КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2019 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Васильєва М.А.,

за участю:

секретаря судового засідання Яцевич Н.А.

представника Київської митниці ДФС ПавленкаС.А.

захисника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу представника Київської митниці ДФС Юрківа В.В. на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 березня 2019 року, якою

ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_1, власник СТО в м. Ако, Ізраїль, громадянин Ізраїлю, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн., вилучена згідно протоколу про порушення митних правил № 0053/12500/19 від 10 лютого 2019 року готівку в розмірі 13700 (тринадцять тисяч сімсот) доларів США та 400 (чотириста) євро повернуто громадянину ОСОБА_4,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду ОСОБА_4 визнаний винуватим в тому, що 10 лютого 2019 року о 10 год. 20 хв. під час проходження митного контролю в зоні митного контролю залу «Приліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль» громадянин Ізраїлю ОСОБА_4 який прилетів до України з Ізраїлю, м. Тель-Авів, літаком авіакомпанії «EL AL», рейсом LY 2651, своїми діями обрав канал, позначений символами зеленого кольору - «зелений коридор», тим самим, відповідно до ч. 5 ст. 366 МК України заявив про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо ввезення на митну територію України, тобто своїми діями засвідчив факти, що мають юридичне значення. «Зелений коридор» призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню.

Перетин пасажиром «зеленої лінії», згідно Наказу Міністерства Фінансів України № 671 від 3 серпня 2018 року «Про затвердження Порядку виконання митних формальностей на повітряному транспорті», яка позначає початок «зеленого коридору», вказує, що для проходження митного контролю нею обрано «зелений коридор», і декларування здійснюється шляхом вчинення дій. Громадянин самостійно обирає відповідний канал («зелений коридор» або «червоний коридор») для проходження митного контролю.

На підставі п. 4 ст. 336 та ст. 342 Митного Кодексу України громадянину було задано запитання щодо наявності готівкових коштів, пасажир відповів, що має приблизно 25000 доларів США. Після цього пасажиру було запропоновано предявити всю готівку. В службовому приміщенні митниці (зоні митного контролю) пасажиром було видано готівку в розмірі 25000 доларів США та 420 євро, що знаходилась у внутрішній кишені чоловічої куртки, яка була одягнута на ньому.

Зазначена готівка переміщувалась без ознак приховування. Зі слів громадянина Ізраїлю ОСОБА_4 вказана валюта25000 доларів США належить двом його сестрам, які живуть в Ізраїлі, та які ввозились ним для передачі родинам сестер в Україні, для оплати навчання їхніх дітей, а решта 420 євро належить пасажиру особисто.

Пасажир обрав проходження митного контролю «зеленим коридором», де передбачено наявність у громадян готівки у сумі, що не перевищує в еквіваленті 10 000 євро.

З виявленої суми, в зв'язку з відсутністю у пасажира дрібних купюр, пасажиру було пропущено 11300 доларів США та 20 євро (еквівалент 9 980 євро станом на 10 лютого 2019 року). За протоколом про порушення митних правил вилучено 13700 доларів США та 400 євро.

На момент проходження митного контролю належним чином оформленої митної декларації пасажир не надав, до моменту перетину ним «зеленої лінії» для отримання довідкової інформації в інформаційній зоні та роз'яснення митних правил та порядку використання двоканальної системи до інспектора митниці не звертався.

Таким чином, своїми діями громадянин Ізраїлю ОСОБА_4 під час проходження митного контролю в залі «Приліт» терміналу «D» ДПМА «Бориспіль» порушив встановлений ст. 366 МК України порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю.

Зазначені дії, що полягають у переміщенні через митний кордон України громадянином Ізраїлю ОСОБА_4, який формою проходження митного контролю обрав проходження через «зелений коридор» готівки в обсязі, що підлягає обовязковому письмовому декларуванню у повному обсязі для фізичних осіб, відповідно до Постанови Правління НБУ №3 від 2 січня 2019 року «Про затвердження Положення про транскордонне переміщення валютних цінностей», та мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, представник Київської митниці ДФС подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати, прийняти нову постанову, якою визнати винуватим ОСОБА_4 у порушенні митних правил, передбачених ст.. 471 МК України, застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн., та конфіскації затриманої валюти по справі у розмірі 13 700 доларів США та 400 Євро.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги представник митниці посилається на те, що під час судового засідання в суді першої інстанції не було встановлено, що конфіскація валюти буде для громадянина Ізраїлю «надмірним індивідуальним тягарем».

