Справа № 352/425/19
Провадження № 3/352/230/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2019м. Івано-Франківськ

Суддя Тисменицького районного суду Івано-Франківської області Струтинський Р.Р., розглянувши матеріали, що надійшли від Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, непрацюючого, за ч.4 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 053555 від 12.02.2019 р. ОСОБА_1 11.02.2019 р. о 22 год. 40 хв. в с. Ямниця, провул. Молодіжний Тисменицького району Івано-Франківської області, у порушення вимог п. 2.10 ПДР України вживав алкогольні напої-горілку після дорожньо-транспортної пригоди з його участю або після зупинки на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного спяніння; огляд проводився на приладі «Драгер», результат 2.03 проміле.

ОСОБА_1 в суді свою вину у вчиненому не визнав, пояснив, що дійсно 11.02.2019 р. вчинив ДТП, однак був тверезий, з потерпілим домовився про відшкодування шкоди, та що працівників поліції викликати вони не будуть. Того ж дня приїхала з-за кордону його теща, і він вживав алкоголь, через кілька годин до нього додому приїхали працівники поліції і склали протокол.

Потерпілий ОСОБА_2 в суді пояснив, що жодних претензій до ОСОБА_1 не має, дійсно після ДТП вони домовились, що працівників поліції викликати не будуть, що укладуть мирову угоду про відшкодування наступного дня збитків у повному обсязі. Однак, прийшовши додому, налякався, що ОСОБА_1 може його обманути наступного дня, тому викликав працівників поліції.

Згідно ст.252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності. Відповідно до ст.280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов'язковими елементами якого є: об'єкт, об'єктивна сторона, суб'єкт, суб'єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, кваліфікувати діяння як адміністративне правопорушення неможливо, а порушена справа підлягає закриттю.

Форми вини суб'єкта адміністративного проступку виявляються в двох основних формах умислі та необережності.

Умисел має місце в правопорушенні тоді, коли особа, що його вчинила, усвідомлювала суспільно небезпечні наслідки дії (щодо злочинів), що ним вчинена, або передбачала її суспільно шкідливі наслідки (щодо адміністративних проступків), бажала або свідомо допускала виникнення цих наслідків.

Прямий умисел має місце тоді, коли особа усвідомлює шкідливий для суспільства характер проступку, передбачає наслідки цього діяння і бажає, щоб ці наслідки наступили.

З отриманих у судовому засіданні пояснень ОСОБА_1 і ОСОБА_2 судом встановлено, що останні після скоєння ДТП домовились у добровільному порядку про відшкодування збитків, вони обоє розїхались по домівках, працівників поліції не викликали, тому у діях ОСОБА_1 відсутній прямий умисел на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 130 КУпАП, оскільки він не бажав настання негативних наслідків, а сам факт вживання алкогольних напоїв мав місце після спливу тривалого часу після вчинення ДТП.

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії» та інші), отже адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб.

За таких обставин, дослідивши і оцінивши докази у їх сукупності, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП.

Тому відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження по даній справі в звязку з відсутністю події і складу правопорушення підлягає до закриття.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 247, 283-287, 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 закрити в звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Тисменицький районний суд.

Суддя Р.Р. Струтинський