Провадження № 33/4808/398/19
Категорія ч.2 ст.130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Болюк І. І.
Суддя-доповідач Шкрібляк
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2019 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Шкрібляк Ю.Д., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Любчика С.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою (далі АС) ОСОБА_1 , на постанову судді Івано-Франківського міського суду від 10 вересня 2019 року, -

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , непрацюючий, громадянин України,?

визнаний винуватим за ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400 (двадцять тисяч чотириста) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у сумі 384 (триста вісімдесять чотири ) грн.

З постанови судді вбачається, що ОСОБА_1 , 13.06.2019 року, о 05 год. 10 хв. в м.Івано-Франківську по вул.Хоткевича, 83, керував автомобілем марки "GREAT WALL HAVAL H3", д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння: порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та будучи протягом року вже притягнутим до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.130 КУпАП.

У своїй АС ОСОБА_1 покликається на те, що постанова судді щодо нього є незаконною, необґрунтованою, і такою, що винесена з порушенням норм чинного процесуального та матеріального права, висновки судді не відповідають фактичним обставинам справи. Суддя належним чином не дослідив усіх обставин справи та безпідставно притягнув його до адміністративної відповідальності.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову судді Івано-Франківського міського суду від 10 вересня 2019 року щодо нього скасувати, а провадження у справі закрити.

Згідно із ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Строк на апеляційне оскарження даної постанови слід поновити, оскільки він пропущений з поважних причин, так як ОСОБА_1 не був присутнім при розгляді справи в суді першої інстанції, оскаржувану постанову вчасно не отримав, що позбавило його можливості оскаржити її у строк, передбачений ст.289 КУпАП.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 було роз`яснено його права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст.63 Конституції України.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 , та його захисник підтримали подану АС.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 пояснив, що 13 червня 2019 року приблизно о 3 год. ночі, він з товаришем приїхав у м.Івано-Франківськ. В в цей час заїхали в двір по вул. Хоткевича, двигун машини заглох, подзвонив знайомому майстру, який займається ремонтом автомобілів, щоб той її відремонтував. Автомобіль стояв в нерухомому стані та перешкоджав проїзду, в цей час під`їхали працівники поліції, які спочатку стверджували, що він перебуває в стані алкогольного сп`янінння. Він пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», який показав позначку - 0.Тоді поліцейський запропонував йому їхати в Івано-Франківський ОНД для перевірки на стан наркотичного сп`яніння, однак він відмовився, оскільки не був водієм.

В судовому засіданні поліцейський ОСОБА_2 , пояснив, що ранком з напарником патрулював по вул. Хоткевича, в м.Івано-Франківсь, де побачивши автомобіль марки "GREAT WALL HAVAL H3", д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався задом і перегородив дорогу. До даного автомобіля вони підійшли і побачили ОСОБА_1 в неадекватному, загальмованому стані, який не відповідав даній обстановці. Тоді вони запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`янінння за допомогою приладу «Драгера», на який він погодився, потім було запропоновано їхати в Івано-Франківський ОНД для перевірки на стан наркотичного сп`яніння, однак ОСОБА_1 відмовився.

В судове засідання 18 листопада 2019 року ОСОБА_1 не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

Заслухавши пояснення апелянта ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Любчика С.Р., які просять скасувати постанову, а провадження закрити; пояснення поліцейського Кучмія Ю.Ю; переглянувши відеозаписи, з нагрудних камер інспекторів поліції; перевіривши матеріали справи та додані документи, вважаю, що АС слід частково задовольнити, виходячи із наступного.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, в своїй АС ОСОБА_1 покликається на те, що суд першої інстанції безпідставно розглянув справу без його участі, чим порушив його право на захист.

Перевіряючи вищевказані доводи АС, апеляційний суд звертає увагу на те, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у розгляді справи є беззаперечним і випливає з вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Право на участь в судовому засіданні суду першої інстанції особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, встановлено ст.268 КУпАП, відповідно до якої, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутністю ОСОБА_1 , оскільки останній в належний спосіб повідомлявся судом про час та місце розгляду справи та зловживаючи своїми процесуальними правами не з`явився до суду.

Зі змісту матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції неодноразово приймав заходи щодо забезпечення участі ОСОБА_1 в судовому засіданні.

