П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.01.2019 Справа №607/24789/18

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Вийванка О.М.

при секретарі с/з ОСОБА_1

за участю

прокурора Штурма Н. В.

особи, яка притягується до адміністративної

відповідальності ОСОБА_2

розглянувши матеріали, що надійшли з Тернопільського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, має на утриманні троє неповнолітніх дітей, раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася,

за ч. 2 ст. 172 - 6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області одержано з Тернопільського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України для розгляду матеріали про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як вбачається із протоколу №0900228 про вчинення адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією від 27 листопада 2018, ОСОБА_2 перебуваючи на посаді слідчого слідчого відділу Тернопільського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області, будучи відповідно до п. п. «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» та примітки до ст. 172-6 КУпАП, суб'єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення встановленого десятиденного строку, не повідомив НАЗК про суттєві зміни у майновому стані, з моменту отримання ним доходу в розмірі 108 832,80 грн., що перевищував 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 80 000 гривень, встановлених на 1 січня 2017 року, в порушення вимог ч. 2 ст. 52 Закону, без поважних причин, в установлений законом термін, тобто за період з часу з 28.10.2017 року по 06.11.2017 року, не повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції (далі - НАЗК) про суттєві зміни у своєму майновому стані, чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, відповідальність за вчинення якого передбачена частиною 2 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_2 вину у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП не визнав, посилаючись на ті обставини, що він не є субєктом вказаного адміністративного правопорушення. Також, ним було подано е-декларацію в день звільнення, а тому в його діях відсутній умисел на неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни в майновому стані.

Прокурор в судовому засіданні просить притягнути ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності та накласти адміністративне стягнення, так як вважає, що в його діях наявний склад адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_2 згідно із наказом начальника ГУНП в Тернопільській області № 296 о/с від 09.12.2016 призначено на посаду слідчого слідчого відділу Тернопільського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області.

Згідно із статтею 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до п. 9 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, пов'язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до пункту 13 статті 1 Закону, суб'єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов'язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

ОСОБА_2 29.09.2017 подав е-декларацію перед звільненням, тобто станом на 29.09.2017 він був зареєстрований у Реєстрі та мав персональний електронний кабінет суб'єкта декларування після реєстрації на сайті НАЗК.

Наказом Головного управління Національної поліції в Тернопільській області від 29.09.2017 № 251 о/с ОСОБА_2 звільнено зі служби в поліції з 29.09.2017 відповідно до п.2 ч. 1 ст.77 (через хворобу) Закону України «Про Національну поліцію».

Відповідно до ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями. Особи, які припинили діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3, зобовязані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Тобто, на момент звільнення ОСОБА_2 в нього був передбачений обовязок податидекларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями наступного року після припинення діяльності.

Як вбачається із листа Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, ОСОБА_2 був перерахований на його особовий рахунок, відкритий у Приватбанку, 27 жовтня 2017 року в розмірі 107 203,73 грн.

Згідно із частиною другою статті 52 Закону України «Про запобігання корупції» у разі суттєвої зміни у майновому стані субєкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений субєкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобовязаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Порядок інформування Національного агентства про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента, а також про суттєві зміни у майновому стані визначаються Національним агентством (ч. 3 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції»).

Відповідно до пункту 5 ч. 1 ст. 12 Закону, Національне агентство з метою виконання покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належать до його компетенції, обов'язкові для виконання нормативно-правові акти. Нормативно-правові акти Національного агентства підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів, що зазначено у ч. 5 ст. 12 Закону.

Рішенням Національне агентство від 10.06.2016 № 2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» визначено, що система подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, на першому етапі розпочинає свою роботу з 01.09.2016 для службових осіб, які станом на 01.09.2016 займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище. Повідомлення про суттєві зміни в майновому стані суб'єкта декларування подаються службовими особами, які станом на 01.09.2016 чи пізніше цієї дати займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище. На другому етапі розпочинає свою роботу з 01.01.2017 для всіх інших суб'єктів декларування передбачених Законом.

Відповідно до пункту 6 розділу 11 Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Реєстру, затвердженого рішенням НАЗК від 10.06.2016 № 3, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за № 959/29089, суб'єкти декларування письмово повідомляють НАЗК про суттєві зміни у своєму майновому стані відповідно до частини другої статті 52 Закону шляхом подання відповідного електронного повідомлення до Реєстру через власний персональний електронний кабінет у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна.

Зазначене електронне повідомлення подається шляхом заповнення відповідної електронної форми на веб-сайті Реєстру відповідно до технічних вимог до форми. Згідно з пунктом 2 розділу II зазначеного вище Порядку, повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб'єкта декларування подається через мережу Інтернет з використанням програмних засобів Реєстру у власному персональному електронному кабінеті суб'єкта декларування після реєстрації в Реєстрі.

Пунктом 4 передбачено, що інформація, включена в повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб'єкта декларування, повинна бути також відображена в декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно з ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21.12.2016 № 1801-VIII, установлено з 1 січня 2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 1600 гривень, тобто на час набуття у власність (придбання) рухомого майна ОСОБА_3, 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб складало - 80000 гривень.

