Справа № 206/2066/19
Провадження № 3/206/781/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2019 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Поштаренко О.В.,

за участю секретаря Колтакової М.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого приватним підприємцем, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП,-

за участю особи стосовно якої складено

протокол про адміністративне правопорушення: Машукова О.А.

В С Т А Н О В И В:

Протокол про адміністративне правопорушення складений відносно водія ОСОБА_1 про те що, 31.03.2019 року о 13 годині 15 хвилин в м. Дніпро по вул. Нижньогородська, 55, останній керував транспортним засобом Маzda CX-9 державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, відмовився в присутності двох свідків, що є порушенням вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні не визнав в повному обсязі та суду показав наступне. 31.03.2019 року він знаходився в Самарському районі м. Дніпро, де з ранку почав вживати алкогольні напої. Приблизно об 11.00 годині зателефонував своєму знайомому щоб останній відвіз його на автомобілі до міста. В цей же день приблизно о 12.30 годині товариш привіз його до магазину, який знаходиться в с. Чаплі АДРЕСА_2 . АДРЕСА_3 . Біля вказаного магазину, він продовжив вживати спиртні напої з друзями. В цей час до нього під`їхали співробітники патрульної поліції та почали повідомляти, що він перебував за кермом автомобіля. Весь цей час між ним та працівниками поліції продовжувався конфлікт, після чого на нього надягли кайданки та відвезли до районного відділу поліції, через деякий час він дізнався що відносно нього складений протокол пор адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Разом з тим зазначив, що не заперечує факт перебування в стані алкогольного сп`яніння, проте не визнає факт керування транспортним засобом. Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні показав, що ОСОБА_1 є його товаришем. В березні місяці ОСОБА_1 зателефонував йому та попросив його забрати та відвезти до ж/м Ігрень до друзів. Приїхавши до останнього на громадському транспорті, він сів за кермо автівки, яка належить Машукову та вони поїхали гуляти. Через деякий час він повернувся додому, а ОСОБА_1 залишився біля магазину з друзями. Коли він пішов додому двері авітвки були відчинені, оскільки була вімнена музика. Приблизно через дві години цього ж дня йому зателефонувала дружина ОСОБА_1 та повідомила, що співробітники забирають автомобіль. Після чого його жінка ОСОБА_3 поїхала на місце події та забрала автомобіль. Разом з тим зазначив, що коли вони разом з ОСОБА_1 під`їхали до магазину, поліцейських не було поряд.

Для з`ясування дійсних обставин справи судом неодноразово належним чином викликались патрульні поліції ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , однак останні до суду не з`явились та обставини, викладені у поясненнях та протоколі про адміністративне правопорушення, не підтвердили.

Суд заслухавши пояснення особи стосовно якої складено адміністративний протокол та свідка, вважає, що провадження по справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст. 245 КУпАП України суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має своєчасно, всебічно, повно й об`єктивно з`ясувати обставини справи і вирішити її в точній відповідності із законом.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255цього Кодексу.

За змістом ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п.2.5.Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно положень ч.1ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані алкогольного сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспортні» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247,280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до п. 24 Постанови звертається увага судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Пунктом 27 вказаної постанови визначено, що відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Керування транспортним засобом слід розуміти, як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водії внезалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування особою транспортним засобом є обов`язковою складовою об`єктивної сторони правопорушення ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах,монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото-і відеотехніку,а також використовувати інформацію,отриману із автоматичної фото-і відеотехніки,що знаходиться в чужому володінні,з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб.

З оглянутої в судовому засіданні відповіді наданої Департаментом патрульної поліції в Дніпропетровській області, вбачається, що співробітниками Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП під час складання протоколу серії БР №197174 від 31.03.2019 року, відеозйомка не проводилась. Дана відповідь суперечить рапорту інспектора роти №3 батальйону №4 УПП в Дніпропетровській області, в якому зазначено, що на ОСОБА_1 було складено 2 протоколи про адміністративні правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та ст.173 КУпАП, які були зафіксовані на нагрудні відеореєстратори DM4387 та DM4641 (а.с.7). Ці обставини в свою чергу позбавляють суд можливості перевірити та зробити висновок про те, чи були інспектором поліції, під час складання даного протоколу, дотримані вимоги законодавства щодо оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, та чи не було порушено прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час його складання.

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилися про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

З доданих до протоколу про адміністративне правопорушення БР №197174 від 31.03.2019 року пояснень свідка ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вбачається, що вказані свідки зафіксували лише факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку в лікаря-нарколога та за допомогою приладу «Драгер» для визначення стану алкогольного сп`яніння (а.с.5-6).

Таким чином, підтвердити чи спростувати факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 вказані пояснення не можуть. Згідно ч.1ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України» (п.50-55 Рішення від 06.09.2005 року) суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.

Європейський суд з прав людини дотримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" №39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява №25).

Суд вважає, що обставини викладені в протоколі Р №197174 від 31.03.2019 року, є такими, що не узгоджуються з іншими доказами по по справі.

Крім того, у справі «Paul and Audrey Edwards v. the United Kingdom» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях,усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в ч.2 п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини. Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Крім того, в порушення вимог ст.251 КУпАП до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено достатніх доказів вчинення ОСОБА_1 дій, зазначених в протоколі. Протокол про адміністративне правопорушення не узгоджується з іншими дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме показами свідка ОСОБА_2 щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст.130 КУпАП.

Суд вичерпав всі можливі види заходу, щодо об`єктивного та всебічного розгляду справи, будь яких інших доказів щодо доведеності вини ОСОБА_1 під час судового розгляду суду не надано.

За таких обставин суд вважає, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст.130,245,247,251,252,266,280,283-285 КУпАП, Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 10-ти днів з дня винесення постанови.

Суддя О.В.Поштаренко