Справа №587/106/19 Головуючий у суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 33/816/117/19 Суддя-доповідач ОСОБА_2
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2019 року суддя Сумського апеляційного суду Матус В. В. ,з участю ОСОБА_3, захисника ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 06 лютого 2019 року, якою

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканець с. Сінне Краснопільського району Сумської області ( вул. Шкільна, 14),

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Постановлено стягнути з ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 384,20 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови судді, 05 січня 2019 року о 14 годині 55 хвилин ОСОБА_3 на автошляху Суми-Миропілля Т 19-01 керував автомобілем ВАЗ 21061, державний номерний знак НОМЕР_1, з ознаками алкогольного спяніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 не погоджується з прийнятою постановою судді, вважає, що вона прийнята з суттєвими порушеннями норм процесуального права, не відповідає фактичним обставинам справи, тому просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 130 відносно нього закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що фактичні дані, викладені в постанові не відповідають дійсності, зокрема той факт що він частково визнав свою вину. Також у постанові чітко не зазначено за яке саме правопорушення він підданий адміністративній відповідальності - за керування автомобілем в стані алкогольного спяніння чи за відмову від проходження обстеження. Не встановлені обставини чого саме його зупинили працівники поліції та вирішили перевірити на стан алкогольного спяніння.

Апелянт також акцентує увагу на виправлення, які маються в самому протоколі про адміністративне правопорушення, а також на те, що в протоколі зазначено про скоєння ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а суд піддав його адміністративній відповідальності за ч.2 ст. 130 КУпАП.

Крім того, посилається на незрозумілість формулювання суті правопорушення, оскільки в протоколі не сформульовано, який саме огляд він мав пройти та у який спосіб, що позбавило його права на захист. Тому, на його думку, порушено порядок огляду на стан спяніння, у звязку з чим протокол слід вважати недопустимим доказом.

Також зазначає, що показання свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не узгоджуються з протоколом, проте вони не викликались і не були допитані в судовому засіданні.

Вказує на відсутність в матеріалах справи акту огляду та направлення водія на проходження огляду на стан алкогольного спяніння, окрім того копія судового засідання, яка була ним отримана, зовсім іншого судового засідання.

Вислухавши пояснення ОСОБА_3 та захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи поданої апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції не дотримався, та допустив однобічність та неповноту судового розгляду справи, про що свідчить наступне.

Діючим законодавством про адміністративні правопорушення встановлено, що процесуальним документом, який є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності являється протокол про адміністративне правопорушення.

У відповідності до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Згідно п. 9 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України N 1376 від 06.11.2015 року, при складанні протоколу зазначається, зокрема місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення (суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол).

З матеріалів справи вбачається, що в протоколі про адміністративне правопорушення від 05 січня 2019 року серії БД № 351174 ОСОБА_3 ставилося у провину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто в протоколі не зазначено, що особа повторно протягом року вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

За змістом ст. ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначенні у протоколі про таке порушення.

Суддя не має права у постанові за підсумками розгляду справи вказувати на кваліфікуючі ознаки правопорушення, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, або їх виключати, адже у протилежному випадку він виходить за межі своєї компетенції, якою згідно з вимогами ст. ст. 213, 221 КУпАП, є лише розгляд справи.

Разом з тим суд першої інстанції, розглянувши дану адміністративну справу, самостійно перекваліфікував дії ОСОБА_3 з ч. 1 ст. 130 КУпАП на ч. 2 ст. 130 КУпАП з підстав повторного протягом року вчиненням ним порушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Дані обставини свідчать про те, що суддя суду першої інстанції фактично вийшов за межі своїх процесуальних повноважень, перебрав на себе функції обвинувачення, самостійно відшуковуючи докази, чим порушив право ОСОБА_3 на захист, а також право на справедливий суд, передбачене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у частині принципу рівності сторін та змагальності процесу, що є підставою для скасування постанови судді.

Апеляційний суд вважає, що в даному випадку суддя першої інстанції допустив істотні порушення норм процесуального права, оскільки не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка є викладом обставин складу адміністративного правопорушення, що ставиться у вину особі, винуватість якої у скоєнні правопорушення має доводитися в суді.

