Справа №: 398/670/19
провадження №: 3/398/297/19
ПОСТАНОВА

Іменем України

"11" травня 2019 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі судді Орловського В.В., з участю секретаря судового засідання Джеваги В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Олександрії справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , працюючу головним спеціалістом в Олександрійській районній державній адміністрації Кіровоградської області,

- за ч. 1 ст. 172- 6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 21 лютого 2019 року ОСОБА_1 будучи суб`єктом декларування, у т.ч. станом на 00 год. 00 хв. 01.01.2017 суб`єктом декларування в розумінні Закону України «Про запобігання корупції», а саме: особою, зазначеною у підпункті «в» пункту 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» - головним спеціалістом відділу освіти Олександрійської районної державної адміністрації Кіровоградської області у період часу з 00 год. 00 хв. 01.01.2017 до 01.05.2017 в порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно, без поважних причин, подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік, а саме 03.05.2017 о 17 год. 54 хв., чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за вчинення якого передбачена ч.1 ст.172-6 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення не визнала. Вона пояснила, що що у 2017 році вперше подавала декларацію і вважала що подала її у п`ятницю 28 квітня 2017 року зі свого робочого місця, однак зазначає, що намагалася подати цю декларацію упродовж усього робочого дня, при цьому сайт працював зі збоями. Після вихідних 3 травня 2017 року ОСОБА_2 у перший робочий день з`ясувала що декларація не була фактично зарахована і впродовж робочого дня усунула цей недолік, подавши декларацію повторно. Також вона зазначила, що після цього інциденту подає декларації заздалегідь. Вона також надалу суду роздруківки скріншоту з її електронної поштової скриньки, які підтверджують її реєстрацію у Єдиному державному реєстрі декларацій та заповнення нею чернетки декларації у 21 березня 2017 року. ОСОБА_2 пояснила, що вважала, що вчинила усі дії для подання декларації вчасно та виявивши, що декларація з невідомих їй причин не була прийна, подала її потворно.

Представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвокат Ковальов А.І. просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Він пояснив, що ОСОБА_1 21 березня 2017 року зареєструвалась у Єдиному державному реєстрі декларацій та створила декларацію і зберегла її, вважаючи, що таким чином подала декларацію. Через необізнаність щодо роботи інтерфейсу сайту, враховуючи, що вона вперше подавала електронну декларацію, ОСОБА_1 вважала, що вона, зберігши чернетку, вчинила усі дії для подання декларації. Виявивши, що декларація не була подана, вона образу ж 3 травня 2017 року подала її знову.

Оперуповноважений Департаменту захисту економіки у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду не відома.

Прокурор в судовому засіданні протокол підтримав, просив застосувати до ОСОБА_1 мінімальний штраф.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників провадження та свідків, надані суду докази, суд дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення.

Згідно з розпорядженням голови Олександрійської районної державної адміністрації №1-к від 03.01.2013 року ОСОБА_1 призначено на посаду головного спеціаліста відділу освіти районної державної адміністрації з 03 січня 2013 року.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 вона не мала умислу на несвоєчасне подання електронної декларації. Зазначила, що подавала декларацію вперше, тому дуже хвилювалась про правильність її заповнення та не була в повній мірі обізнана про функції роботи сайту. Оскільки при подачі декларації система постійно зависала вона навіть телефонувала до НАЗК. Намагаючись перевірити факт подачі декларації система постійно зависала, та вона не могла зайти до особистого кабінету. Коли їй вдалося зайти до системи, 03.05.2017 року, вона з`ясувала, що її електронна декларація була збережена в статусі чернетка, тоді вона одразу ж її подала. Про те, що їй має прийти підтвердження подачі декларації на той час не знала. Для своєчасності подачі декларації вона завчасно отримала електронний підпис 10.03.2017 року через Приват24 з наступними параметрами серійний номер: 0D84EDA1BB9381ECAA1300A25C3B00 та взято довідку про доходи в податковій інспекції.

Допитана у судовому засіданні як свідок ОСОБА_3 повідомила, що вона є колишньою колегою по роботі ОСОБА_1 , працює бухгалтером. Свідок повідомила, що ОСОБА_1 намагалася вчасно подати декларацію у квітні 2017 року протягом робочого дня на робочому місці, свідок допомагала їх у поданні декларації, однак у зв`язку з перебоями у роботі системи та Інтернету ОСОБА_1 цього не змогла зробити. Упродовж дня був поганий зв`язок і сайт НАЗК постійно зависав. Свідок пам`ятає, що вона і ОСОБА_1 вважали що їй все ж таки вдалося подати декларацію. Після вихідних на травневі свята ОСОБА_4 зайшла до свідка і повідомила, що подана нею до вихідних декларація не була прийнята і спитала поради що робити, свідок порадила ОСОБА_1 подати декларацію знову.

