ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Категорія: ч.1 ст. 184 КУпАПДоповідач в апеляційній інстанції Соломка І.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2019 р. м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Соломка І.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення №712/13015/19 відносно ОСОБА_1 , що надійшли з Соснівського районного суду м. Черкаси за апеляційною скаргою останньої ,-

в с т а н о в и л а:

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 жовтня 2019 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючу в АДРЕСА_1 , перебуваючу в декретній відпустці,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, і на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., постановлено стягнути судовий збір на користь держави в сумі 384,20 грн.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , 29.08.2019 близько 20-10 год. за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 , неналежно виконує батьківські обов`язки по відношенню до своєї доньки ОСОБА_2 , 2011 р.н., так як остання бігала по даху замкнутої будівлі, яка недобудована, без нагляду дорослих, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 184 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою місцевого суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу в якій просила її скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт посилається на те, що місцевим судом розглянуто справу за її відсутності, чим порушено право на захист.

Крім того апелянт вказує на те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, оскільки її дочка виховується в добропорядній сім`ї, їй приділяється належна увага щодо виховання, апелянт приймає активну участь в шкільному та позашкільному житті доньки.

Заслухавши думку апелянта ОСОБА_2 , яка підтримала апеляційну скаргу, просила її задовільнити, перевіривши матеріали справи, які надійшли з місцевого суду і, обміркувавши над доводами апеляційної скарги, вважаю, що подана апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 245, 252, 278, 280 КУпАП під час провадження в справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне дослідження всіх обставин справи, а при розгляді справи суддя зобов`язаний з`ясувати: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте суддею при розгляді даної справи ці вимоги закону дотримані не в повному обсязі, що призвело до неповного з`ясування обставин справи, які мають істотне значення для прийняття об`єктивного та правильного рішення у справі.

Так, відповідно до положень ст. 252, 254, 255, 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП. У ньому, крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Однак судом першої інстанції не в повній мірі перевірено дотримання вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ГР № 355353 від 29.08.2019 вбачається, що він складений щодо ОСОБА_1 про те, що вона 29.08.2019 близько 20-10 год. за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 , неналежно виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до своєї доньки ОСОБА_2 , 2011 р.н., так як остання бігала по даху замкнутої будівлі, яка недобудована.

Між тим, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, а саме ст. 150 Сімейного кодексу України, положенням якої передбачено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (із змінами та доповненнями) передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Таким чином, ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, передбачає бездіяльність, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно та не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду, ухилення від виховання дітей (у тому числі незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям), незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці, невжиття заходів щодо їх лікування, безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності, штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Однак , всупереч вимогам ст. 256, 184 КУпАП, у складеному щодо ОСОБА_1 протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, в чому конкретно полягає з її боку ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання доньки ОСОБА_2 , 2011 р.н..

Самі по собі наведені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини, а саме те, що неповнолітня ОСОБА_2 бігала по даху замкнутої будівлі, яка недобудована, без нагляду дорослих, не може бути достатньою підставою для висновку про те, що ОСОБА_1 , як мати, систематично ухиляється чи не виконує покладені на неї обов`язки по вихованню дитини.

Також апеляційним судом враховується, що відповідно до положень, викладених в рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Малофєєва проти Росії" ("Malofeyeva v. Russia", рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) та "Карелін проти Росії"("Karelin v. Russia" заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Таким чином під час апеляційного розгляду встановлено, що судом першої інстанції не в повній мірі перевірено дотримання вимог ст. 256 КУпАП уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення особою при складанні протоколу щодо ОСОБА_1 ..

Також слід зазначити, що суд першої інстанції не дослідив та не встановив наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, диспозиція якої передбачає порушення батьківських обов`язків, які відображені в ст. 150 Сімейного кодексу України.

Під час апеляційного розгляду досліджено всі обставини справи, а також надані суду докази, за результатом якого порушень батьківських обов`язків, передбачених ст. 150 СК України, не встановлено.

Крім того, відповідно до ч.2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Встановлені правила допустимості і відповідності доказів є гарантом їх достовірності та істинності.

Згідно статті 252 КУпАП докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Проте належних, допустимих та беззаперечних доказів, які б у своїй сукупності свідчили про те, що ОСОБА_1 , як мати, ухиляється чи не виконує покладені на неї обов`язки по вихованню дитини, матеріали справи не містять, окрім протоколу про адміністративне правопорушення, рапорту інспектора з ювенальної превенції Зубко Н. та письмових пояснень ОСОБА_1 ..

В протоколі про адміністративне правопорушення, і в постанові суду з посиланням на вказаний протокол, не зазначено яким саме чином ОСОБА_1 не виконувала свої батьківські обов`язки, при цьому не вказано в чому саме проявилося таке неналежне їх виконання і чим конкретно це підтверджено.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції не мав достатньо допустимих доказів для встановлення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, визнав її винуватість доведеною помилково, недостатньо врахувавши закріплений в Конституції України принцип презумпції невинуватості особи.

Крім того під час апеляційного розгляду справи встановлено, що ОСОБА_2 , 2011 р.н., виховується в добропорядній сім`ї, батьки приділяють належну увагу вихованню доньки, цікавляться шкільним та позашкільним життям дитини.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 пояснила, що вона перебуває в декретній відпустці по догляду за молодшою дитиною, належним чином виконує свої батьківські обов`язки, приділяє належну увагу своїм дітям в догляді за ними та їх вихованні, а викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини не є системними.

Таким чином, вважаю, що місцевим судом проведено судовий розгляд у відсутності ОСОБА_1 , без з`ясування всіх обставин справи в їх сукупності, перевірки їх на відповідність вимогам чинного законодавства, що має значення для правильного вирішення справи.

З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, вважаю, що сукупністю зібраних та досліджених судом доказів не доведена наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 жовтня 2019 року - задовольнити.

Постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 жовтня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП, - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Соломка