КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2019 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Юрдига О.С.,

за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , його захисника Ігнатенка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його захисника Ігнатенка В.В . на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 26 березня 2019 року, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 26 березня 2019 року, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестиста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та його захисник Ігнатенко В.В. просять вказану постанову суду першої інстанції скасувати, та закрити провадження у справі на підставі ст.247 КУпАП.

В обґрунтування зазначають, що постанова прийнята із порушеннями матеріальних та процесуальних норм.

Вказують на те, що суд першої інстанції не забезпечив всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи, необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотань про залучення прокурора до участі в справі та призначення судової почеркознавчої експертизи, не надав можливості ознайомлення з відеозаписом, наданим працівником поліції у судовому засіданні. Залишив поза увагою відсутність постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, що стало причиною зупинки транспортного засобу.

Окрім того, звертають увагу на несправність приладу «Драгер 6810», за допомогою якого, ОСОБА_1 проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння, та не забезпечення при цьому працівниками поліції огляду вказаного водія у медичному закладі.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Ігнатенка В.В . , які просили задовольнити апеляційну скаргу, переглянувши відеозапис з нагрудної камери (відеореєстратора) працівників патрульної поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_1 , приходжу до висновку про те, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

З матеріалів справи убачається, що суд повно та всебічно дослідив обставини вчинення правопорушення, наявні у справі докази, а тому висновок, викладений в постанові суду, про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за наведених у постанові обставин є правильним.

Як установив суд, 11 січня 2019 року близько 02 год. 10 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем «Део», державний номерний знак НОМЕР_1 на а/д М06 20 км в м. Києві в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку за допомогою спеціального технічного засобу - алкотесту 6810 ARВН-0023 "DRAGER", кількісний показник якого склав 0,41 проміле.Вказаними діями ОСОБА_1 порушив пункт 2.9 а ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п.2.9 а ПДР України, водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується даними: протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 200177 від 11 січня 2019 року; результату тесту «Драгер» 6810, №4827, який становить 0, 41 проміле та засвідчує перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння; акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , даними відеозапису з нагрудної камери працівників поліції, долученого до матеріалів адміністративної справи та оглянутим в суді апеляційної інстанції.

Згідно з вимогами ст.ст. 31, 40 ЗУ "Про Національну поліцію", наказу Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року № 100, яким затверджено Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ відеозаписів з них" та наказу Департаменту патрульної поліції НПУ від 24.11.2015 року № 14/1 "Про порядок зберігання, використання відеозапису та відеореєстраторів патрульних" чітко регламентовано, що кожному патрульному поліцейському видається нагрудна відеокамера.

Дані відеозапису з нагрудної відеокамери (відеореєстраторів) працівників Управління патрульної поліції у Київській області, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_1 , повністю підтверджують обставини викладені у протоколі та постанові суду, у тому числі проходження огляду на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку у присутності двох свідків за допомогою приладу «Драгер».

Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено уповноваженою посадовою особою - інспектором поліції в межах наданих йому повноважень із дотриманням вимог, передбачених ст.256 КУпАП.

Порушень працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП не встановлено.

Доводи апелянтів щодо необґрунтованої, на їх думку, відмови у задоволенні клопотання про залучення до участі в розгляді справи прокурора, то слід зазначити, при нормами КУпАП не передбачено обов`язкову участь прокурора при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.130 КУпАП.

Що стосується доводів апеляційної скарги щодо необґрунтованої відмови суду першої інстанції у задоволенні клопотання про призначення експертизи, то слід зазначити, що призначення експертизи є правом, а не обов`язком суду. Окрім того, суд першої інстанції в оскаржуваній постанові мотивував відмову у задоволенні вказаного клопотання, зазначивши, що доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не підписував протокол про адміністративне правопорушення та акт огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів повністю спростовуються поясненнями поліцейського та відеозаписом даної події. Даних про те, що ОСОБА_1 не згоден був з результатами огляду та відмовився підписувати надані поліцейськими документи, матеріали справи, в тому числі і відеозапис даної події, не містять, тому підстави для призначення даної експертизи відсутні.

Доводи апелянтів щодо ненадання судом можливості ознайомлення з відеозаписом, наданим працівником поліції не підтверджуються жодними доказами. Окрім того, з долученої до матеріалів справи заяви вбачається, що ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами справи (а.с.36).

Відсутність у матеріалах справи постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП не може свідчити про незаконність складеного протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про несправність приладу «Драгер», не підтверджуються жодними доказами та правильно оцінені судом першої інстанції як намагання особи таким чином уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Що стосується доводів апеляційної скарги про не забезпечення працівниками поліції огляду ОСОБА_1 у медичному закладі, то слід зазначити наступне.

Згідно із положеннями ч.3 ст. 266 КУпАП та п.6,7 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України 09.11.2015 року за №1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським у присутності двох свідків на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я. У разі незгоди водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

З матеріалів справи, зокрема відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, а також акту огляду на стан алкогольного сп`ягніння з використанням спеціальних технічних засобів вбачається, що ОСОБА_1 не висловлював незгоди з результатами тесту, а тому у працівників поліції не було підстав для забезпечення проведення огляду на стан сп`яніння правопорушником в медичному закладі.

Отже, при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду викладені в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, врахувавши характер вчиненого правопорушення, особу порушника, особливу суспільну небезпечність скоєного правопорушення, відсутність обставин, що пом`якшують відповідальність.

Приймаючи рішення у справі вважаю за необхідне застосувати практику Європейського Суду з прав людини відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини».

Так, у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

За таких обставин, постанова Святошинського районного суду м. Києва від 26 березня 2019 року щодо ОСОБА_1 є законною, а тому підстав для її зміни чи скасування не вбачаю.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його захисника Ігнатенка В.В. залишити без задоволення, постанову Святошинського районного суду м. Києва від 26 березня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.С. Юрдига

Справа № 33/824/1980/2019 Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

Головуючий у першій інстанції - Новик В.П.