Справа № 395/161/19
Провадження № 3/395/93/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2019 року м. Новомиргород

Суддя Новомиргородського районного суду Кіровоградської області Орендовський В.А., розглянувши матеріали, що надійшли з Новомиргородського ВП Маловисківського ВП ГУНП України в Кіровоградській області стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 , який раніше не притягувався до адміністративної відповідальності,

за ст.130 ч.1 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення 03 лютого 2019 року о 19 годині 30 хвилин ОСОБА_1 на автодорозі с. Листопадове в напрямку с. Андріївка, Новомиргородського району, керував трактором Т-16 з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснив, що 03.02.2019 року їхав трактором Т-16 як пасажир. Спиртні напої не вживав. За кермом трактора знаходився його брат ОСОБА_2 Вказаний трактор забуксував у снігу і далі неможливо було їхати, а тому брат пішов за лопатою щоб відкопати трактор з снігового замету, а він залишився чекати його біля трактора. У цей час під`їхали працівники поліції, з ним почалась розмова, у ході якої він пояснив, що нікуди не їде, а чекає брата щоб відкопати трактор. Працівники поліції запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки автомобіля у присутності двох свідків, на що він відмовився, так як трактором не керував.

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що є братом ОСОБА_1 , відносини хороші з братом. 03.02.2019 року він разом з братом на тракторі Т-16 їхав по автодорозі з с. Листопадове у напрямку с. Андріївка, Новомиргородського району. Він знаходився за кермом трактора, а брат як пасажир сидів поруч. Вказаний трактор забуксував і він пішов за лопатою для того щоб відкопати трактор від снігу, а ОСОБА_1 залишився біля трактора. Неподалік він побачив поліцію на службовому автомобілі, працівники поліції до нього не підходили, їх автомобіль також буксував.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснила, що 03.02.2019 року після 19.00 год. У темну пору доби була залучена працівниками поліції як свідок. Вона не бачила моменту зупинки трактора та відповідно не знає хто керував вказаним транспортним засобом, а лише передивлялася відеозапис, який їй показали працівники поліції. На місці події вона бачила і чула як працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти освідування на алкотестері «Драгер» на стан сп`яніння, однак останній відмовився. Від надання пояснень ОСОБА_1 також відмовився у її присутності, при цьому по зовнішнім ознакам ОСОБА_1 знаходився у стані алкогольного сп`яніння, вів себе агресивно.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, за таких підстав.

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.280 КУпАП, посадова особа, в даному випадку суддя, при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.251 КПК України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, тощо.

Оцінка доказів у справі про адміністративне правопорушення, як це передбачено ст.252 КУпАП, повинна ґрунтуватися на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Стаття 266 КУпАП визначає особливості проведення огляду водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції.

Працівники поліції при встановленні правопорушення та складанні протоколу про адміністративне правопорушення повинні неухильно дотримуватись Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України "Про національну поліцію", розділу ІХ інструкції (затвердженої Наказом МВС України 07 листопада 2015 року N 1395, зареєстрованої в МЮ України 10 листопада 2015 р. за N 1408/27853) з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Як вбачається з пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , а також письмових доказів, не можливо встановити що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом трактором Т-16 на момент його зупинки працівниками поліції 03.02.2019 року. Відповідно законність подальших дій працівників поліції з приводу пропозиції ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння поставлені під обґрунтований сумнів.

Що стосується оцінки інформації, яка є на відеозапису DVD-диску, який долучений до матеріалів справи про адміністративне правопорушення як доказ, то суд не може покласти в основу доведеності вини ОСОБА_1 таку інформацію, оскільки дата та час події на відеозапису не відповідають дійсним обставинам події згідно протоколу про адміністративне правопорушення та досліджених доказів (показань допитаних свідків і письмових доказів).

Оцінюючи допустимість і можливість використання направленого до суду протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 як доказу, то суд керується наступним.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово посилався на те, що провадження у справах про адміністративне правопорушення, за гарантіями може прирівнюватися з кримінальним для цілей застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.39 рішення «Лучанінова проти України» від 09.09.2011 року (заява №16347/02), п.1 резолютивної частини рішення «Швидка проти України від 30.10.2014 року (заява №17888/12)), обґрунтовуючи їх, зокрема, як характером законодавчого положення, яке порушувалося (КУпАП), так і профілактичною та каральною метою стягнень, передбачених цим положенням.

У справі «Малофєєв проти Росії» (пункти 111-120 рішення від 30.05.2013 року, заява № 36673/04) Європейський суд з прав людини, зокрема, зазначив, що суд не має права самостійно відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Таким чином, перед судом поставлена під обґрунтований сумнів допустимість як доказу протоколу в справі про адміністративне правопорушення, на підставі якого особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, а тому відповідно до раніше зазначених правових положень та ст.62 Конституції України він не береться судом до уваги.

Відтак, зважаючи на відсутність доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом трактором Т-16, суд не вбачає законних підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

За викладених обставин, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не знайшла свого підтвердження, а тому справа підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст.247, 283, 284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.130 ч.1 КУпАП провадженням закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга на постанову суду у справі про адміністративне правопорушення подається до Кропивницького апеляційного суду через Новомиргородський районний суд Кіровоградської області.

Суддя /підпис/

Згідно з оригіналом:

Суддя: В. А. Орендовський