1Справа № 335/3825/19 3/335/709/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2019 року м.Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Апаллонова Ю.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, тимчасово не працює, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу серії БД №0299006 від 24 березня 2019 року, ОСОБА_1 ставиться у вину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у звязку з порушенням п. 2.5 Правил дорожнього руху України, зокрема, в тому, що 24.03.2019 року о 04:22 годині в м. Запоріжжі по пр. Маяковського, 3 водій ОСОБА_1 керував автомобілем Volkswagen Touareg, номерний знак KON237 з ознаками алкогольного спяніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови. Від проходження медичного огляду у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного засобу Alcotest Drager 6820 та від медичного огляду у лікаря-нарколога відмовився. Від керування відсторонений шляхом зупинки в заїзному кармані.

У судовому засіданні 23.04.2019 року ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення категорично не визнав, заявив клопотання про відкладення розгляду справи та надання йому можливості ознайомитися з матеріалами справи та залучити до участі у справі захисника.

У судове засідання 26.04.2019 року ОСОБА_1 не зявився, повідомлений належним чином, однак у судовому засіданні брав участь його представник - адвокат ОСОБА_2, який заявив клопотання про надання можливості ознайомитися з матеріалами справи та відеоматеріалами, яке було задоволено судом, у звязку із чим розгляд справи було відкладено на 02.05.2019 року.

У судове засідання 02.05.2019 року ОСОБА_1 не зявився, повідомлений належним чином. Адвокат ОСОБА_2 у судовому засіданні просить суд закрити провадження у справі у звязку із відсутністю події і складу правопорушення, оскільки складення інспектором протоколу відносно ОСОБА_1 та викладені в ньому відомості не відповідають дійсності. Відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп'яніння відсутні на всіх відеозаписах, які наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення. ОСОБА_1 взагалі не пропонували пройти огляд та він від проходження огляду не відмовлявся. Більш того, свідки відсутні в протоколі про адміністративне правопорушення і вказаних свідків немає і на відеозаписі.

Заслухавши учасника судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі наявні докази в їх сукупності, суддя встановила наступне.

Згідно статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Відповідно до зазначеної правової норми прямої дії судом проведена повна та всебічна оцінка зібраних доказів.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган чи посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта та іншими документами.

Дії ОСОБА_1 компетентною особою кваліфіковано за частиною 1 статті 130 КУпАП.

Водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, що передбачено п.2.5 Правил дорожнього руху України.

В якості доказу на підтвердження обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, суду надано безпосередньо протокол про адміністративне правопорушення серія БД №299006 від 24.03.2019 року 05:01 год., без зазначення свідків, акт огляду на стан спяніння з використанням спеціальних технічних засобів без зазначення дати, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння від 24.03.2019 року 04:25 год., висновок медичного закладу про відмову в проходженні експертизи від 24.03.2019 року 04:50 год., письмові пояснення свідків та відеодиск.

За змістом ч. 2 та 3 статті 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків.

Розділом ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858 закріплено наступне: при наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння.

Згідно п.6 розд.ІІ вищезгаданої Інструкції огляд на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Цих вимог закону компетентною особою Державної патрульної служби при оформленні адміністративного матеріалу у відношенні ОСОБА_1 дотримано не було.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22.10.2010 року № 23-рп/2010 зазначив (п. 4), що Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

З урахуванням цього, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

В протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено свідків відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки та в закладі охорони здоров'я, що дає суду підстави вважати, що протокол складений з порушеннями вимог вищезазначеної Інструкції та існують обґрунтовані сумніви про перебування свідків на місці огляду, відтак протокол не може бути покладений в основу доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а протокол про адміністративне правопорушення (серія БД № 299006) не може слугувати належним та допустимим доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Письмові пояснення осіб, які долучені до матеріалів справи в якості підтвердження факту відмови від проходження огляду на стан алкогольного спяніння, з огляду на відсутність у протоколі даних про залучення цих осіб в якості свідків також не можуть бути визнані належним та допустимим доказом у справі.

Більше того, в письмових поясненнях цих осіб, долучених до матеріалів справи не вказано саме в який час і де саме ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду. В поясненнях свідків не вказана дата народження, що унеможливлює встановлення їх осіб. Присутність цих осіб взагалі є сумнівною, з огляду на відсутність їх на відеозаписі.

