ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/2639/19 Номер провадження 33/814/757/19Головуючий у 1-й інстанції Олейнікова Г. М. Доповідач ап. інст. Томилко В. П.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2019 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Томилко В.П., з секретарем Рядниною І.В., за участі захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Бублика О.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Бублика О.І. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 червня 2019 року,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 червня 2019 року щодо

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючої фізичною особою-підпримємцем, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,-

закрито провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 41 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності

Згідно з постановою суду, ОСОБА_1 вчинила правопорушення, яке виявлено в період з 12.03.2019 року по 13.03.2019 року, час вчинення протягом грудня 2018 року - березня 2019 року за адресою здійснення підприємницької діяльності: АДРЕСА_2 , а саме, нею були порушені вимоги : ч.1 ст. 107, ч. 1 ст. 115, ч. 3 ст. 115, ч. 1 ст. 116, ч. 1 ст. 117, ч. 1 ст. 83 КЗпПУ, ч. 1 ст. 24, ч. 3 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» та п. 1 Постанови КМУ № 442 «Про Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці» за що встановлена відповідальність, передбачена частиною першою статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення в частині порушення вимог законодавства про працю.

А саме , як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_11 , як фізичною особою-підприємцем порушуються вимоги ч. 1 ст. 107 КЗпПУ. Оплата за роботу у святковий день не проводиться у подвійному розмірі. Згідно табеля обліку використання робочого часу за грудень 2018 року працівники: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 25 грудня 2018 року в святковий день (25 грудня - Різдво Христове) відпрацювали по 1 годині кожний. У розрахунковій відомості заробітної плати за грудень 2018 року вищевказаним працівникам проведено нарахування заробітної плати в сумі 427,50 грн. кожному (з розрахунку посадового окладу в розмірі 3800,00 грн. за фактично відпрацьовані 18 годин). Виплату належних працівникам коштів проведено по відомості на виплату готівки за грудень 2018 року за № 01 від 10.01.2019 року де проти прізвищ працівників: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зазначена сума до виплати 344,14 грн. та підписи працівників. Отже, працівникам не проведено оплату праці за роботу у святковий день в подвійному розмірі

Порушуються вимоги ч. 1 ст. 115 КЗпПУ та ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про оплату праці». Виплата заробітної плати не проведена не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Так, згідно відомості на виплату готівки за № 1 за «першу частину» лютого від 28.02.19 року проведено виплату заробітної плати працівникам за першу половину місяця на загальну суму 2144,31 грн. 28 лютого 2019 року, що перевищує сім днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Порушуються вимоги ч. 3 ст. 115 КЗпПУ та ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про оплату праці». Розмір заробітної плати за першу половину місяця становить менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника. Так, згідно табеля обліку використання робочого часу за лютий 2019 року кухар ОСОБА_8 в період з 01.02.2019 року по 15.02.2019 року (перша половина місяця) відпрацювала 12 днів по 4 години (загальна кількість відпрацьованого часу становить 48 годин, повна місячна норма тривалості робочого часу в лютому становить 160 годин). У розрахунковій відомості заробітної плати за «першу частину» лютого 2019 року працівнику нараховано заробітну плату в сумі 1050,00 грн. (з розрахунку посадового окладу 4200,00 грн.). Сума до виплати становить 845,25 грн. Виплату належних коштів проведено по відомості на виплату готівки за № 1 за «першу частину лютого 2019 року», що є менше ніж за фактично відпрацьований час з розрахунку посадового окладу працівника, чим порушено вимоги статті. Дане порушення також має місце по відношенню до працівника ОСОБА_7

Порушуються вимоги ч. 1 ст. 116 КЗпПУ. При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, не провадиться в день звільнення. Так, наказом від 28.12.2018 року за № 2К на підставі особистої заяви звільнено з посади кухаря ОСОБА_5 з 28.12.18 року. У «розрахунковій відомості заробітної плати за 12.2018 р.» працівнику проведено нарахування заробітної плати за фактично відпрацьований час в розмірі 427,50 грн. Виплату належних працівнику коштів в сумі 344,14 грн. проведено 10 січня 2019 року по відомості на виплату готівки а № 01 за грудень 2018 року від 10.01.2019 р., чим порушено вимоги. Дане порушення також має місце по відношенню до працівників ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Порушуються вимоги ч. 1 ст. 117 КЗпПУ. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум в день звільнення, при відсутності спору про їх розмір, не виплачується середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Так, наказом від 28.12.2018 року за № 2К на підставі особистої заяви звільнено з посади кухаря ОСОБА_6 з 28.12.18 року. У «розрахунковій відомості заробітної плати за 12.2018 р.» працівнику проведено нарахування заробітної плати за фактично відпрацьований час в розмірі 427,50 грн. Виплату належних звільненому працівнику коштів в сумі 344,14 грн. проведено 10 січня 2019 року по відомості на виплату готівки за № 01 за грудень 2018 року від 10.01.2019 року. Середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку звільненому працівнику не виплачено, чим порушено вимоги. Дане порушення також має місце по відношенню до працівників: ОСОБА_5 та ОСОБА_7

Порушуються вимоги ч. 1 ст. 83 КЗпПУ. При звільненні працівника йому не виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки. Так, в трудовому договорі, укладеному між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 та працівником ОСОБА_7 від 05.12.2018 року в п. 6 «Длительность ежегодного оплачиваемого отпуска и время его предоставления» зазначена тривалість відпустки - 28 календарних днів. Наказом від 28.12.2018 року за № 2К на підставі особистої заяви звільнено з посади кухаря ОСОБА_7 з 28.12.2018 року. За період роботи відпустка працівнику не надавалась. У «розрахунковій відомості заробітної плати за 12.2018 р.» працівнику проведено нарахування заробітної плати за фактично відпрацьований час у розмірі 427,50 грн. Виплату належних звільненому працівнику коштів в сумі 344,14 грн. проведено 10 січня 2019 року по відомості на виплату готівки за № 01 за грудень 2018 року від 10.01.2019 року. Компенсація за невикористану відпустку не виплачена. Дане порушення також має місце по відношенню до працівників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Порушуються вимоги п. 1 ПКМУ № 442 «Про Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці». Не проведена атестація робочого місця за умовами праці на робочому місці кухаря, який працює біля плити, працівникам яких передбачено право на щорічну додаткову відпустку відповідно Додатку 1 (розділу XXXIII "Загальні професії в усіх галузях господарства"), затвердженого Постановою КМУ №1290 від 17.11.1997 р. (із змінами), що є порушенням вимог ст.13 ЗУ «Про охорону праці» та пункту 4 «Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці», затвердженого постановою КМУ від 01.08.1992р. № 442 (із змінами). На зазначеній посаді працюють працівники ОСОБА_8 та ОСОБА_7 (прийняті на роботу за трудовими договорами від 01.02.2019 року та наказом від 01.02.2019 року за № 1К).

Разом з тим, суддя місцевого суду розглядаючи дану справу з`ясував, що згідно з протоколом серії № ПЛ3688/584/АВ/П/ПТ від 14.03.2019 року, адміністративне правопорушення вчинено в період з 12.03.2019 року по 13.03.2019 року. На момент розгляду справи ( 20.06.2019 року) закінчилися строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 ч.2 КУпАП, на підставі цього провадження по справі закрито.

Не погоджуючись з вказаним рішенням місцевого суду захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Бублик О.І. подав апеляційну скаргу, в якій просить виключити із постанови суду першої інстанції будь-яке посилання суду на наявність будь-якої вини у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення з боку ОСОБА_1 , надати правову оцінку діям перевіряючої ОСОБА_9 .

Обгрунтовуючи свої вимоги в апеляційній скарзі зазначає, що постанова суду порушує законні права та інтереси ОСОБА_1 , оскільки в мотивувальній частині постанови зазначено про вину та склад адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 в той час коли вина її не доведена.

Заслухавши пояснення захисника Бублика О.І. на підтримання апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Положення ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 38 КУпАП передбачає, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті.

З врахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що суд з врахуванням зазначених вище положень КУпАП та того, що на час розгляду справи сплинув строк накладення адміністративного стягнення, виніс обґрунтовану постанову про закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Виходячи з аналізу положень ст.ст. 1, 7, 245 та п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП прихожу до висновку, що в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю без з`ясування обставин, передбачених ст. 280 КУпАП, в тому числі і встановлення винуватості особи у вчинені конкретного правопорушення.

Дані положення узгоджуються і із вимогами ст. 284 КУпАП, відповідно до яких по справі про адміністративне правопорушення орган/посадова особа/ виносить одну із таких постанов: 1/ про накладення адміністративного стягнення; 2/про застосування заходів впливу; та 3/ про закриття справи.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що суддя при винесенні постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з закінченням строку накладення стягнення не мав права давати оцінку доказам по справі, а тим паче не мав права давати оцінку правомірності чи неправомірності проведення перевірки підприємства контролюючим органом, зокрема законність проведення перевірки Державної служби України з питань праці.

Відповідно до ст. 294 КУпАп за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

В апеляційній скарзі та в судовому засіданні апеляційної інстанції захисник ОСОБА_1 - адвокат Бублик О.І. просить лише виключити з постанови суду першої інстанції посилання суду на наявність будь-якої вини з боку ОСОБА_1 та надати правову оцінку діям перевіряючої ОСОБА_9 під час збирання доказів провини ОСОБА_10 .

Виключення з рішення суду будь-яких висновків неможливі без скасування або зміни судового рішення, а тому за відсутності вимоги апеляційної скарги про скасування чи зміну постанови суду, апеляційний суд не може задовольнити апеляційну скаргу.

Приймаючи до уваги, що апеляційний розгляд проводиться за апеляційною скаргою та в межах її вимог, апеляційний суд доходить до висновку, що апеляційна скарга захисника Лур`є Ю.В. - адвоката Бублика О.І. задоволенню не підлягає.

Керуючись п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 . - адвоката Бублика О.І. залишити без задоволення.

Постанову судді Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 20 червня 2019 року про закриття провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 41 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.П.Томилко.