ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/628/18 Номер провадження 33/814/28/19Головуючий у 1-й інстанції Калько О.С. Доповідач ап. інст. Рябішин А. О.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2019 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Рябішин А.О., при секретарі Журі Н.Л., з участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, захисника-адвоката Ошеки О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 на постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 22 березня 2018 року щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого в ТОВ «Механізований будівельний центр», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.121 ч.4 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

Зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Постановою судді Київського районного суду м. Полтави від 22 березня 2018 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком на 5 діб.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 352 грн.40 коп.

Згідно з постановою, 29.01.2018 року о 11 год. 55 хв. ОСОБА_2 керував транспортним засобом САРЗ 3976 д.н.з. НОМЕР_1, що використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, який переобладнаний без погодження з відповідними органами, а саме: в транспортному засобі встановлено 17 місць для сидіння з місцем водія, а в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу зазначено 21 місце. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.п. 31.3а ПДР.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись з даним рішенням судді місцевого суду захисником ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Київського районного суду м. Полтави від 22.03.2018 року, а провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляції вказує, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Суд першої інстанції залишив поза увагою посилання на пункт 3 Порядку здійснення контролю за технічним станом колісних транспортних засобів під час їх експлуатації, затвердженого наказом МВС України від 13.10.2008 року № 534, відповідно до якого зупинення і перевірка КТЗ здійснюється у випадку наявних ознак, що свідчать про їх технічну несправність.

Апелянт зазначає, що акт перевірки технічного стану КТЗ працівником поліції не складався та його копія водію ОСОБА_2 не видавалась.

Крім того, апелянт вважає, що дії ОСОБА_2 за ч.4 ст. 121 КУпАП кваліфіковано невірно, оскільки відсутня повторність вчинення правопорушення, так як протягом року останній притягувався до адмінвідповідальності, але за вчинення правопорушення, яке не є однорідним.

Позиція учасників судового провадження в судовому засіданні

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його захисник апеляційну скаргу підтримали та просили задовольнити з наведених в ній підстав.

Мотиви суду

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Зазначені завдання реалізуються шляхом вчинення низки процесуальних дій органами (посадовими особами), уповноваженими розглядати справи про адміністративні правопорушення. Передусім це з'ясування наявності факту вчинення правопорушення, установлення особи, що вчинила правопорушення, чи винна ця особа і чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В даному випадку суддя суду першої інстанції при прийнятті рішення відносно ОСОБА_2 не дотримався зазначених вимог закону, поставився до питання розгляду справи досить формально , внаслідок чого прийшов до хибного висновку про наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП.

Із матеріалів справи вбачається, що відносно ОСОБА_2 був складаний протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ст.121 ч.4 КУпАП.

За нормативним визначенням об"єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП полягає у керуванні водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил , норм і стандартів (ч.1 ст.121), керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першої цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації (ч.2 ст.121), керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов"язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов (ч.3 ст.121) , повторно.

Об"єктом цього правопорушення, є безпека дорожнього руху та встановлений порядок використання транспортних засобів. Правовими актами, які регулюють відносини в означений сфері, є закони України «Про дорожній рух», «Про автомобільний транспорт», « Про міський електричний транспорт», «Про поліцію», Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 та інші нормативно - правові акти, які регулюють правовідносини.

Як вбачається із змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 29.01.2018 року ОСОБА_2 звинувачуєься в тому, що він керував транспортним засобом (назва та номер транспортного засобу), що використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, який переобладнаний без погодження з відповідними органами, а саме в т.з. встановлено 17 місць для сидіння з місцем водія, а в свідоцтві про реєстрацію т.з. вказане 21 місце, чим порушив п.п.31.3, 32.2,б Правил дорожнього руху. Даний водій притягувався до адмін.відповідальності 25.12.2017 р. за ч.3 ст.121 та ч.2 ст.122 КУпАП.

Отже виходячи із приписів статті 121 КУпАП, об"єктивна сторона адміністративного правопорушення, що інкримінується ОСОБА_2, полягає в переобладнанні транспортного засобу з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

При цьому варто звернути увагу, що вказана норма КУпАП (ст.121 ч.4) є бланкетною нормою.

Відповідно до приписів ч.1 ст.256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення зокрема має бути зазначено суть адміністративного правопорушення.

Таким чином виходячи із того факту, що положення статті 121 ч.4 КУпАП, а зокрема в частині об"єктивної сторони яка полягає в переобладнанні транспортного засобу з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, є бланкетною нормою, в протоколі про адміністративне правопорушення має бути зазначено, які саме правила, норми і стандарти і якого нормативного акту були порушені при переобладнанні транспортного засобу.

На той факт, що переобладнання транспортних засобів може бути незаконним лише в разі вчинення такого переобладнання із порушенням правил, норм і стандартів зазначається і в п.31.3а Правил дорожнього руху України, на який є посилання в протоколі.

Водночас як вбачається із матеріалів провадження, орган, який складав протокол про адміністративне правопорушення поставився до питання встановлення фактичних обставин по справі та обгрунтування їх належними та допустимими доказами, досить формально і не тільки не зазначив в протоколі на порушення певних правил, норм і стандартів, але не спромігся приєднати відповідні нормативні акти перед направленням справи до суду.

Матеріали провадження перед направленням до суду із доказів містять лише протокол про адміністративне правопорушення, витяг із адмінпрактики щодо ОСОБА_2, відеодиск.

Апеляційний суд в питанні розгляду та збирання доказів у справах про адміністративні правопорушення звертає увагу на таке.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Виходячи із приписів зазначеної норми Конституції, суд не має права не тільки збирати докази у справі, а навіть ініціювати це питання. Він має бути безстороннім і приймати рішення на підставі доказів наданих сторонами.

В даному випадку стороною яка звинувачує від імені держави ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення є особа, яка склала протокол і яка мала б не тільки скласти його із дотриманням вимог законодавства, а і надати відповідні докази на підтвердження своїх висновків.

На ці порушення не звернув уваги суддя місцевого суду, який мав би повернути адміністративний матеріал на доопрацювання органу, який складав зазначений протокол про адміністративне правопорушення. Натомість, в своїй постанові суддя майже дослівно привів зміст зазначеного вище протоколу.

Крім того суддя припустився і іншої помилки викладаючи об"єктивну сторону вчиненого адміністративного правопорушення в постанові.

Як вбачається із матеріалів, дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ч.4 ст.121 КУпАП за ознакою повторності.

Проте суддя майже дослівно приводячи зміст зазначеного у протоколі, не зазначив, що це правопорушення вчинене особою повторно, що є неправильним в розумінні положень статті 283 КУпАП.

Статтею 62 Конституції України закріплено принцип, за яким обвинувачення не може грунтуватися на припущеннях і усі сумніви щодо доведення вини особи тлумачаться на її користь.

В даному випадку посадовими особами, які складали протокол про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, не надано суду переконливих доказів винуватості особи.

Відповідно до статті 247 п.1 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, коли орган, який уповноважений складати протокол про адміністративне правопорушення не вказав, а суддя не встановив конкретну норму закону, яку порушив ОСОБА_2 та формально розглянув справу, а всі сумніви тлумачаться на користь особи, апеляційна скарга підлягає задоволенн, а така постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Керуючись ст.ст.247 п.1, 293, 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити;

Постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 22 березня 2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.121 ч.4 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити;

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.О.Рябішин