і накладення стягнення через 20 місяців після його вчинення суперечить вимогам ст. 38 КУпАП.

Крім того вказує на помилковість висновків суду першої інстанції, оскільки діяльність з виробництва асфальту не віднесена до видів діяльності та об`єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку, а агрегатний змішувач ДС-185 не входить до об`єктів державної екологічної експертизи.

Так, ст. 50 ЗУ «Про екологічну експертизу» не передбачає відповідальність за здійснення господарської діяльності без висновку державної екологічної експертизи.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 ЗУ «Про оцінку впливу на довкілля», дія цього Закону не поширюється на суб`єктів господарювання, які отримали рішення про провадження планової діяльності до набрання чинності цим Законом.

Закон набрав чинності 18.12.2017, а підприємство діяльність провадить з січня 1970 року, агрегатний змішувач ДС-185 почав обліковуватися на ТОВ «Асфальтобетонний завод» з 2017 року згідно з рішенням про приймання-передачу № 4 від 28.04.2017 року, тобто до набрання чинності Законом.

Звертає увагу, що висновок про те, що ч. 2 ст. 17 вказаного Закону не застосовується, оскільки підприємство не має висновку державної екологічної експертизи, суперечить змісту самої норми, з огляду на те, що в ній йдеться про отримання рішення про провадження планової діяльності, а не про отримання дозвільних документів.

В судовому засіданні особа, яка притягується до відповідальності ОСОБА_2 та в його інтересах захисник Педорич В.І. апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити. Одночасно повідомили та надали до суду підтверджуючі документи про відмову уповноваженого органу у наданні їм висновку з оцінки впливу на довкілля, оскільки діяльність підприємства ТОВ «Асфальтобетонний завод» не підпадає під визначення приведене в п. 3 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про оцінку впливу на довкілля».

Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази та докази, долучені в суді апеляційної інстанції, давши їм аналіз та оцінку, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи. Даної норми закону суд першої інстанції дотримався не у повній мірі та дійшов помилкових висновків з огляду на таке.

Диспозиція ч. 1 ст. 164 КУпАП передбачає відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Так, ОСОБА_2 , як директору ТОВ «Асфальтобетонний завод» ставиться у провину здійснення господарської діяльності за відсутності висновку з оцінки впливу на довкілля, що є порушенням ст. 3 ЗУ «Про оцінку впливу на довкілля».

Як вбачається з положень ст. 3 ЗУ «Про оцінку впливу на довкілля», здійснення оцінки впливу на довкілля є обов`язковим у процесі прийняття рішень про провадження планованої діяльності, визначеної частинами другою і третьою цієї статті. Така планована діяльність підлягає оцінці впливу на довкілля до прийняття рішення про провадження планованої діяльності.

Планована діяльність - планована господарська діяльність, що включає будівництво, реконструкцію, технічне переоснащення, розширення, перепрофілювання, ліквідацію (демонтаж) об`єктів, інше втручання в природне середовище; планована діяльність не включає реконструкцію, технічне переоснащення, капітальний ремонт, розширення, перепрофілювання об`єктів, інші втручання в природне середовище, які не справляють значного впливу на довкілля відповідно до критеріїв, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Отже критерієм для визначення застосування цього Закону є здійснення господарської діяльності, визначеної у даному Законі, яка справляє значний вплив на довкілля.

При цьому, згідно з ст. 17 ЗУ «Про оцінку впливу на довкілля», дія цього Закону не поширюється на суб`єктів господарювання, які отримали рішення про провадження планованої діяльності до набрання чинності цим Законом, крім випадків, передбачених:

- п. 22 ч. 2 ст. 3 «розширення та зміни, включаючи перегляд або оновлення умов провадження планованої діяльності, встановлених (затверджених) рішенням про провадження планованої діяльності або подовження строків її провадження, реконструкцію, технічне переоснащення, капітальний ремонт, перепрофілювання діяльності та об`єктів, зазначених у пунктах 1-21 цієї частини, крім тих, які не справляють значного впливу на довкілля відповідно до критеріїв, затверджених Кабінетом Міністрів України»;