Допитана у судовому засіданні як свідок ОСОБА_5 повідомила, що вона є колишньою колегою ОСОБА_1 по роботі. Свідок повідомила, що ОСОБА_1 у кінці квітня приблизно 28 квітня 2017 року впродовж дня намагалася заповнити декларацію. У цей час у відділі були проблеми з Інтернетом.

У витребуванній судом за клопотанням ОСОБА_1 з Управління інформаційно-аналітичних систем та захисту інформації НАЗК інформації щодо послідовності дій користувача ОСОБА_1 у Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період з 28.04.2017 по 03.05.2917 відображено дії ОСОБА_1 . 3 травня 2017 року щодо подання декларації.

Як вбачається з доданих до протоколу роздруківок з сайту Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування ОСОБА_1 подала декларацію за 2016 рік 3 травня 2017 року.

З наданих ОСОБА_1 роздруківок скіршотів з її електронної поштової скриньки, вона отримала з НАЗК електронні листи, які підтверджують її реєстрацію у Єдиному державному реєстрі декларацій та заповнення нею чернетки декларації у 21 березня 2017 року.

Оцінюючи надані суду докази щодо дій ОСОБА_1 щодо подання декларації 28 квітня 2017 року, суд зазначає, що вони є суперечливими та не спростовують один одного. Так, у витребуваній судом з Управління інформаційно-аналітичних систем та захисту інформації НАЗК інформації щодо послідовності дій користувача ОСОБА_1 у Єдиному державному реєстрі декларацій відсутні будь які відомості про вчинення ОСОБА_1 будь-яких дій на сайті Єдиного реєстру 28 квітня 2019 року. Однак показання свідків підтверджують, що ОСОБА_1 заповнила декларацію 28 квітня 2017 року. Також суд враховує те, що пояснення ОСОБА_1 , які вона дала у судовому засіданні і під час складення протоколу узгоджуються з показаннями свідків, є послідовними та підтверджують, що ОСОБА_1 вчинила усі дії для подання декларації, однак через ряд імовірних причин, а саме погана робота сайту, нестабільне підключення до мережі інтернет, необізнаність у роботі інтерфейсу, відсутність досвіду заповнення і подання декларації та відсутність можливості звернення за допомогою, декларація ОСОБА_1 не була прийнята. Дізнавшись про це, через нетривалий проміжок часу з моменту завершення строку подання декларації, а саме через 3 дні, тобто 3 травня 2017 року ОСОБА_1 подала декларацію повторно.

Оцінюючи зазначені докази суд наголошує на тому, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція). Зокрема, у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою рішення ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Таким чином, суд не може ініціювати збір доказів для усунення зазначених вище прогалин і протиріч, оскільки це порушить принципи рівності сторін. Усунути ці прогалини і протиріччя іншим шляхом неможливо.

Диспозиція норми ч. 1 ст 172-6 КУпАП за своїм змістом є бланкетною адміністративно правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших норм. Так, примітка до ст. 172-6 КУпАП, містить вказівку на суб`єкт цього правопорушення, відсилає до норм спеціального антикорупційного закону, зокрема частин 1 і 2 ст. 45 3акону України "Про запобігання корупції', в яких, крім іншого, передбачено певну деталізацію відповідних положень нормативно-правових актів, що наповнює норму ч. 1 ст. 172-6 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації зазначеного діяння. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності. Таким чином, аналізуючи викладене можна зробити висновок про те, що суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

За наявності зазначених вище прогали і протиріч у доказах та відсутності процесуальної можливості їх усунути, суд вважає, що наявність вини ОСОБА_1 у формі умислу у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 1720к КУпАП є недоведеною.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Керуючись принципом презумпції невинуватості, суд тлумачить встановлені у справі прогалини і протиріччя у доказах та пов`язані з ними розумні сумніви у винуватості ОСОБА_1 на її користь. Тому у зв`язку недоведеністю вини суд вважає за необхідне провадження у справі закрити відповідно до п.1 ч.1 ст.247, п.3 ч.1 ст. 284 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 283, 284 КУпАП, суд

постановив:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги або розгляду справи апеляційним судом, якщо постанову не скасовано.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів до Кропивницького апеляційного суду.

Суддя В.В. Орловський