Справа № 351/1846/19
Провадження № 33/4808/411/19
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Собко В. М.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2019 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності адвоката Ковалюка М.Г.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 25 вересня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого у АДРЕСА_1 , непрацюючого, громадянина України,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, а також стягнуто судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.,-

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що 27.07.2019р. о 03:15 год. ОСОБА_1 на 185 км. автодороги Н-10 керував транспортним засобом «Форд-Мондео» д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, освідчення проводилось за допомогою приладу «Драгер» у присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а отже такими своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою.

Зазначає, що матеріали справи не містять жодних допустимих даних про те, що саме він керував транспортним засобом Форд Мондео в стані алкогольного сп`яніння.

Вказує на те, що судом було проігноровано норму закону, відповідно до якої огляд водія на стан алкогольного сп`яніння здійснюється не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав його здійснення. У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом о 03 год. 15 хв., а згідно роздруківки з приладу Драгер тест здійснено о 06 год. 39 хв., що становить більше двох годин з моменту керування особою транспортним засобом, що свідчить про те, що огляд щодо нього відповідно до Інструкції вважається недійсним.

Звертає увагу на те, що суд у постанові суду посилається на те, що о 03 год. 15 хв. мала місце дорожньо-транспортна пригода за його участі, в якому були постраждалі та посилається на рапорт поліцейського ОСОБА_4 і витяг з ЄРДР. Вважає, що вказані обставини свідчать про те, що працівник поліції був зобов`язаний направити його для проходження відповідного огляду до медичного закладу на визначення стану алкогольного сп`яніння.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що слідчим його дійсно було направлено до медичної установи на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння. Відповідно до висновку медичного закладу від 27.07.2019 року, копію якого долучено до апеляційної скарги, він не перебував в стані алкогольного сп`яніння, оскільки ознак сп`яніння не виявлено. До суду першої інстанції ним не було подано даний висновок, оскільки його в наявності в нього не було.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі наголошує на тому, що поліцейський, який склад протокол про адміністративне правопорушення щодо нього не був очевидцем подій та спілкувався з ним близько о 05 год. 27.07.2019 року. Результат тесту приладу Драгер не підтверджує факт перебування його у стані сп`яніння на 03 год. 15 хв. 27.07.2019 року, оскільки вказаний тест було зроблено більш ніж через дві години, хоча весь цей час він спілкувався з працівниками поліції Снятинського ВП і їм нічого не заважало здійснити відповідний огляд на стан сп`яніння. А тому, рапорт поліцейського ОСОБА_4. не є належним та допустимим доказом, оскільки поліцейський є зацікавленою особою.

Про те, що він залишив місце ДТП нічим не підтверджено та за відповідною статтею кодексу України про адміністративні правопорушення до відповідальності він не притягався, а тому ставить під сумнів пояснення поліцейського ОСОБА_4 в поданому рапорті.

Долучені до матеріалів справи пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не є належними та допустимими доказами його вини у вчиненні даного адміністративного правопорушення, оскільки в поясненнях відсутні відомості про те, що дані особи попереджаються про кримінальну відповідальність за неправдиві покази, пояснення дані на попередньо заготовлених бланках та містять неправдиві дані щодо того, що ОСОБА_1 пройшов огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, хоча вони не були очевидцями його зупинки.

При прийнятті рішення суд зобов`язаний врахувати обставини надання первинних пояснень, які викликають довіру щодо їх достовірності.

ОСОБА_1 зазначає, що долучені до матеріалів справи відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції не доводять часу вживання ним пива та його об`єму, не містять даних щодо керування ним транспортним засобом та наявності стану алкогольного сп`яніння в момент керування транспортним засобом. Факт продування приладу Драгер після спливу двох годин з моменту керування транспортним засобом не свідчить про вину водія у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а що відбулось в проміжку часу двох годин ніким не встановлювалось.

Звертає увагу суду на те, що долучений до матеріалів справи витяг з ЄРДР не містить жодних доказів його вини та просить визнати матеріали адміністративної справи щодо нього неналежними та недопустимими доказами у справі.

Просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 неодноразово викликався до суду апеляційної інстанції та був належним чином повідомлений про розгляд справи в суді, однак не з`явився в судові засідання без поважних на то причин.

