Справа № 450/67/19 Головуючий у 1 інстанції: Мельничук І.І.
Провадження № 33/811/162/19 Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2019 року м. Львів

Суддя судової палати в кримінальних справах Львівського апеляційного суду Павлишин О.Ф., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 на постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 24 січня 2019 року, -

в с т а н о в и в :

цією постановою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 284,20 грн.

Згідно з постановою судді першої інстанції 24.12.2018 об 11 год. 50 хв. на автодорозі на автодорозі М-06 Київ-Чоп 558 км. водій ОСОБА_2, керувала транспортним засобом MERCEDES-BENZ д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора ALCOTEST №6820 у присутності двох свідків та підтверджений тестом №525 від 24.12.2018 року, результат огляду 0,55 проміле. Не згідна з результатом огляду ОСОБА_2 від проходження огляду у медичному закладі з метою підтвердження стану алкогольного сп'яніння відмовилася у присутності двох свідків, чим ОСОБА_2 порушила п. 2.9(а) Правил дорожнього руху України.

На вказану постанову особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 24 січня 2019 року та закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що постанова судді першої інстанції необґрунтована, не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, а також прийнята із значними порушеннями процесуальних норм. Зазначає, що розгляд справи відбувся у її відсутності, оскільки судом першої інстанції не було надіслано їй повістки про виклик до суду, що позбавило її права заявляти клопотання та надати докази. Про факт прийняття оскаржуваної постанови стало відомо після звернення до суду з вимогою про стан розгляду справи і лише 28 січня 2019 року скаржнику повідомлено про прийняте рішення, про ознайомлення з постановою зроблено відповідний запис. Вказує, що у матеріалах справи та в судовому рішенні відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоров'я для проходження огляду на стан сп'яніння. Крім того наголошує, що зі сторони скаржника не було встановлено факту відмови від проходження медичного обстеження, а дії, які вчинялися працівниками патрульної поліції ніяким чином не можна назвати «медичне обстеження». Таке «медичне обстеження» було проведено без дотримання вимог, передбачених в спільному наказі МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Також зазначає, що суддя першої інстанції не обґрунтував обрання виду адміністративного стягнення, формально у постанові зазначено, що враховано дані про особу правопорушника, обтяжуючі та пом'якшуючі обставини. Проте насправді не вказано, які саме дані та обставини враховано та у справі відсутні документи, які підтверджували б ці обставини або характеризували особу правопорушника.

ОСОБА_2, будучи належно повідомленою про час та місце розгляду справи, двічі не з'явилась в судове засідання, а відтак розгляд справи слід проводити без її участі.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вивчивши доводи апеляційної скарги, вважаю, що така до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Так, відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Частиною 2 ст.266 КУпАП передбачено, що огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Згідно п.2.1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 09 листопада 2015 р. N 1452/735, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015р. за N 1413/27858, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення БД №148992 від 24.12.2018 року. Згідно з результатами тесту, рівень алкоголю в крові становив 0,55 ‰. Також, ОСОБА_2 було роз'яснено її права та обов'язки передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, що підтверджується власноручним підписом у протоколі.

Крім цього, працівниками поліції у відповідності до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року №1452/735, складено Акт огляду на стан алкогольного сп'яніння, підписаний свідками та водієм. Своїм підписом ОСОБА_2 засвідчила те, що вона не згідна із результатами тесту, в зв'язку з чим складено направлення на огляд в медичному закладі. (а.с.4)

З доданого до матеріалів відео з нагрудної камери поліцейських вбачається, що ОСОБА_2 відмовилась від проходження медичного огляду.

Згідно з вимогами ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення та відеозапис не містять жодних відомостей щодо протиправності дій працівників поліції під час зупинки автомобіля, проведення огляду на стан сп'яніння чи складання протоколу, оскарження таких дій та його результатів.

З огляду на викладене та аналізуючи вказані докази в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є правильним.

Огляд ОСОБА_2 на стан сп'яніння співробітниками поліції проведений з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП та вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 не направлялась на медичний огляд спростовуються даними акта (а.с. 5) та даними відео з нагрудної камери поліцейських.

Також безпідставним є посилання в апеляційній скарзі на розгляд справи за її відсутності, оскільки матеріалами справи стверджується повідомлення останньої про розгляд справи в 09 год. 10 хв. 24.01.2019р. (а.с. 12), і те, що остання заяву про відкладення розгляду справи не подавала.

Крім того, апеляційним судом ОСОБА_2 двічі викликалась в судове засідання, однак будучи належно повідомленою про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилась, та наданою можливістю надати пояснення і докази на спростування висновків суду не скористалась

За таких обставин, вважаю, що постанова судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 24 січня 2019 року є законна, обґрунтована та постановлена відповідно до вимог чинного законодавства.

Керуючись ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 24 січня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: Павлишин О.Ф.