ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
24 жовтня 2019 рокуСправа №: 697/487/19
Номер провадження 3/695/1178/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2019 рокум. Золотоноша

Суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Середа Л.В., розглянувши заяву судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області Русакова Г.С. про самовідвід по розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за ч. 2 ст. 172-6 та ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, -

В С ТА Н О В И В:

До Канівського міськрайонного суду Черкаської області надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення за №697/487/19 відносно ОСОБА_1 , якому інкримінується вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 172-6 та ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказана справа була передана на розгляд судді Русакову Г.С.

До початку розгляду вказаного провадження суддя Русаков Г.С. заявив самовідвід, який мотивований тим, що дружина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , Гулака ОСОБА_2 працювала довгий час секретарем судового засідання в Канівському міськрайонному суді в безпосередньому підпорядкуванні судді Русакова Г.С.

На думку судді Русакова Г.С. вказана обставина може викликати сумніви у суспільстві щодо його неупередженості при розгляді матеріалів зазначеної вище справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , а тому, з метою забезпечення неупередженості та об`єктивності при розгляді вказаного провадження, з врахуванням практики ЄСПЛ, зокрема рішення від 09.11.06 року у справі «Білуха проти України», від 28.10.1998 року у справі «Ветштан проти Швейцарії», вважає, що його необхідно відвести від розгляду даної справи.

Постановою апеляційного суду Черкаської області від 05.06.2019 року матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-6, ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, щодо ОСОБА_1 передано на розгляд до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області, для розгляду заяви про самовідвід судді Русакова Г.С..

Вирішуючи заяву про самовідвід судді суддя врахував наступне.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Таким чином, об`єктивність розгляду справи, а отже вирішення її на основі суворого додержання законності забезпечується її розглядом суддею, щодо якого відсутні сумніви, у тому числі у стороннього спостерігача, в його неупередженості та безсторонності.

Із змісту вказаної заяви судді Русакова Г.С. вбачається, що дружина особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ОСОБА_3 працювала довгий час секретарем судового засідання в Канівському міськрайонному суді в безпосередньому підпорядкуванні судді Русакова Г.С.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді останній заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Згідно з п. 12 висновку N 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету міністрів Ради Європи "Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів" від 01.01.2001 незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При постановленні судових рішень щодо сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але і з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Одним із елементів довіри суспільства, в тому числі і учасників процесу до суду, є довіра складу суду вирішувати спір, що унеможливить в подальшому сумніватись у винесенні справедливого, законного та об`єктивного рішення суду.

У п. п. 49, 50, 52 рішення Європейського суду з прав людини "Білуха проти України" від 09.1 1.2006 (заява N 33949/02) зазначається, що наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного.

Стосовно об`єктивного критерію слід визначити, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про безсторонність судді. Це означає, що при вирішенні тою, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обгрунтованими.

У пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про незалежність судової влади" N 8 від 13.06.2007 р. наголошується, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Відповідно до и. п. 1, 2. 6 ч. 7 ст. 56 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддя зобов`язаний, зокрема: справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів; виконувати вимоги та дотримуватися обмежень, установлених законодавством у сфері запобігання корупції.

У той же час, у Кодексі України про адміністративні правопорушення відсутні норми, що регулюють підстави та порядок відводу (самовідводу) судді. Разом з тим відсутність в Кодексі України про адміністративні правопорушення правової регламентації процедури відводу або самовідводу судді не звільняє професійного суддю від виконання ним основного обов`язку по неупередженому розгляду справ. При цьому діючі Кримінальний процесуальний кодекс України. Цивільний процесуальний кодекс України, Кодекс адміністративного судочинства України передбачають відвід (самовідвід) судді, а тому в даному випадку є необхідність у застосуванні аналогії права.

Діюче законодавство України не передбачає заборону на застосування процесуальних норм за аналогією, якщо мета їх застосування направлена на здійснення провадження в справах про адміністративні правопорушення на основі суворого додержання законності, в силу вимог ст. 7 КУпАП.

Оскільки питання відводу судді чинним КУпАП не врегульоване, суд керується п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, відповідно до якого наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді є обставиною, що виключає участь судді в кримінальному провадженні.

З огляду на викладене, для уникнення сумнівів щодо неупередженості судді в очах стороннього спостерігача, забезпечення дотримання вимог суддівської етики, а також з урахуванням принципу процесуальної економії (звільнення від невиправданих формальностей і процедур) суд приходить до висновку про необхідність задовольнити заявлений самовідвід головуючого у зазначеній справі про адміністративне правопорушення.

Разом з тим слід відмітити й те, що вказаною вище постановою суду матеріали даної справи були направлені до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області для вирішення заяви судді про самовідвід. Із матеріалів справи вбачається, що в Канівському міськрайонному суді Черкаської області неможливо утворити склад суду для судового розгляду матеріалів даної справи, а тому суддя приходить до висновку про необхідність направити дану справу до Черкаського апеляційного суду, для визначення підсудності розгляду матеріалів даної справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.,ст. 7, 245, 248, 257, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву про самовідвід судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області Русакова Г.С. по справі №697/487/19 про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , передбачених ч. 2 ст. 172-6 та ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, - задовольнити.

Направити матеріали справи №697/487/19 (номер провадження 3/695/1178/19) про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-6 та ч. 2 ст. 172-6 КУпАП відносно ОСОБА_1 до Черкаського апеляційного суду для визначення підсудності.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Середа Л.В.