Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 474/547/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

03.07.2019смт. Доманівка

Суддя Доманівського районного суду Миколаївської області Вадовська А.В., за участю секретаря Кравець Л.В., начальника Доманівського відділу Вознесенської місцевої прокуратури Яроша В.В., особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Доманівка справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , українця, громадянина України, уродженця с.Катеринка Первомайського району Миколаївської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , судді у відставці,

за ч.1 ст.172-6 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

18 червня 2019 р. на розгляд Доманівського районного суду Миколаївської області з Миколаївського апеляційного суду надійшов протокол №131 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відносно ОСОБА_1 про вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, складений оперуповноваженим УЗЕ в Миколаївській області ДЗЕ Національної поліції України старшим лейтенантом поліції Спинулом О.О.

Протокол складений відносно ОСОБА_1 у зв`язку з невиконанням ним вимог, передбачених абз.2 ч.2 ст.45 Закону України Про запобігання корупції.

Суть правопорушення у протоколі викладена наступним чином:

14.10.2002 р. Указом Президента України №926/2002 ОСОБА_1 призначений на посаду судді Врадіївського районного суду Миколаївської області.

09.02.2017 р. наказом голови Врадіївського районного суду №15-ос, ОСОБА_1 , на підставі поданої заяви про відставку з 09.02.2017 відраховано зі штату Врадіївського районного суду Миколаївської області.

Таким чином, ОСОБА_1 згідно ч.1 ст.3 Закону України Про запобігання корупції (підпункт ґ судді) являвся суб`єктом, на якого поширюється дія зазначеного Закону, тобто суб`єктом декларування.

Згідно п.1 ст.45 Закону України Про запобігання корупції особи, зазначені в п.1 ст.3 цього ж Закону (підпункт ґ судді), зобов`язані щорічно до 01 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Відповідно до абз.2 ч.2 ст.45 Закону України Про запобігання корупції особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Таким чином, ОСОБА_1 зобов`язаний був подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, після звільнення, до 01.04.2018.

За результатами огляду веб-сайту Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, встановлено, що ОСОБА_1 23.04.2018 о 12.11 було подано декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, після звільнення, за минулий рік.

При цьому у протоколі оперуповноважений ОСОБА_3 посилається на те, що ОСОБА_1 подавав 25.10.2016, 10.02.2017 щорічні декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, 10.02.2017 декларацію перед звільненням, а тому був обізнаний про обов`язок подачі декларації.

Таким чином, 23.04.2018 р. ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП, несвоєчасне подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, після звільнення."

Датою виявлення правопорушення, зазначеною в протоколі, є 23.04.2019 під час огляду веб-сайту Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, надав суду письмові пояснення та клопотання про закриття провадження у справі через відсутність складу адміністративного правопорушення, в яких посилався на:

- невідповідність інкримінованого йому порушення диспозиції ч.1 ст.172-6 КУпАП, а саме зазначення правопорушення в протоколі в редакції диспозиції, що діяла до внесення в неї змін Законом №1022-VІІІ від 15.03.2016, №1774-VІІІ від 06.12.2016;

- відсутність визначення у Законі України Про запобігання корупції терміну подання декларації в разі припинення діяльності, що, на його думку, унеможливлює безумовну констатацію несвоєчасності подання декларації;

- інкримінуванням порушення у редакції, що не відповідає диспозиції ч.1 ст.172-6 КУпАП, оперуповноваженим не була встановлена обов`язкова ознака даного правопорушення несвоєчасне подання декларації без поважних причин;

- відсутність умислу на вчинення правопорушення, що виключає притягнення його до відповідальності за цією статтею, оскільки суб`єктивна сторона за ч.1 ст.172-6 КУпАП характеризується умисною формою вини;

- наявність поважних причин, що призвели до несвоєчасності подачі декларації, а саме загострення хронічної хвороби, що обмежувала його рухову активність, догляд за важкохворою матір`ю, що одиноко проживала в с.Катеринка Первомайського району;

- розмежування понять звільнення та припинення, які не є тотожними, що, на його думку, в системному аналізі абз.1 ч.2 ст.45 Закону України Про запобігання корупції, положень Закону України Про судоустрій і статус суддів, ч.7 ст.126 Конституції України вказує на те, що суддя, який звільняється з підстав, визначених ч.6 ст.126 Конституції України, не може бути суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КпАП;

- невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст.256 КУпАП є підставою для закриття провадження, оскільки відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Заслухавши пояснення особи, що притягається до адмінвідповідальності, ОСОБА_1 , дослідивши письмові матеріали, приходжу до наступного висновку.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За правилами ст.284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини. Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до абзацу 2 частини 2 ст.45 Закону України Про запобігання корупції особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Частиною 1 ст.45 Закону України Про запобігання корупції особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Судді віднесені до осіб, уповноважених на виконання функцій держави, відповідно до підпункту ґ пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України Про запобігання корупції, а тому є суб`єктами відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією.