Слід зазначити, що матеріали справи не містять доказів про те, що ОСОБА_1А було запропоновано пройти огляд та він від проходження огляду, що є підставою для проведення огляду в медичному закладі, відмовлявся.

Окрім того, Інструкція, затверджена наказом МВС/МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року та ст.266 КУпАП не передбачає складання висновку медичного закладу про відмову від проходження огляду. Висновок медичного закладу складається лише у разі проведення такого огляду.

Відповідно до п.7 розділу 1 Інструкції затвердженої наказом МВС/МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до ч.5 ст.266 КУпАП; п.22 Інструкції, висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп'яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Також в матеріалах справи наявне направлення ОСОБА_1 до медичного закладу для проходження огляду на стан сп'яніння. Час вказаний 04 год 25 хвилин, проте із відеоматеріалів вбачається що ОСОБА_1 зупинили лише о 04 год 26 хвилин.

Акт огляду на стан спяніння з використанням спеціальних технічних засобів не містить дати його складання і, з огляду на те, що свідків відмови у проходженні огляду на стан спяніння в протоколі не зазначено, не може бути визнаний належним і допустим доказом.

Щодо відеодиску, то відтворивши та дослідивши відеозапис, який міститься на диску, суд констатує, що вказані записи є уривчатими не відображають повною мірою увесь хід подій. Так, з першого відеофайлу видно, що відеокамера зафіксована в автомобілі патрульної поліції, жодного звуку відеофайл не містить та видно, що ОСОБА_1 був зупинений патрульними поліцейськими. На другому відео файлі наявне сперечання ОСОБА_1 з інспектором щодо підписання протоколу. При цьому на наявних відео файлах взагалі відсутні будь-які докази того, що в ОСОБА_1 були інспектором виявлені ознаки алкогольного сп'яніння, відсутні будь-які пропозиції інспектора щодо проходження огляду на стан сп'яніння на місці із застосуванням спеціального технічного приладу Драгер або у медичному закладі. Також на відео відсутні докази ще й того, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння. Крім того, на відео відсутні ще й свідки взагалі.

Відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп'яніння відсутні на всіх відеозаписах, які наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення.

Доречним суд вважає зазначити, що час складання протоколу о 5:01 год. не відповідає дійсності, оскільки відповідно до відеофайлу, ОСОБА_1 підписав його о 05 годині 30 хвилин.

Враховуючи зазначені обставини, суддя вважає вину особи, що притягається до адміністративної відповідальності, в спосіб, що визначений законодавством, не доведеною.

В цей же час, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення позбавлений процесуальної можливості самостійно збирати докази на підтвердження винуватості особи у вчиненні правопорушення, отже, за відсутності відповідних клопотань, самостійне витребування доказів судом є неможливим.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(п.п.21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п.33 рішення у справі «Гурепка проти України»). По справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою не спростованих презумпцій. Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься й в статті 62 Конституції України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, викладеної у справі «Карелін проти Росії» від 20 вересня 2016 року зазначено, що у випадку, коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.

Таким чином, досліджуючи та оцінюючи всі надані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні остаточні дані з доказами обєктивної сторони правопорушення в діях ОСОБА_1А, судом встановлено порушення порядку проведення огляду на стан спяніння і, оскільки суд позбавлений можливості збирати самостійно докази, а письмові докази зібрані із суттєвими протиріччями і суперечать протоколу, що є вочевидь недостатнім для здійснення переконливих висновків щодо наявності винуватості, і повинно тлумачитись на користь особи, у відношенні якої було складено протокол про адміністративне правопорушення, а саме, на користь ОСОБА_1

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП, що обумовлює відсутність події даного адміністративного правопорушення.

Згідно ч.1 ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю, зокрема за відсутності складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ч.1 ст.247, ст.ст. 252, 280, 283, 284 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, до відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити у звязку із відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено протягом 10 днів з моменту її винесення, шляхом подачі апеляційної скарги в Запорізький апеляційний суд через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя Орджонікідзевського

районного суду м. Запоріжжя Ю.В. Апаллонова