Висновок апеляційного суду щодо істотності таких порушень ґрунтується, зокрема, з врахуванням практики ЄСЗЛ, так у справі «ОСОБА_6 проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Також, в порушення вимог ст.245КУпАП , суддя провів розгляд даної справи, обмежившись дослідженням письмових доказів по справі, без виклику та допиту свідків, для зясування обєктивності та достовірності обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, не дивлячись на те, що ОСОБА_3 вину у скоєнні даного адміністративного правопорушення не визнавав.

Більш того, в судовому рішенні відсутній висновок судді про те, що ставиться у вину ОСОБА_3, оскільки відповідальність за ст. 130 КУпАП настає як у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, так і при вживанні лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

З огляду на викладене, оскаржувану постанову судді місцевого суду від 06 лютого 2019 року не можна вважати законною, а тому вона підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 7 КУпАП - провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до виписаних у ст.ст.252, 254, 255 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення це - офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння (діянь), яке (які) містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення.

Згідно Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 № 1376 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 р. за № 1496/27941, не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Всупереч зазначеним вимогам закону, в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 містяться виправлення дати складання протоколу та дати вчинення правопорушення, що викликає сумнів у його достовірності.

Крім того, детально вивчивши зміст протоколу про адміністративне правопорушення, апеляційний суд встановив, що у протоколі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАп не сформульовано чітко та конкретно суті вчиненого ОСОБА_3 правопорушення, а саме не конкретизовано, чи він відмовився на місці зупинки транспортного засобу пройти огляд на стан спяніння за допомогою газоаналізатора, чи від проходження медичного огляду в закладі охорони здоров'я відмовився.

Таким чином, з урахуванням встановлених в ході розгляду апеляційної скарги обставин справи, апеляційний суд переконаний, що протокол про дане адміністративне правопорушення складений не у відповідності до вимог ст. ст. 256, 266 КУпАП, тобто з не дотриманням встановленого законом порядку.

Виправлення недоліків протоколів не є компетенцією суду. Суд має право розглядати саме протокол про адміністративне правопорушення і матеріали справи в межах цього протоколу.

Відповідно до ст.61 Конституції України «юридична відповідальність особи має індивідуальний характер». Забезпечення виконання вимог цієї норми закону є обов'язковим як для правоохоронних органів так і для суду.

Наведені недоліки вказаного протоколу про адміністративне правопорушення свідчать про те, що цей протокол та зібрані у справі докази винуватості правопорушника не повністю відповідають вимогам закону, що позбавляють суд можливості всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи, у відповідності до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП.

За таких порушень протокол не може бути підставою для притягнення ОСОБА_3 Зазначені порушення при складанні протоколу мали бути підставою для повернення судом першої інстанції для його належного оформлення в порядку ст. 278 КУпАП, та не можуть бути виправлені апеляційним судом з огляду на повноваження апеляційного суду згідно вимог ч. 8 ст. 294 КУпАП.

Також в матеріалах справи відсутні дані про відсторонення водія ОСОБА_3 від керування транспортним засобом, хоча у відповідності до ч.1 ст.266 КпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами.

Вказаний факт у своїй сукупності з іншими доказами свідчить про невідповідність дій поліцейського з процедурою оформлення матеріалів за ст. 130 КУпАП.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

За визначенням доктрини адміністративна відповідальність за порушення, передбачені КУпАП, настає, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності, що, в свою чергу, обумовлює взаємопов'язану правову природу вказаних видів відповідальності. Відтак, щодо справ про адміністративні правопорушення також діє презумпція невинуватості доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. При цьому обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 62 Конституції України). Отже, будь які сумніви щодо винуватості особи тлумачаться на її користь. Отже, враховуючи зазначене, встановлені обставини справи з врахуванням принципів та основних засад національного законодавства про адміністративні правопорушення, суд приходить до висновку, що порушення порядку оформлення матеріалів адміністративного провадження та відсутність доказової бази щодо наявності в діях ОСОБА_3 складу правопорушення, підтверджують частково доводи апеляційної скарги, а тому суд прийшов до висновку про скасування постанови судді першої інстанції та закриття провадження в справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову судді Сумського районного суду Сумської області 06 лютого 2019 року відносно ОСОБА_3 - скасувати, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуОСОБА_2.