З аналізу зазначених положень Закону України Про запобігання корупції вбачається, що судді, після звільнення, зобов`язані подавати у строк до 01 квітня наступного року після припинення діяльності декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Згідно примітки до ст.172-6 КУпАП суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України "Про запобігання корупції" зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Зазначене свідчить про неспроможність посилань ОСОБА_1 на те, що суддя не є суб`єктом відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП та, що законом не визначений строк подання декларації після звільнення.

У ході судового розгляду встановлено, що рішенням Вищої ради правосуддя №156/о/15-17 від 31.01.2017 р. ОСОБА_1 звільнений з посади судді Врадіївського районного суду Миколаївської області у відставку.

09 лютого 2017 р. на підставі наказу голови Врадіївського районного суду Миколаївської області Фасія В.В. № АДРЕСА_3 /с ОСОБА_1 відрахований зі штату Врадіївського районного суду Миколаївської області.

З зазначених матеріалів встановлено, що ОСОБА_1 зобов`язаний був до 01 квітня 2018 р. подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2017 р.

Всупереч законодавчо визначеному абзацом 2 частини 2 ст.45 Закону України Про запобігання корупції обов`язку подання декларації після звільнення ОСОБА_1 подав її лише 23.04.2018 р., тобто несвоєчасно.

Дату подання декларації, а саме 23.04.2018 р., ОСОБА_1 не оспорював.

Згідно ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частинами 1 і 2 статті 8 КУпАП визначено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Датою несвоєчасного подання ОСОБА_4 І декларації є 23.04.2018 р., а тому і до відповідальності він може бути притягнутий за порушення, відповідальність за які встановлена станом на 23.04.2018 р.

Станом на 23 квітня 2018 р. і на даний час ч.1 ст.172-6 КУпАП передбачена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

У протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 зазначено, що він вчинив правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення - несвоєчасне подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, після звільнення.

Відповідальність за несвоєчасне подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування була встановлена в редакції Закону № 1700-VII від 14.10.2014 та була чинною до внесення змін Законом № 1022-VIII від 15.03.2016, яким абзац перший частини першої ст.172-6 після слів "Несвоєчасне подання" доповнений словами "без поважних причин".

За такого посилання ОСОБА_1 про невідповідність інкримінованого йому порушення у протоколі диспозиції ч.1 ст.172-6 КУпАП на день подання ним декларації, як наслідок невідповідність протоколу ст.256 КУпАП, є слушними.

Посилання прокурора Яроша В.В. щодо технічної помилки при викладенні диспозиції правопорушення у протоколі не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 256 КУпАП визначені вимоги до змісту протоколу, в якому зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до п.9 розділу ІІ Документування адміністративних правопорушень Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 № 1376, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 р. за № 1496/27941, у графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» - суть адміністративного правопорушення (повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол).

Зі змісту протоколу вбачається, що оперуповноважений ОСОБА_3 при його складанні не надавав оцінку наявності/відсутності поважних причин, що вплинули на несвоєчасність подання ОСОБА_1 декларації, що вказує на те, що не зазначення у протоколі слів "без поважних причин" не є технічною помилкою.

Відповідно до положень частин 1, 2 статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 інкриміноване правопорушення, відповідальність за яке не передбачена була станом на 23.04.2018 р., він не може бути підданий адміністративному стягненню, а провадження відносно нього підлягає закриттю за відсутністю в його діях складу правопорушення на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Крім цього, з матеріалів до протоколу вбачається, що факт несвоєчасної подачі декларації виявлений щонайменше 05.04.2019 р., а не 23.04.2019 р., як зазначено в протоколі. Про це свідчать відповіді ТУДСА України в Миколаївській області від 15.04.2019 р.(а.с.20) та Врадіївського районного суду Миколаївської області від 24.04.2019 р. (а.с.22) на запити УЗЕ в Миколаївській області стосовно ОСОБА_1 датовані 05.04.2019 р.

Також з матеріалів до протоколу вбачається, що відносно ОСОБА_1 не проводилася перевірка з боку НАЗК та протокол про адміністративне правопорушення був складений посадовою особою, яка не має на це повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про запобігання корупції» (№1700-VII) Національне агентство з питань запобігання корупції є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 11 Закону №1700-VII до повноважень національного агентства належить, зокрема, здійснення в порядку, визначеному цим законом, контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 Закону №1700-VII державні органи, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, а також юридичні особи публічного права зобов`язані перевіряти факт подання суб`єктами декларування, які в них працюють (працювали або входять чи входили до складу утвореної в органі конкурсної комісії, до складу громадської ради доброчесності, відповідних громадських рад, рад громадського контролю, утворених при державних органах), відповідно до цього закону декларацій та повідомляти національне агентство про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій у визначеному ним порядку.