Враховуючи сукупність вищевказаних обставин суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що процесуальна поведінка ОСОБА_1 свідчила про зловживанням правом на відкладення розгляду справи і затягуванням строків розгляду справи та обґрунтовано розглянув справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під зловживанням правом, як матеріальним, так і процесуальним, необхідно розуміти таке його використання, яке спрямоване на боротьбу із закладеним у ньому ж позитивним регулятивним потенціалом, в тому числі, що суперечить принципу правової визначеності.

Вищевказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 неодноразово не з`явився в судове засідання суду першої інстанції, намагаючись затягнути розгляд справи з метою перешкоджання ухваленню несприятливого для себе судового рішення, використовуючи надані процесуальні права всупереч інтересам забезпечення справедливого та неупередженого правосуддя у розумний строк.

Вказані дії, спрямовані на зловживання процесуальними правами, хоч і виглядають як дії, спрямовані на повне та всебічне дослідження обставин справи або захист порушеного права, однак по суті були спрямовані на деструктивність судового розгляду.

При вирішання вищевказаного питання , апеляційний суд приймає до уваги , що в своєму рішенні по справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав на те, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що його безпосередньо стосуються, утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, за відмову від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`янінння, доводиться матеріалами справи про адміністративне правопорушення, протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №294652 від 13.06.2019 року, у якому зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, за наявності в нього ознак наркотичного сп`яніння; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які підтвердили відмову останнього від проходження огляду на стан сп`яніння та наявність у нього ознак наркотичного сп`яніння; переглянутими в судовому засіданні відеозаписами із нагрудних камер працівників поліції, що оформляли матеріали про адміністративне правопорушення, на яких зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння; а також іншими матеріалами справи в їх сукупності

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення власноручно підписаний особою, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 правопорушнику роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, повідомлено про розгляд справи в суді м. Івано-Франківська, про що свідчить власноручний підпис ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.

Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення працівником поліції були роз`яснені ОСОБА_1 його права та обов`язки, ознайомлено із змістом протоколу про адміністративне правопорушення, з яким ОСОБА_1 ознайомився та підписавши про це у відповідних графах протоколу про адміністративне правопорушення

Зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_1 вбачається, що він стверджує, що не знаходився у стані наркотичного сп`яніння.

При вирішенні цього питання апеляційний суд також приймає до уваги, що досліджений в судовому засіданні відеозапис дає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що вищевказані доводи ОСОБА_1 є неспроможними, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам та повністю спростовуються сукупністю доказів, які були досліджені судом.

Так, безпідставними доводи ОСОБА_1 , стосовного того, що він не керував транспортним засобом і не може бути суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки вказані доводи спростовуються сукупністю доказів досліджених судом.

Відповідно до вимог п.2.9 ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ч.1 ст.130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.

Відповідальність за ч. 2 ст. 130 КУпАП настає за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КупАП.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, про те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП, оскільки він відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі.

При визнанні ОСОБА_1 винуватим за ч.2 ст.130 КУпАП суд першої інстанції взяв до уваги довідку УПП в Івано-Франківській області, згідно якої встановлено, що ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП постановою Івано-Франківського міського суду від 10.07.2018 року.

При цьому, постанова суду від 10.07.2018 року стосувалася обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення 21 травня 2018 року о 15год. 11хв .

Аналіз послідовності вищенаведених постанов суду вказує, що на час вчинення ОСОБА_1 13 червня 2019 року о 05 годині 20 хвилин адміністративного правопорушення, (кваліфікованого за ч.2 ст.130 КУпАП), він вважався такою особою, яка повторно протягом року не вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки аналогічне правопорушення (за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП) він за часом вчинив пізніше, а саме 13 червня 2019 року.

Дії ОСОБА_1 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, згідно вимог ст. 38 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Враховуючи, що адміністративне правопорушення вчинено ОСОБА_1 13 червня 2019 року, то на момент розгляду справи апеляційним судом строки, передбачені ст. 38 КУпАП, щодо нього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, закінчились.

Згідно положень п.3 ч.8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та постановити нову постанову.

За таких обставин, АС ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП, -

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково .

Постанову Івано-Франківського міського суду щодо ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП, скасувати та постановити нову, якою ОСОБА_1 , визнати винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст.247 названого Кодексу, з підстав передбачених ст.38 цього Кодексу.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду Ю.Д. Шкрібляк