Справа №: 310/1719/19
3/310/578/19
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 квітня 2019 року м. Бердянськ

Суддя Бердянського міськрайонного суду Запорізької області Дубровська Н.М., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов із Головного управління держпраці у Запорізькій області Державної служби України з питань праці про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, директора Комунальної установи «Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг)» Бердянської районної ради Запорізької області, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1,

за скоєння правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 07.02.2019 № ЗП 437/5/АВ/П/ПТ, ОСОБА_1 за місцем знаходження КУ «Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг)» Бердянської районної ради Запорізької області Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Перемоги, 3, під час виконання посадових обовязків, маючи організаційно-розпорядчі функції з 21.12.2018, допустила порушення законодавства про працю, які оформлені актом інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) № ЗП 437/5/АВ від 06.02.2019, а саме:

На підставі особистої заяви та згідно з наказом від 09.01.2019 № 1-к ОСОБА_2 було звільнено з роботи за згодою сторін (п. 1 ст. 36 КЗпП) з 09.01.2019. В день звільнення ОСОБА_2 знаходилась на робочому місці, але виплату (09.01.2019) всіх сум, що належали їй від установи не проведено. Так, 17.01.2019 працівнику виплачені грошові кошти у розмірі 1591,94 грн (835,87 грн - заробітна плата, 756,07 грн. - компенсація за невикористану відпустку). Остаточний розрахунок з працівником проведено 29.01.2019 (виплачені кошти у розмірі 135,14 грн. - компенсація за невикористану відпустку), що порушує вимогу ч. 1 статті 116 КЗпП -«при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок», відповідальність за що передбачена ч.1 ст.41 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину у скоєному визнала повністю, щиро розкаялася та пояснила, що ненавмисне здійснила розрахунок із ОСОБА_2 не у день звільнення, так як в управлінні на початок року ще не було затверджено кошторис, що перешкоджало здійснити виплати вчасно. При призначенні покарання просила суд врахувати, що має скрутне матеріальне становище, до того ж на її утриманні перебуває її повнолітній син ОСОБА_3, який не працює у звязку з тяжкою хворобою та потребує значних коштів на лікування.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши докази по справі відповідно до ст.252 КУпАП, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 скоїла правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 41 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення, суд враховує положення ст. 33 КУпАП, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Приймаючи до уваги особу правопорушника, яка раніше не притягувалася до адміністративної відповідальності, виключно позитивно характеризується по місцю роботи, має на утриманні повнолітнього сина, який хворіє та потребує значних коштів на лікування, тяжкий майновий стан, а також те, що від вчиненого правопорушення суспільно-небезпечних наслідків не наступило, так як із працівником ОСОБА_2 все ж таки було проведено повний розрахунок, хоча і з запізненням на 20 днів, суд вважає, що зазначені обставини є такими, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, та приходить до висновку про можливість звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за малозначністю адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

При вирішенні питання про застосування положень ст. 22 КУпАП суд вирішує з урахуванням Узагальнення практики Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України та узагальнення судової практики Верховного Суду України щодо розгляду судами справ про адміністративні правопорушення де зазначено, що визначення малозначного правопорушення законодавчо не закріплено. Проте, у кожному конкретному випадку судом має вирішуватися питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної шкідливості, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Керуючись ст.ст. 22, 41 ч.1 , 213, 221, 283 КУпАП, суд

постановив:

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 41 ч. 1 КУпАП і обмежитись усним зауваженням.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Бердянський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Н.М. Дубровська