Також представник митниці вказує на те, що чинним законодавством України не передбачено можливості звільнення правопорушника від застосування до нього обов'язкового стягнення, в тому числі, конфіскації предметів правопорушення.

На думку апелянта посилання в оскаржувані постанові на Європейську Конвенцію «Про захист прав та основоположних свобод» як на підставу незастосування конфіскації вилученої валюти - є необґрунтованим, оскільки таких заборон не вказано ні в конвенції, ні в рішеннях Європейського суду з прав людини.

З посиланням на рішення Європейського суду з прав людини «Ізмайлов проти Росії», представник митниці наголошує, що загальна вимога щодо декларування товарів, що переміщуються через митний кордон, яка поширюється на кожну особу, котра перетинає державний кордон України, запобігає неконтрольованому ввезенню готівки в державу чи її вивезенню з неї, тому конфіскація у випадку недекларування готівки під час проходження митного контролю є частиною регуляторного механізму, що відповідає загальним інтересам суспільства.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника митниці на підтримку поданої апеляційної скарги, захисника ОСОБА_2, яка просила залишити постанову суду першої інстанції без змін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, доходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Так, висновок судді про доведеність вини громадянина ОСОБА_4 у вчиненні порушення митних правил за обставин, встановленовлених судом, доведена сукупністю доказів, наявних у справі, та в апеляційній скарзі не оскаржується, як і не оскаржується під час апеляційного розгляду, а тому в цій частині, виходячи з положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, якою передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, постанова суду не переглядається.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги представника Київської митниці в частині оскарження стягнення, накладеного на ОСОБА_4, апеляційний суд доходить наступного висновку.

Так, санкція ст. 471 Митного кодексу України, за якою притягнуто ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності, передбачає накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі якщо безпосередніми предметами правопорушення є товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, - також конфіскацію цих товарів.

При вирішення питання накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_4 суд першої інстанції відповідно до положень ст. 33 КУпАП врахував обставини справи, характер скоєного, особу правопорушника, відсутність обтяжуючих обставин, та дійшов висновку, що на правопорушника може бути накладено стягнення у вигляді адміністративного штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн., без конфіскації вилученої валюти.

Під час апеляційного розгляду представник митниці, не оспорюючи вид та розмір накладеного адмінстягнення на ОСОБА_4 у виді штрафу, пояснив, що конфіскація предмету правопорушення в даному випадку не може слугувати індивідуальним надмірним тягарем, оскільки особа порушила порядок проходження митного контролю, а санкція статті 471 МК України - є безальтернативною, та включає в себе обов'язкову конфіскацію товарів правопорушення.

Захисник ОСОБА_2 під час апеляційного розгляду пояснила, що в суді першої інстанції ОСОБА_4 надавав пояснення, які відображені в постанові суду, та зазначав, що переміщені кошти були не його, а для передачі рідним на потреби та навчання, що він не приховував причину призначення ввезених коштів, а надмірний тягар слугуватиме, оскільки діти родичів не зможуть навчатись. Також, як пояснила захисник, ОСОБА_4 усвідомив свою помилку, та в суді першої інстанції зазначав, що таких правил в його країні немає. Окрім того, як зазначила захисник ОСОБА_2, ОСОБА_4 раніше жодного разу не притягувався ні до адміністративної, ні до кримінальної відповідальності, а також є багатодітним батьком - батьком 4 дітей, та на підтвердження своєї позиції захисник ОСОБА_2 надала суду апеляційної інстанції копії свідоцтв про народження дітей, батьком яких є ОСОБА_4 (ас. 84-88). Вважає, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суд першої інстанції врахував, що грошові кошти у розмірі 420 євро, які ОСОБА_4 перевозив з собою, належать йому особисто, а інша ж частина грошових коштів, яка була у нього виявлена представником митниці, у сумі 25000 доларів США належать його сестрам та призначенні для оплати навчання та проживання племінника у Харкові, що підтверджується наявними у справі доказами (ас. 45-48).