Зокрема, відповідно до рекомендованого повідомленого вручення поштового відправлення вбачається, що ОСОБА_1 23.10.2019 року був особисто повідомлений про розгляд справи в апеляційній інстанції, що підтверджується його власним підписом.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Ковалюк М.Г. в судовому засіданні апеляційної інстанції повністю підтримав доводи апеляційної скарги та просив постанову суду скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Просив розглянути справу без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки ОСОБА_1 у зв`язку із занятістю на роботі не має можливості з`явитися в судове засідання апеляційної інстанції і подальше відкладення розгляду апеляційної інстанції є безпідставним.

Вказував, що ОСОБА_1 повністю довіряє йому представництво своїх інтересів у суді апеляційної інстанції .

Враховуючи наведене, приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 , будучи неодноразово належним чином повідомлений про розгляд справи у суді апеляційної інстанції, не з`явився до суду, враховуючи, що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності в суді апеляційної інстанції не є обов`язковою та те, що його інтереси в суді представляє професійний адвокат, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі апелянта.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи ОСОБА_1 , викладені у апеляційній скарзі та доводи захисника адвоката Ковалюка М.Г., який повністю підтримав вимоги апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню і постанову суду необхідно залишити без змін, виходячи з наступного.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини адміністративного правопорушення, належним чином мотивував свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та призначив йому справедливе стягнення, яке відповідає особі правопорушника та характеру вчиненого правопорушення.

Постанова суду відповідає вимогам ст.283 КУпАП, і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дане правопорушення та прийняте по справі рішення.

Суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов до обґрунтованого висновку, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, повністю доведена матеріалами справи про адміністративне правопорушення, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №294400 від 27.07.2019р. та відеозаписами, які долучені до матеріалів протоколу.

Судом першої інстанції були досліджені подані до суду апелянтом заперечення, у яких він зазначив, що свою вину у вчиненому не визнає, оскільки 27.07.2019 року о 03:15 год. транспортним засобом «Форд-Мондео» д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння не керував, а освідчення за допомогою приладу «Драгер» проводилося о 06:39 год, що становить більше двох годин з моменту зупинки.

Судом були досліджені і подані заперечення адвокатом Ковалюком М.Г. в інтересах ОСОБА_1 в яких стверджується, що до матеріалів справи долучені неналежним чином оформлені документи, оскільки освідчення ОСОБА_1 за допомогою приладу «Драгер» проводилося зі спливом двогодинного терміну із моменту зупинки.

Суд першої інстанції, дослідивши матеріали адміністративної справи, та врахувавши інші достовірні факти, прийшов до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП повністю доведена.

Зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_1 вбачається, що суд першої інстанції прийшов до неправильного висновку про доведеність його вини у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки безпідставно послався на матеріали справи, які є неналежними та недопустимими доказами.

Апеляційний суд вважає вищевказані доводи неспроможними з наступних підстав.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №294400 від 27.07.2019 року ОСОБА_1 27.07.2019 року о 03:15 год. на 185 км. автодороги Н-10 керував транспортним засобом «Форд-Мондео» д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу Драгер в присутності двох свідків. Результат позитивний 1,25%, тест №3054, прилад Алкотест 6820, чим порушив вимоги п.2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою - поліцейським взводу №1 роти 1 батальйону УПП в Івано-Франківській області ДПП капралом поліції ОСОБА_4., з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП, протокол підписаний уповноваженою особою.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення власноручно підписаний особою, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , якому були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП та повідомлено про розгляд справи у суді м. Івано-Франківська.

У вказаному протоколі у графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 відмовився надати пояснення на підставі ст.63 Конституції України.

В протоколі вказані свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із зазначенням адреси їх місця проживання, що засвідчено їх особистими підписами.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.

Судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.

Вказаний відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

З вищевказаних відеозаписів вбачається, що після вчинення ОСОБА_1 дорожньо-транспортної пригоди, останній визнавав факт вживання ним алкогольних напоїв та керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, з власної волі погодився на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціального технічного засобу приладу Драгер в присутності двох свідків, погодився з встановленим результатом такого огляду та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у закладах охорони здоров`я.

Вищевказані дані відеозапису свідчать про безпідставність доводів апелянта про те, що він не погоджувався із результатами проведеного огляду, який засвідчив його перебування в стані алкогольного сп`яніння та вважав, що огляд на стан алкогольного сп`яніння слід було провести в закладах охорони здоров`я.

Апеляційний суд вважає неспроможними доводи ОСОБА_1 про те, що огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння був проведений працівниками поліції незаконно і його результати не можуть бути визнані допустимим доказом.

