Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 289/163/19
Провадження № 3/280/286/19
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 квітня 2019 року м.Коростишів

Суддя Коростишівського районного суду Житомирської області Щербаченко І. В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Радомишльського відділення поліції Коростишівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області відповідно до постанови Житомирського апеляційного суду, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 154 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1,

встановив:

До Коростишівського районного суду Житомирської області 25.03.2019 від Радомишльського відділення поліції Коростишівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області відповідно до постанови Житомирського апеляційного суду, до суду надійшов матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 154 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до протоколу серії АА №789672 від 30.01.2019 ОСОБА_1 30.01.2019 та попередні декілька днів не забезпечив належного утримання в господарстві собаки, що призвело до заподіяння майнової шкоди сусіду ОСОБА_2 у вигляді знищення поголівя домашньої птиці (курей та індика), чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 2 статті 154 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до таких висновків.

Згідно ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна ( умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Цією ж нормою закону передбачено, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності її дія або бездіяльність повинна бути протиправною, тобто порушувати встановлений законом порядок.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень частини 2 статті 154 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративна відповідальність настає за тримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, чи понад установлену кількість, чи незареєстрованих собак, або приведення в громадські місця, або вигулювання собак без повідків і намордників (крім собак, у реєстраційних свідоцтвах на яких зроблено спеціальну відмітку) чи в невідведених для цього місцях, що спричинило заподіяння шкоди здоров'ю людей або їх майну, а так само повторне протягом року вчинення порушення з числа передбачених частиною 1 цієї статті.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною і її диспозиція лише описує безпосередньо саме правопорушення, але для повного визначення ознак цього правопорушення відсилає до інших галузей права, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов'язки осіб щодо тримання собак, встановлені відповідними правилами на адміністративній території певного населеного пункту. У матеріалах справи відсутні посилання на нормативно-правові акти, які передбачаються вказані обовязки.

Загальний зміст бланкетної диспозиції передається словесно-документальною формою відповідної статті Кодексу України про адміністративні правопорушення і в обов'язковому порядку включає положення інших нормативно-правових актів. Із загальним змістом бланкетної диспозиції пов'язане визначення діяння як правопорушення певного виду та встановлення за нього адміністративної відповідальності, а конкретизований зміст цієї диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно-правових актів, що наповнює адміністративно-правову норму більш конкретним змістом.

З матеріалів справи неможливо встановити яким нормативними актами регулюються правовідносини, які встановлюють на території, де проживає ОСОБА_1, єдиний порядок утримання собак і котів та поводження з ними, визначають права і обов'язки фізичних та юридичних осіб, що утримують тварин, а також забезпечення контролю в цій сфері.

У відповідності до положень частини 1 статті 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у протоколі про адміністративне правопорушення, крім іншого, зазначаються: місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

У довідці щодо встановлених обставин адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП, вчиненого 30.01.2019 ОСОБА_1, від 25.03.2019 зазначено, що під час виїзду на місце події було встановлено, що 30.01.2019 протягом дня в домогосподарстві заявника за адресою: с. Кримок, вул. Центральна, 57 Радомишльського району, було задушено одного індика та одну курку. Відповідно до свідчень заявника ОСОБА_2 та його дружини, це було зроблено сусідською собачкою, яка належить ОСОБА_1, частина подій відбувалася на очах у свідків. Зазначене стало наслідком неналежного утримання собаки власником ОСОБА_1, який відповідно до ст. 6 «Правил тримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах Української РСР», затверджених спільним наказом Міністра ЖКГ, Міністра сільського господарства та головного державного санітарного лікаря від 17.06.1980, будучи зобовязаним тримати сторожову собаку на привязі і спускати її прив'язі лише в закритих дворах, що виключають можливість втечі, не забезпечив виконання даних вимог, внаслідок чого собака мала можливість вільно забігти в чуже домогосподарство та завдати заявникові матеріальних збитків /а.с.9/. Відсутнє у матеріалах справи підтвердження того, що собака, власником якої є ОСОБА_1, є сторожовою.

Таким чином, незважаючи на відсутність у протоколі про адміністративне правопорушення посилання на конкретну норму Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» та Європейської конвенції про захист домашніх тварин, що є обов'язковою складовою об'єктивної сторони правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 154 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що суперечить принципу правової визначеності закріпленому у рішеннях ЄСПЛ (п.31 по справі «Ракевич проти Росії» та п.109 по справі «Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови»), згідно якого «закон має бути доступним та передбачуваним, що стосується його наслідків, тобто вираженим із достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку».

Порядок збору і процесуального закріплення доказів визначений законодавством України про адміністративні правопорушення, а тому як доказ протокол про адміністративне правопорушення може бути використаний у відповідній справі тільки в тому випадку, якщо він складений в порядку і з джерел, передбачених цим законодавством.

У матеріалах справи відсутні докази того, що дійсно було заподіяно матеріальну шкоду ОСОБА_2 сааме сторожовою собакою, власником якої є ОСОБА_1

При цьому, слід враховувати, що у справі протокол про адміністративне правопорушення серії АА №789672 від 30.01.2019 є не тільки джерелом доказів, але й виступає ще як юридичний документ акт (процесуальна дія і процесуальне рішення компетентної особи, яка уповноважена його складати), який свідчить про порушення компетентною особою поліції справи про адміністративне правопорушення у сфері утримання тварин (ст. ст. 254, 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення), тому є не тільки обов'язковим процесуальним документом, але і займає ключове положення серед інших джерел (доказів).

Згідно статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З огляду на викладене та оцінюючи вказаний доказ у відповідності до вимог ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд приходить до переконання, що вищевказаний протокол про адміністративне правопорушення складений без дотримання вимог закону, що тягне за собою визнання цього доказу недопустимим.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодного доказу, який би об'єктивно свідчив про належність вказаної у протоколі собаки саме ОСОБА_1, а не іншій людині чи взагалі відсутність у цієї тварини господаря.

Решту зібраних доказів, зокрема таких як письмові пояснення ОСОБА_2 /а.с.5/ та ОСОБА_3 /а.с.6/, суд вважає недостатніми для прийняття законного, обґрунтованого та вмотивованого судового рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 154 Кодексу України про адміністративні правопорушення, через відсутність взаємозв'язку цих доказів з протоколом про адміністративне правопорушення.

Відповідно до статті 8 ОСОБА_4 України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_4 є нормами прямої дії, а згідно статті 9 ОСОБА_4 чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Як передбачено частиною 2 статті 62 ОСОБА_4 України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з усталеною судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine) з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey)

Згідно правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Отже, суд приходить до переконання про необхідність закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 у звязку з недоведеністю його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 154 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо в діях особи відсутній склад адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 7, 9, 154, 245-247, 251-252, 280, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

постановив:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення 30.01.2019 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 154 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Коростишівський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя І. В. Щербаченко