Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області
Справа № 483/692/19
Провадження № 3/483/299/2019
ПОСТАНОВА

Іменем України

м. Очаків

Суддя Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області Шевиріна Т.Д., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Кам`янка Очаківського району Миколаївської області,не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И Л А :

До Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з Очаківського ВП ГУНП в Миколаївської областінадійшов протокол про адміністративне правопорушення серії БД №346764 від 28 квітня 2019 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП, згідно з яким 28 квітня 2019 року о 05 годині 10 хвилин ОСОБА_1 , під час керування автомобілем ВАЗ-2101 (номерний знак НОМЕР_1 ) по вулиці 8-го Березня в місті Очакові Миколаївської області з явними ознаками алкогольного сп`яніння, був зупинений співробітниками патрульної поліції. Від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився у присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується долученими до матеріалів справи письмовими поясненнями зазначених осіб, а також відеозаписом, що міститься на DVD-диску.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення не визав та пояснив, що не зобов`язаний був проходити огляд на стан сп`янінння, оскільки пересувався пішки.

З дослідженого в судовому засіаднні відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 на вимогу інспектора пройти огляд на стан сп`яніння відмовився з посиланням на те, що є пішоходом. На вказаному відеозаписі взагалі відсутні будь-які транспортні засоби, інспектор факт того, що ОСОБА_1 є пішоходом, не спростував, а свідок зазначив, що особисто не бачив, як ОСОБА_1 керував транспортним засобом (а.с. 8).

На запит Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області до Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області про надання відеозапису, на якому хоча б був зафіксований транспортний засіб, відповідь не надійшла, свідки не забезпечені.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, слід виходити з такого.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На виконання припису зазначеної правової норми, встановлюючи обставини справи, суддя надає правову оцінку протоколу про адміністративне правопорушення, який є способом фіксації адміністративного правопорушення та доказом, а також іншим доказам у справі.

Так, за змістом протоколу, ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів), від проходження тесту на стан сп`яніння відмовився, в присутності двох свідків.

Слід зазначити, що основна складова об`єктивної сторони правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП полягає саме у керуванні особою транспортним засобом, тобто, при здійсненні фіксації зазначеного правопорушення, уповноважена на складання протоколу посадова особа, відповідно до передбаченого статтею 255 КУпАП обов`язку, першочергово має зібрати докази, що підтверджують факт керування особою транспортним засобом.

В наявних матеріалах справи відсутні докази (окрім протоколу про адміністративне правопорушення), якими підтверджується факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом ВАЗ-2101 (н/з НОМЕР_1 ), та які б спростовували пояснення ОСОБА_1 щодо його пересування пішки, у зв`язку з чим вину останнього у вчиненні зазначеного правопорушення не можна вважати доведеною.

Вважаючи, що наявні у справі докази не доводять вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КК України, суд виходить з такого.

За прецедентною практикою Європейського суду з прав людини поняття «кримінальне обвинувачення», вжите в тексті статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Європейська конвенція), підлягає автономному тлумаченню (пункт 81 Рішення у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» від 08 червня 1976 року («Engel and others v. The Netherlands»). В цьому рішенні Європейський суд вперше вказав на принцип автономного тлумачення поняття «обвинувачення», сформулювавши критерії, які мають бути проаналізовані при вирішенні цього питання (тест Енгеля).

Так, визначення того, чи можна висунуте особі обвинувачення, яке національним законом віднесено до сфери дисциплінарних або адміністративних проступків, вважати кримінальним в розумінні статті 6 Європейської конвенції слід здійснювати за таким критеріями: чи визнається діяння злочином в національному законі, чи поширюється норма закону, якою встановлена відповідальність за таке діяння, на невизначене коло осіб, а також застосувати критерій правових наслідків, тобто оцінити форму та тяжкість правових наслідків в разі вчинення такого діяння.

У своїй практиці, в тому числі у справах «Швидка проти України» (рішення від 30 жовтня 2014 року) та «Гурепка проти України» (рішення від 06 вересня 2005 року) Європейський суд розглядав обвинувачення у справах про адміністративні правопорушення на предмет дотримання гарантій статті 6 Європейської конвенції.

З урахування викладеного, а також того, що обвинувачення у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП за колом осіб та за ступенем тяжкості покарання, яке загрожує особі в разі визнання її винною, може розглядатися як кримінальне в розумінні Європейської конвенції, суд перевіряє процедуру притягнення особи до відповідальності на предмет дотримання гарантій статті 6.

Так, частиною 2 зазначеної статті Європейської конвенції, зокрема, гарантовано, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

При цьому, процедура дослідження доказів та їх оцінка відноситься на розсуд національних судових установ, які мають керуватися принципами, закладеними в національному законодавстві.

Керуючись закладеним у кримінальному судочинстві принципом тлумачення усіх сумнівів на користь обвинуваченого, суд дійшов висновку про недоведеність події правопорушення та вини ОСОБА_1 у його вчиненні належними, допустимими і достатніми доказами.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, зокрема, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням викладеного, вважаю, що справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку із недоведеністю події та відсутністю складу адміністративного правопорушення з боку ОСОБА_1 ..

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 283-285, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И Л А :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Судовий збір компенсувати за рахунок держави.

Постанову протягом десяти днів з дня винесення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області особою, щодо якої її винесено, або її захисником.

Суддя: