Справа № 584/291/19
Провадження № 3/584/108/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2019 м. Путивль

Суддя Путивльського районного суду Сумської області Токарєв С.М., за участю прокурора Погосян П.А., особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянувши матеріали, які надійшли від Управління захисту економіки в Сумській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, 30.04.1987 року народженя, РНОКПП НОМЕР_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, працюючої на посаді начальника відділу "Путивльського бюро правової допомоги" Сумського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

за ч.1 ст.172-6 КУпАП, встановив:

Згідно матеріалів справи ОСОБА_1 працюючи на посаді начальника відділу "Путивльського бюро правової допомоги" Сумського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги та будучи, відповідно до ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб'єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ст. 45 вказаного Закону, без поважних причин, маючи всі необхідні можливості, несвоєчасно, а саме 02.04.2018 року подала декларацію осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 р., чим вчинила адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-6 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, визнала, однак не погодилася з обставинами вчинення правопорушення, викладеними у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП. Додатково пояснила, що 23.03.2018 заповнила та подала декларацію осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, при цьому 02.04.2018, маючи намір подати уточнену декларацію, виявила, що її декларація збережена як чернетка. Після цього, 02.04.2018 вона заповнила та подала декларацію осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 р. заново. Умислу на неподання декларації у нього не було. Розкаюється у скоєному.

Прокурор Погосян П.А. обставини, викладені у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення, підтримав, зазначив про наявність в діях ОСОБА_1 ознак діяння, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, яка визнала свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, з'ясувавши думку прокурора Погосян Н.А. та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 25 травня 1998 року «Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, пов'язані з корупцією» роз'яснено, що у справах даної категорії суди повинні забезпечувати своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне дослідження всіх обставин, передбачених ст.ст. 247, 280 КУпАП. При цьому необхідно особливу увагу звертати на те, чи мало місце правопорушення, за яке особа притягується до відповідальності, чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною в його вчиненні, чи належить вона до суб'єктів вказаного правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, ч. 1 ст.172-6 КУпАП передбачена відповідальність за несвоєчасне подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до вимог ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо припускала настання цих наслідків.

Аналіз вказаних норм приводить до висновку, що склад правопорушення за ч.1 ст.172-6 КУпАП є формальним, обов'язковим елементом його об'єктивної сторони є умисна дія, тобто умисне несвоєчасне подання електронної декларації, а тому, орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення та прокурор, що приймає участь в розгляді таких протоколів судом, зобов'язані довести суду наявність в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності за вчинення цього адміністративного правопорушення, умислу на несвоєчасне подання електронної декларації.

Крім того, згідно з п.2 роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (надалі - ВССУ) «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов'язані з корупцією» вих. № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року, під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв'язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо; суб'єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності. Крім того, на умисну форму вини, а також наявність відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи, чи інтересу третіх осіб, як на обовязкові ознаки корупційного правопорушення також звертає увагу Конституційний Суд України в рішенні від 06.10.2010 року (справа №1-27/2010).

Граничним терміном подачі декларації для ОСОБА_1 був термін, визначений законом до 01.04.2018.

За даними Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функції держави або місцевого самоврядування, декларація особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік ОСОБА_1 подана до Реєстру 02.04.2018.

Однак, за даними Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функції держави або місцевого самоврядування 23.03.2018 ОСОБА_1 заповнила декларацію осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік та натиснула кнопку «Подати документ», але не підтвердила дану дію накладанням ЕЦП. Ці ж обставини підтвердила і сама ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснивши, що вважала, що подала декларацію натиснувши кнопку «Подати документ» та дізнавшись 02.04.2018 р. що її декларація не подана, заповнила та подала її заново.

Суд бере до уваги доводи ОСОБА_1, про те, що у неї не було умислу на несвоєчасне подання декларації, оскільки остання за її словами намагалася подати вчасно декларацію та вважала, що подала її. В матеріалах справи відсутні будь-які відомості, які б спростовували вказані показання ОСОБА_1, тобто не доведено що в останньої був умисел на несвоєчасне подання електронної декларації, оскільки дізнавшись 02.04.2018 про відсутність своєї декларації в Єдиному державному реєстрі декларацій, ОСОБА_1 відразу заповнила та подала її.

Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП повністю підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 28 лютого 2019 року № 104/2019, в якому зазначено обставини вчинення правопорушення ОСОБА_1 (а.с.1-8), відомостями про послідовність дій користувача «Єдиний Державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчинила ОСОБА_1 (а.с.12-16) та іншими матеріалами справи.

Обставиною, що пом'якшує покарання, суд визнає щире каяття, відсутність умислу приховати свій майновий стан, відсутність настання будь-яких негативних наслідків суспільним або державним інтересам.

Обставин, що обтяжують відповідальність, судом не встановлено.

Водночас, вирішуючи питання щодо можливості накладення стягнення на ОСОБА_1 за вчинення даного адміністративного правопорушення, суд приймає до уваги положення ст. 22 КУпАП, які вказують, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення, суд може звільнити порушника від адміністративної відповідальності та обмежитися усним зауваженням.

При цьому, у кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Будь-яких застережень щодо неможливості застосування до окремих складів адміністративних правопорушень положень ст.22 КУпАП закон не містить.

Таким чином, враховуючи обставини справи, те, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася, є особою молодого віку, беручи до уваги суб'єктивне ставлення ОСОБА_1 до вчиненого, а саме те, що вона не мала на меті умисно приховати свій майновий стан, щиро розкаялася у вчиненому, дане правопорушення не потягло настання будь-яких негативних наслідків суспільним або державним інтересам, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності через малозначність вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Відповідно до ст.284 КУпАП при оголошенні усного зауваження, органом (посадовою особою), який уповноважений розглядати справу, виноситься постанова про закриття справи.

Керуючись ст.ст. 10, 22, 33, 172-6 ч.1, 245, 251, 280, 283, 284 КУпАП, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 13 від 25 травня 1998 року «Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, пов'язані з корупцією», суд,-

постановив:

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ст.172-6 ч.1 КУпАП, згідно ст. 22 КУпАП за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Путивльський районний суд Сумської області і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя С.М.Токарєв