Як вбачається із відомостей, які вказані у публічній частині інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», ОСОБА_2, 26.03.2018 р. було подано декларацію за 2017 рік після звільненням, у якій було відображено дохід в розмірі 107 203,73 грн., які було зараховано на рахунок ОСОБА_2 27 жовтня 2017 року.

Таким чином, ОСОБА_2 вказував у декларації після свого звільнення, яку подав 26.03.2018, загальну суму отриманого доходу, в тому числі і того, який перевищує поріг у 50 мінімальних прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на 1 січня 2017 року, повідомив НАЗК про сукупний грошовий дохід, у який була включена сума нарахованого доходу в розмірі 107 203,73 гривень.

Як вбачається із розяснення щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю, затверджено Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції 11 серпня 2016 р. № 3, в яке було внесені зміни рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції №118 від 02.02.2018, де доповнено п. 64-1 в якому зазначено, особи, які припинили діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування (інші особи, які зобовязані подавати декларацію відповідно до Закону) є субєктами декларування, які згідно з положеннями частини другої статті 52 Закону у разі суттєвої зміни в їх майновому стані зобовязані письмово повідомити про це Національне агентство. Тобто, якщо суб`єкт декларування припинив виконувати функції держави або місцевого самоврядування у серпні 2016 року, а декларацію особи, яка припинила відповідну діяльність, подав в лютому 2017 року, то обов`язок у такого суб`єкта декларування подавати повідомлення про суттєві зміни в майновому стані припинився після подання декларації особи, яка припинила виконувати функції держави або місцевого самоврядування.

Таким чином, на момент звільнення ОСОБА_2 з посади, та отримання ним доходу 27.10.2017, порядок повідомлення про суттєві зміни в майновому стані у разі припинення діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, а також обовязок такого повідомлення, не були чітко прописані та зазначені в Законі, а також не було відповідного розяснення Національного агентства з питань запобігання корупції.

Вищевказані розяснення було затвердженні рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції №118 від 02.02.2018.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, а в даному випадку про адміністративне корупційне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов'язаний з'ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції» або, з огляду на час вчинення правопорушення чи розгляду в суді, Законом України «Про запобігання корупції»; чи є особа винною в його вчиненні, отже чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Частиною 2 ст. 172-6 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані.

Субєктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи не прямого умислу, вчинення діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

При цьому діяння, передбачені ст. 172-6 КУпАП, є діяннями з формальним складом, які можуть бути вчинені тільки умисно.

Держава перед застосуванням каральних заходів щодо правопорушників зобовязана перш за все створити умови для належного виконання особою своїх обовязків, в даному випадку прийняття чітких законів (підзаконних нормативно-правових актів), які б не підлягали двухзначному трактуванню, створенню і належному веденню електронного реєстру. Покарання не повинно бути застосованим до особи за наявності формальних підстав правопорушення, та повинно бути відповідним вчиненому діянню з урахуванням усіх обставин (субєктивних та обєктивних ознак).

Статтею 62 Конституції Українивстановлено презумпцію невинуватості. Обов'язок встановлення всіх обставин умовного правопорушення та доведення вини особи покладається на сторону обвинувачення. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Конвенції кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 06.10.2010, справа 1-27/2010, з обєктивної сторони корупційне правопорушення характеризується також наявністю відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи, чи інтересу третіх осіб, яким субєкт правопорушення мав керуватися при його вчиненні.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі "Вєренцов проти України" від 11 квітня 2013, відповідальність за порушення встановленого порядку не може наступати, якщо зазначений порядок не було достатньо чітко встановлено внутрішнім законодавством. У разі браку чітких та передбачуваних законів, що встановлюють певні правила, покарання осіб за порушення неіснуючого порядку, суперечить принципу "ніякого покарання без закону", що закріплений у ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи викладені обставини, суд звертає увагу на те, що рішенням ЄСПЛ, від 14 жовтня 2010 року, у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов'язків осіб, національні органи зобов'язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Відповідно до ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Крім вище викладеного, суд вважає за необхідне зазначити, що суб'єктивна сторона зазначеного правопорушення характеризується наявністю вини виключно у формі умислу, а вчинення такого діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності, тому для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, суд мав отримати докази того, що останній усвідомлював суспільну небезпечність неповідомлення (несвоєчасного повідомлення) про суттєві зміни в майновому стані, передбачала можливість настання негативних наслідків - неможливості здійснення фінансового контролю з боку держави, та бажала настання таких наслідків (прямий умисел), або байдуже ставилася до їх настання чи свідомо допускала їх настання.

З урахуванням вище наведеного, суддя вважає, що справді за викладених умов ОСОБА_2 не усвідомлював необхідність подання повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, а тому в його діях відсутній умисел.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи те, що матеріалами адміністративної справи не доведено умислу ОСОБА_2 на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, тому вважаю, що адміністративне провадження відносно нього підлягає закриттю на підставі ч. 1 п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись статтями ст. 172-6, п. 1 ч. 1 ст. 247, 283, 284 КУпАП України, -

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_2, до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172 - 6 КУпАП, закрити на підставі ч. 1 п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Головуючий суддяОСОБА_4