П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.03.2019 cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Примаченко В. О. розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, пенсіонера, одруженого, учасника бойових дій, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, до адміністративної відповідальності не притягувався

на підставі ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

28.11.2018 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшов адміністративний матеріал про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

22.11.2018 року щодо ОСОБА_1 поліцейським СРПП № 2 Білоцерківського ВП складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, відповідно до якого ОСОБА_1 «22.11.2018 року о 01 год. 23 хв. в м. Біла Церква по вул. Я.Мудрого, 2 керував транспортним засобом «DODGE GRAND CARAVAN» з явними ознаками алкогольного спяніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил Дорожнього руху України.».

В судове засідання ОСОБА_1 зявився, свою вину у вчиненні правопорушення не визнав, та пояснив, що не керував автомобілем в стані алкогольного спяніння, він повертався додому з похорону, його зупинили працівники поліції та повідомили йому, що він в стані алкогольного спяніння та запропонували пройти огляд на стан спяніння на місці зупинки, однак він відмовився, оскільки працівники поліції на його вимогу не надали сертифікат відповідності технічного засобу. Пройти огляд на стан спяніння в медичному закладі не пропонували та не надали жодного направлення до найближчого закладу охорони здоровя, як передбачає Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої наказом МВС України № 1452/735 від 09.11.2015 року.

Вирішуючи питання про винуватість чи невинуватість ОСОБА_1 суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог п. 12 розділу № 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої наказом МВС України № 1452/735 від 09.11.2015 року, який передбачає, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоровя. Згідно з п. 8 розділу ІІ Інструкції форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції, тобто встановленого зразка.

В матеріалах справи містяться письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які підтвердили факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі. З метою перевірки пояснень ОСОБА_1, дані свідки неодноразово викликалися до суду, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, однак в судове засідання не зявились. Переглянуті в судовому засіданні відеозаписи не містять даних щодо викладених в протоколі обставин. А тому, твердження ОСОБА_1 про те, що працівники поліції не надали на його вимогу сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, відповідно до п. 5 розділу ІІ Інструкції та, що йому не було надано направлення на огляд до найближчого закладу охорони здоровя встановленого зразка, матеріалами справи не спростовані.

Крім того, суд бере до уваги, що протокол складено з порушенням вимог ст. 266 КУпАП. Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Відповідно до ч. 7 ст. 266 КУпАП у разі відсторонення особи від керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном можливість керування цим транспортним засобом, річковим або маломірним судном надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія (судноводія) відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном. Як вбачається з матеріалів справи, в матеріалах відсутні будь-які докази щодо відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, вилучення транспортного засобу або передачі його для керування уповноваженій водієм особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії, що у сукупності з викладеними вище обставинами викликає сумнів, щодо перебування його у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

З огляду на усі вищевказані обставини, виходячи з положень ст. 61 Конституції України, відповідно до якої, юридична відповідальність має індивідуальний характер, керуючись верховенством права та презумпцією невинуватості, закріпленої в положеннях ст. 62 Конституції України, суд приходить до висновку , що в матеріалах відсутні докази складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, справа щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутністю в його діях складу правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 61,62 Конституції України, ст. ст. 221, 245, п.1 ст. 247, 256, 266, 283, 284 КУпАП та відповідно до ч.1 ст. 130 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративну справу щодо ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд.

СуддяОСОБА_4