Справа №463/1202/19
Провадження №3/463/378/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2019 року м. Львів

Суддя Личаківського районного суду м. Львова Стрепко Н.Л., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, потерпілого ОСОБА_2, розглянувши обєднані судом в одне провадження адміністративні матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, за вчинення правопорушень, передбачених, ст. 124, ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 11 лютого 2019 року о 17 год. 55 хв. на вул. Галицькій, 18 у м. Львові-Винниках, керував автомобілем НОМЕР_1, у стані алкогольного спяніння, огляд на стан спяніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився у КНП КЛШМД за адресою: м. Львів, вул. Миколайчука, 9, результат токсикологічного дослідження №1126, відповідно до якого в крові ОСОБА_1 виявлено 1,66 проміле алкоголю, чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 11 лютого 2019 року о 17 год. 55 хв. на вул. Галицькій, 18 у м. Львові-Винниках, керував автомобілем НОМЕР_1, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на припаркований автомобіль НОМЕР_2, при ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п.2.3б., 13.1 Правил дорожнього руху.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому заперечив та пояснив, що транспортним засобом керував не він, а ОСОБА_3, яка і вчинила ДТП.

Потерпілий ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що вікна автомобіля, власником якого є ОСОБА_1, затемнені, тому він не бачив, хто керував транспортним засобом.

Заслухавши пояснення учасників справи, оглянувши матеріали справи, вивчивши наявні у ній докази, суд приходить до наступного.

Пунктом 2.9а Правил дорожнього руху встановлено, що водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог ч. 1, 6, 7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоровя України 9 листопада 2015 року за № 1452/735 за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан спяніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, зокрема, запису з камер відеоспостереження патрульних, під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 поводився агресивно, висловлювався нецензурною лайкою. Однак в кінцевому результаті він погодився пройти огляд на виявлення стану алкогольного спяніння в медичному закладі, що стверджується результатом токсикологічного дослідження КНП КЛШМД №1126 від 12 лютого 2019 року, відповідно до результатів якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного спяніння, рівень алкоголю 1,66 проміле.

Беручи до уваги наявні у матеріалах справи докази, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №141400 від 11 лютого 2019, результат токсикологічного дослідження КНП КЛШМД №1126 від 12 лютого 2019 року, відповідно до якого в крові ОСОБА_1 виявлено 1,66 проміле алкоголю, поясненнями свідка ОСОБА_4, даними на місці вчинення правопорушення, суд приходить до висновку, що у діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, суд не бере до уваги пояснення ОСОБА_1 в частині того, що керування транспортним засобом здійснював не він, а ОСОБА_3, оскільки, як вбачається з представленого запису з камер відеоспостереження патрульних, остання на місці вчинення ДТП заявила, що є адвокатом та діє як представник ОСОБА_1 та не вказувала, що вона особисто здійснювала керування транспортним засобом.

Окрім цього, з запису камер відеоспостереження патрульних вбачається, що свідок ОСОБА_4 давала покази про те, що бачила як ОСОБА_1 вийшов з автомобіля з місця водія.

До того ж, ОСОБА_1 погодився пройти на огляд на визначення стану алкогольного спяніння, пояснивши в суді, що працівники поліції вилучили в нього посвідчення водія. Однак суд розцінює такі дії ОСОБА_1 як визнання вчиненого ним на місці правопорушення та намагання уникнути відповідальності в подальшому.

Крім того, ОСОБА_1 вміняється вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що автомобіль НОМЕР_1, який був учасником ДТП, належить йому на праві власності та він готовий відшкодувати потерпілому ОСОБА_2 заподіяну шкоду.

Відтак вина ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №141400 року, схемою місця ДТП від 11 лютого 2019 року, письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_2, даними на місці вчинення правопорушення.

Вивчивши матеріали справи суд вважає, що в діях ОСОБА_1 є склад правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Враховуючи вищенаведене, характер вчинених правопорушень, особу правопорушника, а також тяжкість скоєного, вважаю, що ОСОБА_1 необхідно обрати адміністративне стягнення в межах санкції статті, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Окрім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно з п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 384,20 грн.

Керуючись ст.ст. 22, 36, 124, ч. 1 ст. 130, 283, 284, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та обрати йому покарання у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. (триста сорок гривень); адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та обрати йому покарання у виді адміністративного штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. (десять тисяч двісті гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення остаточно накласти на ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, адміністративне стягнення у виді адміністративного штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. (десять тисяч двісті гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в користь держави судовий збір в розмірі 384,20 грн. (триста вісімдесят чотири гривні двадцять копійок).

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через пятнадцять днів з дня вручення йому даної постанови, а в разі її оскарження - не пізніш як через пятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у визначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання, а штраф стягується у подвійному розмірі, тобто становитиме 20 400 гривень.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Личаківський районний суд м. Львова.

Суддя: Стрепко Н.Л.