Номер провадження: 33/813/851/19
Номер справи місцевого суду: 520/4355/19
Головуючий у першій інстанції Чванкін С. А.
Доповідач Колесніков Г. Я.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Колеснікова Г.Я.,

за участі:

секретаря - Маслова Р.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м.Одеси від 16 травня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскаржуваної постанови суду першої інстанції

Постановою Київського районного суду м.Одеси від 16 травня 2019 року визнано ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено штраф в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на один рік.

Відповідно до постанови 21 лютого 2019 року о 00 год. 40 хвил. ОСОБА_1 керував автомобілем «Тойота», н/з НОМЕР_1 , по вул.Академіка Вільямса в м.Одесі в стані алкогольного сп`яніння згідно зі медичним висновком № 000182, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху України(а.с.11-12).

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив постанову суду першої інстанції скасувати та закривати провадження у справі на підставі ст.38 КУпАП, посилаючись на те, що:

- він не сповіщався належним чином про час та місце розгляду справи, яка розглянута у його відсутність, що позбавило його можливості реалізувати свої права, передбачені ст.268 КУпАП;

- при винесенні постанови неповно досліджені обставини справи, не встановлено, що його правопорушення не завдало майнову шкоду;

- суд не врахував правову позицію, викладену у постанові Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», оскільки по іншій справі №520/4355/19 до нього вже було застосовано позбавлення права керування транспортними засобами;

- судом порушені вимоги ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки ні судовий розгляд по справі, ні покарання, на його думку, не було справедливим (а.с.18-19).

В судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився. Згідно зі ст.268 КУпАП суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності, оскільки він належним чином був сповіщений про час, дату та місце слухання справи (а.с.21). Заяви про відкладення розгляду справи від нього не надходило.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

За змістом ст.ст.245, 252, 280, 283 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що 21 лютого 2019 року ОСОБА_1 кер ував транспортним засобом «Тойота», н/з НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Також відносно нього був складений ще один протокол про адміністративне правопорушення за ст.122-2 КУпАП, оскільки на законну вимогу працівника поліції він не зупинився, а був зупинений шляхом переслідування (справа №520/4735/19).

Вказані обставини підтверджені матеріалами справи, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №070030 від 21 лютого 2019 року (а.с.1);

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніннявід 21 лютого 2019 року (а.с.4);

- копією протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №070030 від 21 лютого 2019 року, складеного відносно ОСОБА_1 за ст.122-2 КУпАП (а.с.10).

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду, оскільки вони відповідають обставинам справи, наявним доказам та вищевказаним нормам права.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не оспорює встановлені судом обставини вчиненого ним правопорушення.

При цьому, апелянт посилається на правову позицію, викладену в постанові Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у зв`язку з чим суд був не вправі застосовувати позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки той же суддя по іншій справі вже позбавив його права керування на півроку. На думку апеляційного суду ці посилання є помилковими з огляду на таке.

Відповідно до п.28 вищевказаної постанови Пленуму ВСУ судам необхідно враховувати, що КУпАП не передбачає накладення адміністративного стягнення нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією певної норми.

Санкцією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено накладення адміністративного стягнення на водіїв у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Тобто, санкція ч.1 ст.130 КУпАП не містить альтернативного покарання. Тому посилання апелянта в контексті даного доводу на вищевказану постанову Пленуму ВСУ є недоречним.

Крім того, апеляційним судом встановлено, що працівниками поліції було складено ще два протоколи відносно ОСОБА_1 за події, які відбулися 21 лютого 2019 року:

- за ст.124 КУпАП - за порушення п.2.10 «а» Правил дорожнього руху, оскільки допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_4 , внаслідок чого останній отримав легкі тілесні ушкодження, а транспортні засоби - механічні пошкодження (а.с.22);

- за ст.122-4 КУпАП - за порушення п.12.1, 2.3 «б», 12.3 Правил дорожнього руху, оскільки залишив місце ДТП (а.с.23).

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення накладено судом з дотриманням вищевказаних вимог КУпАП, в межах санкції статті 130, є основним і обов`язковим до застосування.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_1 не був повідомлений про час та місце розгляду справи в суді першої інстанції, не беруться до уваги, оскільки суд неодноразово направляв на його адресу судові повістки, які повернулися з відмітками пошти «за закінченням терміну зберігання» (а.с.6-7, 8-9).

До суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 також не з`явився.

Апеляційний суд вважає, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, будучи обізнаним про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, не вжив заходів для явки до суду та не подав письмових заперечень проти протоколу.

Так, практика Європейського Суду з прав людини (зокрема, рішення «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року) наголошує, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Вказаним рішенням закріплено принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним.

За таких підстав, суд першої інстанції вірно дійшов до висновку про необхідність провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Посилання на те, що копію постанови він не отримував та був позбавлений права її оскаржувати, враховані в постанові апеляційного суду від 26 червня 2019 року під час розгляду та задоволення клопотання про поновлення строку на оскарження постанови районного суду (а.с.19-20).

Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та були підставою для її скасування або зміни, апелянтом не наведено і під час апеляційного розгляду не встановлено.

З урахуванням викладеного, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а постанова суду першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.280, 293, 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м.Одеси від 16 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя /підпис/ Г.Я.Колесніков

З оригіналом згідно,

Суддя Одеського апеляційного суду Г.Я.Колесніков