- п. 14 ч. 3 ст. 3 «розширення та зміни, включаючи перегляд або оновлення умов провадження планованої діяльності, встановлених (затверджених) рішенням про провадження планованої діяльності або подовження строків її провадження, реконструкцію, технічне переоснащення, капітальний ремонт, перепрофілювання діяльності та об`єктів, зазначених у пунктах 1-13 цієї частини, крім тих, які не справляють значного впливу на довкілля відповідно до критеріїв, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Згідно наданих матеріалів, ТОВ «Асфальтобетонний завод» прийнятий в експлуатацію 26 грудня 1969 року як пусковий комплекс Миргородського асфальтобетонного заводу, тобто здійснював планову діяльність до набрання ЗУ «Про оцінку впливу на довкілля» законної сили.

Відповідно до критеріїв, затверджених постановою КМУ від 13 грудня 2017 р. № 1010, оцінці впливу на довкілля не підлягають розширення і зміни діяльності та об`єктів, визначених пунктами 1-21 частини другої та пунктами 1-13 частини третьої статті 3 Закону України "Про оцінку впливу на довкілля", а саме: технічне переоснащення одиниць та вузлів технологічного устаткування, систем управління та автоматизації, які морально застаріли та у яких вичерпано технічний ресурс, що розташовані в існуючих цехах, приміщеннях, без перепрофілювання, капітального ремонту, реконструкції об`єктів та підприємств, якщо в результаті такого переоснащення господарська діяльність не призведе до збільшення утворюваних та утворення нових видів небезпечних відходів, збільшення та/або появи нових джерел викидів в атмосферне повітря та скидів забруднюючих речовин у водні об`єкти, шумового, вібраційного, світлового, теплового та радіаційного забруднення, а також випромінення.

Апелянт наполягає, що асфальтозмішувач Д-325, який був морально застарілим з вичерпаним технічним ресурсом, був замінений на ДС-185, що не призвело до збільшення утворюваних та утворення нових видів небезпечних відходів, збільшення або появи нових джерел викидів.

При цьому, надані матеріали справи не містять підтвердження того, що таке технічне переоснащення призвело до визначених у постанові КМУ від 13 грудня 2017 р. № 1010 наслідків та є плановою діяльністю в розумінні ст. 3 ЗУ «Про оцінку впливу на довкілля».

Поміж тим, помилковими є посилання суду на Закон України «Про екологічну експертизу» від 09.02.1995, постанову КМУ «Про затвердження переліку видів діяльності та об`єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку» від 28.08.2013 № 808 та відсутність у ТОВ «Асфальтобетонний завод» висновку державної екологічної експертизи, оскільки на момент проведення перевірки та складання протоколу про адміністративне правопорушення, дані нормативні акти втратили чинність, а висновок державної екологічної експертизи не передбачений «переліком документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності», затвердженого ЗУ «Про Перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності» від 19 травня 2011 року № 3392-VI.

Окрім цього, в суді першої інстанції було встановлено, що господарська діяльність ТОВ «Асфальтобетонний завод», за допомогою агрегатного змішувача ДС-185, здійснюється з 22.04.2019, що також виключає застосування даних нормативно-правових актів.

Відповідно до наданої в суді апеляційної інстанції документації, ТОВ «Асфальтобетонний завод» звернулися із повідомленням про діяльність, яка підлягає оцінці впливу на довкілля. Натомість, відповідно до реєстру ООВД останнім було відмовлено в реєстрації з підстав, що планова діяльність Товариства не підпадає під визначення приведене в п. 3 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про оцінку впливу на довкілля».

Враховуючи наявну у матеріалах провадження відмову уповноваженого органу в реєстрації ТОВ «Асфальтобетонний завод» для проведення процедури, визначеної ЗУ «Про оцінку впливу на довкілля», необхідної для надання висновку про оцінку впливу на довкілля, приходжу до висновку, що надані матеріали справи не містять доказів на підтвердження факту події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, в діях директора ТОВ «Асфальтобетонний завод» ОСОБА_2 , а тому, відповідно до положень ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 02 вересня 2019 року про притягнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП - скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Н.М. Харлан