Також судом враховано, що ОСОБА_4 вчинив дане порушення митних правил з необережності, у зв'язку з власною необізнаністю та сталося це випадково через незнання ним митних правил України.

Судом також врахована відсутність в матеріалах справи жодних даних, які б давали суду підстави вважати, що шляхом застосування конфіскації буде попереджена інша незаконна діяльність - легалізація злочинних доходів, торгівля наркотиками, фінансування тероризму, ухилення від сплати податків, тощо; що єдине діяння, яке вчинив громадянин ОСОБА_4 полягає в ненаданні митному органу відповідної декларації. Окрім того, судом враховано, що шкода, яку ОСОБА_4 потенційно міг завдати державі, була незначною: він не ухилявся від сплати мита та інших зборів, не завдав державі іншої шкоди, та дійшов висновку, що держава не зазнала ніяких збитків внаслідок невнесення заявником відомостей до митної декларації.

Врахувавши вказані обставини, суд першої інстанції дійшов висновку, що конфіскація вилучених грошей, буде сприяти лише погіршенню матеріального становища громадянина ОСОБА_4, а конфіскація вилученої готівки в розмірі 13700 доларів США та 400 євро гривень не сприятиме його вихованню та попередженню вчиненню ним нових порушень, і з таким висновком суду першої інстанції погоджується й апеляційний суд, оскільки для вирішення питання про конфіскацію певного предмета правопорушення мають значення, зокрема: характеристика безпосереднього предмету правопорушення (чи загалом можливе його законне переміщення через митний кордон України, у тому числі, чи підлягають сплаті митні платежі, інші податки, у зв`язку з переміщенням предмета правопорушення через митний кордон); джерело походження безпосереднього предмета правопорушення; причини, які призвели до порушення порядку проходження митного контролю в зонах спрощеного митного контролю; мета переміщення порушником предмета через митний кордон України; наявність завданої державі шкоди; вартість безпосереднього предмета правопорушення; майновий стан порушника.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про звільнення ОСОБА_4 від адміністративного стягнення у вигляді конфіскації безпосереднього предмета правопорушення ґрунтується на сукупності умов, а саме: правопорушник здійснив правопорушення з необережності, без приховування предмета, порушив правила проходження (проїзду) через «зелений коридор»; порушник перемістив предмет (грошові кошти) для передачі їх рідним (оплати навчання), і цей предмет має законне походження, оскільки інше наявними у справі доказами не підтверджено, як і не надано доказів на підтвердження вказаних обставин і представником митниці, та загалом може бути законно переміщений через митний кордон України за умови письмового декларування; предмет правопорушення не підлягає обкладенню митними платежами чи іншими податками та зборами; порушення митних правил полягає лише в тому, що предмет не було письмово задекларовано порушником, і жодних інших негативних наслідків порушення не настало - державі не завдано майнової шкоди, збитків у вигляді не сплати митних платежів.

З огляду на обставини, встановлені під час розгляду справи, враховуючи особу винного, природу походження та мету використання грошових коштів, майновий стан правопорушника, враховуючи практику Європейського суду з прав людини по даній категорії справ, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що застосування конфіскації, предметів порушення митних правил, в даному випадку є порушення положень ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції, тобто є не пропорційним, оскільки покладає на ОСОБА_4 «індивідуальний надмірний тягар».

Таким чином, судом першої інстанції правильно застосовано щодо ОСОБА_4 стягнення лише у виді штрафу без застосування додаткового стягнення у виді конфіскації.

За таких обставин, постанова судді є законною та обґрунтованою, у зв'язку з чим відсутні підстави для її скасування, а тому апеляційну скаргу представника митного органу необхідно залишити без задоволення, а постанову судді - без змін.

Керуючись ст. 528 МК України, ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 березня 2019 року, якою ОСОБА_4 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 471 МК України, та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн. - залишити без змін, апеляційну скаргу представника Київської митниці ДФС Юрківа В.В. - без задоволення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду М.А. Васильєва