Справа №461/2066/19
П О С Т А Н О В А

18 квітня 2019 року суддя Галицького районного суду м. Львова Стрельбицький В.В. за участю секретаря Іваника Р.В., прокурора Васильківа Н.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, працюючого проректором Львівського національного університету імені ОСОБА_2 з науково-педагогічної роботи та інформатизації, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

встановив:

згідно протоколу про адміністративне правопорушення №277 від 20.03.2019 року, ОСОБА_1, обіймаючи посаду проректора з науково-педагогічної роботи та інформатизації Львівського національного університету ім. І.Франка, відповідно до наказу №3635 від 10.10.2014 року «В справах науково-педагогічних та педагогічних працівників На часткову зміну наказу №3540 від 06.10.2014 року», являючись, відповідно до підпункту «А» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції»», частини 5 статті 45 Закону, примітки до статті 172-6 КУпАП, суб'єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч. 2 ст. 52 вказаного Закону, несвоєчасно, а саме лише о 16:09 год. 25.09.2018 року, письмово повідомив НАЗК про суттєві зміни у майновому стані, зокрема про отримання доходу від відчуження рухомого майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, а саме автомобіля марки VOLKSWAGEN САDDI, 2007 року випуску, вартістю на день перереєстрації 221 077,89 гривень, який відчужив 17.05.2017 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за вчинення якого передбачена частиною 2 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім цього, згідно протоколу про адміністративне правопорушення №276 від 20.03.2019 року, ОСОБА_1, обіймаючи посаду проректора з науково-педагогічної роботи та інформатизації Львівського національного університету ім. І.Франка, відповідно до наказу №3635 від 10.10.2014 року «В справах науково-педагогічних та педагогічних працівників На часткову зміну наказу №3540 від 06.10.2014 року», являючись, відповідно до підпункту «А» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції»», частини 5 статті 45 Закону, примітки до статті 172-6 КУпАП, суб'єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч. 2 ст. 52 вказаного Закону, станом на 20 березня 2019 року 15 годину 58 хвилин не повідомив НАЗК про суттєві зміни в майновому стані, зокрема про придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, а саме придбання 15.06.2017 року автомобіля марки VOLKSWAGEN TOURAN, 2011 року випуску, вартістю на день реєстрації 231 699,35 гривень, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Представник ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_3 вказав на істотні порушення, допущені під час процедури складання протоколів, а тому просив суд повернути протоколи до уповноваженого органу для доопрацювання. З цього приводу подав письмове клопотання.

Прокурор в судовому засіданні клопотання заперечив з мотивів безпідставності.

Перевіривши протоколи, долучені до них матеріали, а також документи надані захисником на обґрунтування клопотання, заслухавши думку учасників процесу, приходжу до наступного висновку.

Згідно ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, а судове рішення згідно закону повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зміст протоколу повинен відповідати вимогам, викладеним у статті 256 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зокрема зазначаються: відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; інші відомості необхідні для вирішення справи.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, розяснюються його права і обовязки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Згідно ст.254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Встановлено, що ОСОБА_1 було вручено копію протоколів про адміністративне правопорушення, про що свідчить підпис останнього.

Однак, як зазначає ОСОБА_1 та його захисник відомості, викладені у протоколах що вручені ОСОБА_1 відрізняються від відомостей, викладених у протоколах скерованих до суду. Вказана обставина знайшла своє підтвердження під час огляду та дослідження протоколів та їх копій в судовому засіданні в процесі обговорення клопотання. Зокрема, встановлено наявність розбіжностей у графах «назва, реквізити, документа, що посвідчує особу», а також відмінності у розділах протоколів, які розміщені у них після пояснень. Так в протоколах скерованих до суду містяться записи (прочерки) відсутні в копіях, вручених ОСОБА_1

Відповідно до Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 № 1376, не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено. Крім того, ця ж інструкція встановлює, що протокол про адміністративне правопорушення складається у двох примірниках, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно з частиною першою статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця в галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, в цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце й час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, притягнення особи до адміністративної відповідальності розцінюється як «кримінальне обвинувачення», оскільки адміністративні правопорушення мають ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції. Таку позицію висловив Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року.

Як передбачено п. «а» ч.3 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

При цьому, особі повинно бути забезпечено реалізацію її права на захист, яке полягає у наданні їй можливості надавати усні або письмові пояснення з приводу пред'явленого їй обвинувачення, збирати і подавати докази, брати особисту участь у провадженні, користуватись правовою допомогою захисника, реалізовувати інші процесуальні права, передбачені, зокрема КУпАП.

Згідно ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд вважає, що право на захист ОСОБА_1, було обмежено, оскільки останньому було вручено копії протоколів, які відрізняються від тих, що надіслані до суду, що в свою чергу ставить під сумнів повноту та обєктивність фактів, викладених у протоколах про адміністративне правопорушення та позбавляє суд прийняти законне рішення по справі.

Водночас, суд відхиляє покликання захисника ОСОБА_1 щодо відсутності повноважень у осіб, які проводили перевірку і складали протокол з огляду на наступне.

Частиною 3 ст. 12 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що у разі виявлення ознак адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, уповноважені особи Національного агентства складають протокол про таке правопорушення, який направляється до суду, згідно з рішенням Національного агентства. У разі виявлення ознак іншого корупційного або пов'язаного з корупцією правопорушення Національне агентство затверджує обґрунтований висновок та надсилає його іншим спеціально уповноваженим суб'єктам у сфері протидії корупції.

Отже, Закон не передбачає затвердження НАЗК обґрунтованого висновку або повідомлення їз встановленим фактом порушення вимог фінансового контролю у разі виявлення адміністративного правопорушення пов'язаного з корупцією, за ч.ч.1,2 ст.172-6 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції», спеціально уповноважені суб'єкти у сфері протидії корупції - органи прокуратури, Національної поліції, Національне антикорупційне бюро України, Національне агентство з питань запобігання корупції.

Статтею 255 КУпАП визначено, що особами, які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення, повязані з корупцією передбачені ст.ст.172-4-172-9 КУпАП є уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції).

Таким чином, суд вважає, що протоколи про адміністративне правопорушення складені у відповідності до вищевказаних положень повноважною особою.

Положеннями п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 визнано правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст. 256 КпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.

Враховуючи вищенаведене, приходжу до висновку, що наведене унеможливлює прийняття законного й обґрунтованого рішення у справі, а відтак без усунення зазначених недоліків розгляд справи є неможливим.

За таких обставин, з метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного й обєктивного зясування обставин справи, вирішення її у відповідності із законом, вважаю за необхідне повернути матеріали справи про притягнення ОСОБА_1М до адміністративної відповідальності до Управління захисту економіки Департаменту захисту економіки у Львівській області для належного оформлення.

При цьому, слід звернути увагу уповноваженого органу на дотримання строків, визначених ст.38 КУпАП.

Керуючись ст.256, 278, 283 КУпАП, -

постановив:

Клопотання задоволити.

Матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, повернути до Управління захисту економіки Департаменту захисту економіки у Львівській області для належного оформлення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Cуддя Стрельбицький В.В.