У ч. 1 ст. 50 Закону «Про запобігання корупції» №1700-VII зазначено:

- повна перевірка декларації полягає у з`ясуванні достовірності задекларованих відомостей, точності оцінки задекларованих активів, перевірці на наявність конфлікту інтересів та ознак незаконного збагачення і може проводитися у період провадження суб`єктом декларування діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, а також протягом трьох років після припинення такої діяльності;

- обов`язковій повній перевірці підлягають декларації службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, суб`єктів декларування, які займають посади, пов`язані з високим рівнем корупційних ризиків, перелік яких затверджується національним агентством;

- обов`язковій повній перевірці також підлягають декларації, подані іншими суб`єктами декларування, у разі виявлення у них невідповідностей за результатами логічного та арифметичного контролю;

- національне агентство проводить повну перевірку декларації, а також самостійно проводить повну перевірку інформації, яка підлягає відображенню в декларації, щодо членів сім`ї суб`єкта декларування у випадках, передбачених ч.7 ст.46 цього закону;

- національне агентство проводить перевірку декларації на підставі інформації, отриманої від фізичних та юридичних осіб, із засобів масової інформації та інших джерел, про можливе відображення у декларації недостовірних відомостей.

Згідно з ч. 2 ст. 50 Закону №1700-VII у разі встановлення за результатами повної перевірки декларації відображення у декларації недостовірних відомостей національне агентство письмово повідомляє про це керівника відповідного державного органу, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, їх апарату, юридичної особи публічного права, в якому працює відповідний суб`єкт декларування, та спеціально уповноважені суб`єкти у сфері протидії корупції.

З матеріалів адміністративного провадження вбачається, що перевірка стосовно ОСОБА_1 проводилась працівниками УЗЕ в Миколаївській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, які робили запити, збирали докази, складали протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 .

При цьому в матеріалах провадження відсутні дані щодо проведення НАЗК відповідної перевірки стосовно ОСОБА_1 , повідомлення НАЗК про результати такої перевірки УЗЕ в Миколаївській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України та інше.

Відповідно до п. 1, п.п. 1 п. 3, п. 5 «Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» (далі Порядку), затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції №56 від 10.02.2017 року, цей Порядок визначає механізм проведення НАЗК контролю та повної перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), відповідно до статей 48 та 50 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон).

Згідно п.п. 2 - 5 розділу II Порядку, НАЗК здійснює контроль щодо своєчасності подання декларацій. У разі отримання інформації (повідомлень), передбаченої у підпунктах 1, 2 пункту 2 цього розділу, НАЗК перевіряє факт неподання або несвоєчасного подання декларації суб`єктом декларування. У випадку встановлення факту неподання декларації НАЗК письмово повідомляє про це суб`єкта декларування та спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції у визначеному НАЗК порядку.

УЗЕ в Миколаївській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України не відноситься до суб`єктів, які наділені правом перевірки декларацій. Такими повноваженнями наділені виключно працівники структурного підрозділу апарату НАЗК, діяльність яких пов`язана зі здійсненням такої функції.

Посадовці УЗЕ в Миколаївській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, відповідно до п.4 розділу II Порядку, вправі, виключно, у випадку встановлення факту неподання декларації, або неповідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб`єктом декларування, після отримання письмового повідомлення із НАЗК, як спеціального уповноваженого суб`єкту у сфері протидії корупції, на підставі отриманих матеріалів скласти протокол про адміністративне правопорушення.

У той же час, усі обов`язкові дії по проведенню перевірки, у тому числі після встановлення, що суб`єкт декларування несвоєчасно подав декларацію, чи не повідомив про суттєві зміни в майновому стані, уповноважені здійснювати виключно працівники НАЗК, у тому числі на підставі листа отримати пояснення від такої особи і вирішувати питання щодо її притягнення до відповідальності. Аналогічні висновки містяться у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.10.2018 року (справа № 800/433/17).

Зазначених вище повноважень з боку НАЗК на здійснення перевірки матеріали адміністративної справи не містять.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що досудова перевірка у справі проведена не уповноваженим органом, що дає підстави визнати недопустимими всі докази по справі, та є підставою для закриття провадження по справі.

За таких обставин приходжу до висновку, що провадження підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, який передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.247, ст.ст.221, 283, 285 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А :

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.172-6 КУпАП, закрити, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили через 10 днів, якщо не буде оскаржена.

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Доманівський районний суд протягом 10 днів з моменту її винесення.

Суддя :А. В. Вадовська