ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №568/1465/18

Провадження № 3/568/3/19

04 січня 2019 р. м.Радивилів

Суддя Радивилівського районного суду Рівненської області Панчук М.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України,

за ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Як вбачається із протоколу ІІ № 0006143 від 14.10.2018 р., 14.10.2018 року о 01 год. 15 хв. 434 км. а/д Київ-Чоп ОСОБА_1 проводив господарську діяльність з надання послуг з перевезення пасажирів на таксі, транспортний засіб «Mitsubishi Canisma», н.з. TJE 16868, без державної реєстрації як субєкта господарювання.

ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, хоча повідомлявся належним чином про день та час розгляду справи в суді.

За наведених обставин, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності правопорушника на підставі наявних матеріалів, що відповідає положенню ст. 268 КУпАП.

Суд, дослідивши матеріали справи, а саме: протокол серії ІІ №0006143, в якому ОСОБА_1 відмовився від дачі пояснень і підпису в протоколі також від отримання самого протоколу (а.с.2), фотокопій (а.с.3), прийшов до наступного.

Відповідальність за ч. 1ст. 164 КУпАП настає за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Норма ст. 164 КУпАП носить бланкетний характер, оскільки в наведеній диспозиції відсилає до закону, що регулює певні види господарської діяльності, тому в протоколі про адміністративне правопорушення має зазначатися відповідна норма спеціального закону, який регламентує господарську діяльність, що потребує ліцензування або державну реєстрацію суб'єкта господарювання.

Аналогічна правова позиція щодо обставин, за яких дії особи можуть бути визнані підприємницькою діяльністю, була висловлена Верховним Судом України у п. 4 Постанови Пленуму від 25.04.2003 р. №3 "Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності", де зазначено, що під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб'єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов'язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Згідно ч. 1 ст. 3 ГК України під господарською діяльністю розуміється діяльність субєктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Відповідно ст. 42 ГК України підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Згідно п. 14.1.36 ст.14 ПК України господарська діяльність діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, окрім усіх необхідних реквізитів, має бути обов'язково зазначено місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, він не відповідає вимогам ст.256КУпАП (відсутність посилання на норми закону, який регламентує господарську діяльність, що потребує ліцензування або державну реєстрацію суб'єкта господарювання). На фотокопіях, доданих до матеріалів справи не можна ідентифікувати номерний знак транспортного засобу, так само як і особу правопорушника, відсутні пояснення свідків.

Окрім того, працівникам управління Укртрансбезпеки у Рівненській області виявлено одиничний епізод, а доказів систематичності вчинення ОСОБА_1 аналогічних дій не менше трьох разів впродовж року матеріали справи не містять.

Таким чином, під час розгляду справи встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам КУпАП, а решта матеріалів провадження не містять доказів, які об'єктивно підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

За таких обставин відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю в звязку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ч. 1 ст. 164, 283 - 284 КУпАП,-

постановив:

провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Радивилівський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Суддя М.В.Панчук