Справа №: 148/1980/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2019 року суддя Тульчинського районного суду Вінницької області Ковганич С.В. розглянув матеріали, які надійшли з Тульчинського РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій областіпро те, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою АДРЕСА_1 , притягується до адміністративної відповідальності за порушення ст.183-1 ч.1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 7 від 01.10.2019, ОСОБА_1 не сплатив аліменти на утримання сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, загальний розмір заборгованості 73594,30 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, пояснив, що він аліменти сплачує вчасно і в повному розмірі, від сплати аліментів на утримання дітей не ухиляється.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що вина ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183-1 ч.1 КУпАП не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні.

Закон України №2234-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» від 07.12.2017, на підставі якого Кодекс України про адміністративні правопорушення доповнений ст. 183-1 ч.1, набув чинності 06.02.2018.

Відповідно до вимог ч.1, 2 ст.8 КУпАП, облік сукупного розміру заборгованості за шість місяців, наявність якої передбачена ст.183-1 ч.1 КУпАП, починається з моменту набрання чинності Законом України №2234-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів», тобто з 06.02.2018.

Диспозиція ст. 183-1 ч.1 КУпАП, передбачає відповідальність за несплату аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Згідно розрахунку боргу по аліментах (а.с.5) встановлено, що заборгованість ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 на утримання дітей встановлена з квітня по вересень 2019 року, тобто сукупний розмір заборгованості за шість місяців.

Проте, з вищевказаного розрахунку встановлено, що у ОСОБА_1 з квітня по вересень 2019 року були сплачені аліменти, тобто заборгованість по аліментах, яка виникла у ОСОБА_1 щодо несплати аліментів на утримання дітей, сукупний розмір якої не перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Провівши аналіз зібраних по справі доказів, суд прийшов до висновку, що при складанні протоколу про вчинення адміністративного правопорушення відносно гр. ОСОБА_1 , державним виконавцем Тульчинського РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій областіШершньовою О.Д. не було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини справи, не дотримано і вимог ст. 245 КУпАП, оскільки не було встановлено всіх обставин даного правопорушення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18.01.1978 у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може грунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зважаючи на те, що у судовому засіданні встановлено, що заборгованість у ОСОБА_1 щодо несплати аліментів на утримання дітей відсутня, сукупний розмір якої не перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, вважаю що на день надходження матеріалу про адміністративне правопорушення в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183-1 ч.1 КУпАП.

Відповідно до вимог п.1 ст.247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання ОСОБА_1 винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 183-1 ч.1 КУпАП, тому провадження по справі відносно нього підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.8, 183-1, 247, 283, 284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративну справу про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 ч.1 КУпАП, провадженням закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Вінницького апеляційного суду через Тульчинський районний суд Вінницької області на протязі десяти днів з дня її винесення.

Суддя