ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №766/7790/19

Пров. №3/766/3148/19

18 червня 2019 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого-судді: Корольчук Н.В.

за участю:

секретаря: Філіпенко І.О.

захисника: Головченко Р.В.

особи, яка

притягається до відповідальності: ОСОБА_1

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо:

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, не працевлаштований, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

встановив:

В протоколі серії БД №341819 від 07.04.2019 року, складеного стосовно ОСОБА_1 , зазначено, що 07.04.2019 року о 20-00 год. в АДРЕСА_2 . Херсоні, по вул. Фрітаун, 74/28, к. 2 водій ОСОБА_1 керував автомобілем Фольксваген Гольф н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчинені інкримінованого йому правопорушення не визнав, посилаючись на те, що він автомобілем в інкримінований йому час не керував. Приїхав додому з товаришем, який був за кермом, товариш віддав йому ключі від машини та пішов додому. Він також пішов до себе додому. Зазначив, що через півтори години після того, як він зайшов у квартиру, прийшли поліцейські та почали пред`являти претензії з приводу причетності його автомобіля до ДТП, а потім і щодо перебування ним в стані алкогольного сп`яніння. Факт причетності його автомобіля до ДТП заперечив.

Захисник ОСОБА_2 у судовому засіданні, посилаючись на недоведеність факту керування ОСОБА_1 автомобілем на час інкримінованих йому дій та порушення порядку проведення огляду, просив закрити провадження у справі за відсутністю події і складу правопорушення.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 зібрані, додані до протоколу та надані суду наступні документи, які були досліджені у судовому засіданні:

- письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , відповідно до яких у водія автомобіля Фольксваген Гольф н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду для визначення такого стану останній відмовився;

- відеофайли з нагрудного відеореєстратора поліцейського.

Розглянувши справу у відповідності до вимог ст.ст. 245-246, 249, 252 КУпАП, суд вважає, що зібрані у справі докази не дають підстав для беззаперечного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Допитаний у судовому засіданні поліцейський Добровольський ОСОБА_5 , надав пояснення про те, що 07.04.2019 року він в складі екіпажу поліцейських здійснював патрулювання, було отримано виклик про дорожньо-транспортну пригоду. На місці, де сталась пригода, була заявниця, яка повідомила, що інший водій пішов в квартиру. Після допиту свідків та заявниці було встановлено, що автомобілем керував ОСОБА_1 , що і стало підставо для складання відносно нього протоколів про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 та ст. 124 КУпАП.

Разом з цим, суд вважає, що такі пояснення поліцейського не можна визнати належним доказом на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та причетності до ДТП, оскільки вони свідчать про те, що факт ДТП був виявлений не безпосередньо поліцейським, про цю подію він дізнався під час патрулювання шляхом отримання виклику, про обставини ДТП повідомили заявниця та свідки.

Крім того, висновок суду про недоведеність факту керування ОСОБА_1 автомобілем та причетності до ДТП ґрунтується також на тому, що матеріали справи не містять і письмових доказів на спростування такої позиції сторони захисту, зокрема таких відомостей не містить відеозапис, в матеріалах справи немає пояснень заявниці власника автомобіля, який був пошкоджений внаслідок ДТП, а також підтвердження складення стосовно ОСОБА_1 протоколу за ст. 124 КУпАП.

З метою всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи судом вжито вичерпних заходів для забезпечення явки та допиту у судовому засіданні свідків (шляхом направлення судових повісток за місцем проживання, вказаним в матеріалах справи, та смс повідомлення), проте зазначені особи у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, а нормами КУпАП примусовий привід свідка не передбачений.

З огляду на наведене, письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , відповідно до яких останні були очевидцями обставин, покладених в основу складеного стосовно ОСОБА_1 протоколу, не підтверджені усними поясненнями свідків під час судового розгляду, не можуть бути визнані допустимими доказами.

При цьому, при оцінці зазначених письмових пояснень свідків суд виходить також з того, що вони є ідентичними та шаблонними (виготовленими друкованим способом з заздалегідь викладеними обставинами справи, що на місці їх складання було неможливим), що додатково викликало необхідність їх перевірки в судовому засіданні.

Крім того, як свідчить відеозапис, при документуванні інкримінованих ОСОБА_1 дій були присутні певні особи, в тому числі жіночої статі, проте їх анкеті дані не встановлювалися і про те, чи мають вони відношення до тих дій, які проводили тоді поліцейські, під час відеозйомки не оголошувалося, що унеможливлює зробити висновок про те, що саме ті особи, присутність яких зафіксована відеозаписом, були свідками, зазначеними в складеному стосовно ОСОБА_1 протоколі.

Інших доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 не було виконано вимог п. 2.5 ПДР України, матеріали справи не містять і під час судового розгляду, в тому числі, як було зазначено вище, шляхом допиту свідків, здобуто не було.

Свідок ОСОБА_6 , який був допитаний за клопотання сторони захисту, суду пояснив, що ОСОБА_1 є його товаришем, з яким вони разом проживають. 07.04.2019 року ОСОБА_1 привіз додому товариш, машину припаркував біля будинку, він це бачив з вікна квартири. Через півтори години приїхала поліція, почали пред`являти ОСОБА_1 претензії з приводу причетності до дорожньо-транспортної пригоди.

Свідок захисту ОСОБА_7 в свою чергу пояснив, що в день інкримінованих ОСОБА_1 дій транспортним засобом керував він. Вони разом з ОСОБА_1 каталися по місту. ОСОБА_1 за кермо не сідав, оскільки був випивший. Після поїздки він привіз ОСОБА_1 додому, припаркував автомобіль, відав йому ключі та пішов додому, ОСОБА_1 пішов до себе додому. Ніякої дорожньо-транспортної пригоди до моменту, коли він припаркував автомобіль, не було.

Свідок захисту ОСОБА_8 підтвердив факт управління автомобілем саме ОСОБА_7 та розповів, що того дня його підвозили додому ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , за кермом сидів ОСОБА_7 .. До моменту приїзду у двір будинку та паркування автомобіля в дорожньо-транспортну пригоду не потрапляли.

Спираючись на положення ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2013 року, заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява №926/08, рішення від 20.09.2016 року), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, необхідно виходити з того, що як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено перед судом.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

З наведеного випливає, що нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, є обов`язком органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, що в свою чергу звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

За обставин викладених вище, суд дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на його користь, а викладені в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 відомості про керування ним 07.04.2019 року о 20-00 год. автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння та відмову від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку не підтверджуються доказами у справі та не можна вважати доведеними, а тому протокол про адміністративне правопорушення в даному випадку також не можна визнати доказом вини ОСОБА_1 в розумінні ст. 251 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, ст.ст. 251-252, 280, 284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП України - закрити у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.

Суддя: Н.В. Корольчук