КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/1479/2019 Суддя у І-й інст.: Козачук О.М.
Категорія: ч.1 ст. 173-2 КУпАП Доповідач: Юденко Т.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Юденко Т.М., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 20 лютого 2019 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 20 лютого 2019 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ст. ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 15 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 255 (двісті п'ятдесят п'ять) гривень, поряд з цим стягнуто судовий збір в розмірі 384 гривень 20 копійок.

Постановою суду встановлено, що 12.02.2019 близько 23 год. 30 хв. за адресою АДРЕСА_1, між ОСОБА_2 та його дружиною ОСОБА_3 зав'язалася сварка, в ході якої ОСОБА_2 дістав із сейфу зброю, чим перелякав дружину, тобто вчинив домашнє насильство психологічного характеру по відношенню до останньої.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 20 лютого 2019 року скасувати як безпідставну та закрити провадження у справі.

Вважає, що постанова суду першої інстанції є незаконною, оскільки судом не визначено фактичні обставини справи, на основі яких можна встановити наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Стверджує, що наявний в матеріалах протокол про адміністративне правопорушення не можна вважати належним доказом, оскільки при його складанні йому не були роз'яснені права і обов'язки особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Звертає увагу на те, що свідками події були його дружина та двоє сусідів, однак в суді йому було відмовлено у клопотанні про допит свідків.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2, перевіривши доводи на обґрунтування апеляційної скарги та матеріали адміністративної справи, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, суд першої інстанції належним чином дослідив зібрані у справі докази і прийшов до обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

З таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд погоджується, а доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо скасування постанови, знаходить безпідставними.

Так, вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ГП 055479 від 13.02.2019; даними рапорту від 12.02.2019 про те, що 12.02.2019 до Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві надійшов виклик на адресу: АДРЕСА_1, де чоловік (ОСОБА_2.) в стані алкогольного сп`яніння взяв зброю і пішов на вулицю, повідомивши, що хоче застрелитись. Прибувшим патрулем поліції встановлено, що ОСОБА_2 перебуває в стані алкогольного сп'яніння, спровокував конфлікт із жінкою, шумів, ображав її словесно, тобто своїми діями вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно дружини ОСОБА_3

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2 підтвердив, що між ним та дружиною ОСОБА_3 відбулася сварка, під час якої він дістав зброю та вийшов з приміщення.

Письмові пояснення потерпілої ОСОБА_3 від 18.02.2019 про те, що її чоловік ОСОБА_2 дістав зброю для того, щоб її розібрати, змастити та сховати, не узгоджуються з іншими матеріалами справи про адміністративне правопорушення, і тому суд їх до уваги не бере.

Відповідно до приписів ст. 173-2 КУпАП, насильство в сім'ї - це умисне вчинення будь-яких дій фізичного чи психологічного характеру, у тому числі застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесні ушкодження, погрози або образи, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психологічному здоров'ю потерпілого.

Відповідно до п. 14 ч. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров'ю особи.

Отже, з урахуванням пояснень самого ОСОБА_2 про те, що між ним та дружиною відбулася сварка, під час якої він дістав зброю, чим спричинив психологічне насильство потерпілій, яка була змушена викликати поліцію, доводи його апеляційної скарги про відсутність насильства з його боку, є безпідставними.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно дослідивши усі обставини справи у їх сукупності, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, і будь-яких порушень норм КУпАП, які б стали підставою для скасування рішення суду першої інстанції, не встановлено, а тому постанова Дніпровського районного суду м. Києва від 20 лютого 2019 року, як законна та обґрунтована, має бути залишена без зміни, а апеляційна скарга ОСОБА_2 щодо її скасування - без задоволення.

Таким чином, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя Київського апеляційного суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 20 лютого 2019 року відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.М. Юденко