Відповідно до Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів вбачається, що огляд ОСОБА_1 проведений у зв`язку з виявленими ознаками, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, не виразне мовлення за допомогою приладу Драгер Алкотест 6820, ARНJ-0303. Результат огляду на стан сп`яніння був у ОСОБА_1 позитивний і показав 1.25 проміле з чим ОСОБА_1 був ознайомлений, про що свідчить його власноручний підпис. Зазначений огляд було проведено в присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про що свідчать їх особисті підписи.

Вищевказані дані щодо результату огляду повністю відповідають даним вказаним у роздруківки результату проведеного тестування на стан алкогольного сп`яніння, проведеного за допомогою приладу «Драгер» №3054 від 27.07.2019 року.

Апеляційний суд вважає, що вищевказаний висновок зроблений за допомогою технічного приладу Драгер Алкотест 6820 , містить необхідні дані, щодо особи, стосовно якої проводився огляд, часу та місця його проведення. Результат - роздруківки № 3054 приладу ARНJ-0303 про наявність 1.25проміле власноручно підписано ОСОБА_1 , що свідчить про те, що він був належним чином повідомлений про вказаний результат огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд неодноразово наголошував на тому, що згода водія з результатами огляду, який був проведений поліцейським з використанням технічних засобів, повинна бути оформлена належним чином, оскільки саме від наявності такої згоди залежить чи можливо допускати результати такого огляду в якості доказу по справі чи він буде визнаний недійсним, оскільки огляду на стан сп`яніння повинен бути проведений в закладах охорони здоров`я.

Оскільки, ОСОБА_1 повністю погодився із отриманим результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння, який було проведено поліцейським із застосуванням спеціальних технічних засобів, то у працівника поліції були відсутні правові підстави для направлення водія для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладах охорони здоров`я.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що жодних зауважень чи заяв з боку ОСОБА_1 на дії працівників поліції відеоматеріали та письмові матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає безпідставними доводи ОСОБА_1 про те, що огляд проведений працівниками поліції за допомогою технічного приладу Драгер Алкотест 6820 щодо визначення стану алкогольного сп`яніння є недопустимим доказом.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 та його захисника адвоката Ковалюка М.Г. про те, що результати вказаного огляду на стан алкогольного сп`яніння повинні бути визнані недопустимим доказом, оскільки огляд було проведено в порушення вимог ст.266 КУпАП за проміжком двох годин з моменту зупинення транспортного засобу.

Так, відповідно до вимог ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до ч.4 ст.266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Апеляційний суд вважає, що враховуючи, що ОСОБА_1 повністю погодився з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння проведеного поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу та повністю визнавав факт керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, у поліцейського були відсутні правові підстави, передбачені ст.266 КУпАП для здійснення огляду у закладах охорони здоров`я.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що двох годинний термін для проведення огляду водія на визначення стану алкогольного сп`яніння в закладах охорони здоров`я встановлений законодавцем з метою забезпечення отримання об`єктивного результату проведеного огляду на вміст алкоголю в крові особи, який після спливу двох годин значно знижується.

Відповідно до п.8 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858 8, у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я.

Апеляційний суд вважає, що вищевказана вимога інструкції спрямована на забезпечення об`єктивного та повного встановлення обставин дорожньо-транспортної пригоди з метою захисту права потерпілих на відшкодування заподіяної шкоди та притягнення до кримінальної відповідальності осіб, винних у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що порядок проходження огляду водіями на стан алкогольного сп`яніння встановлено ст.266КУпАП.

Зі змісту наданого ОСОБА_1 та його захисником адвокатом Ковалюком М.Г. копії листа старшого слідчого СВ Снятинського ВП Косівського ВП ГУ НП в Івано-Франківській області Малофій Г.М. та копії відповідного висновку щодо резулдьтатів медичного огляду №28 від 27.09.2019 року, який було проведено лікарем Снятинської ЦРЛ ОСОБА_6 вбачається, що водії ОСОБА_7 та ОСОБА_1 у відповідності до п.8 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції в межах досудового розслідування кримінального провадження були направлені до ССР «Снятинська районна лікарня» для з`ясування обставин, щодо наявності алкоголю в крові в результаті чого було встановлено, що на момент огляду у медичному закладі ознак сп`яніння у ОСОБА_1 не виявлено.

Вказані документи не спростовують висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, оскільки такий огляд у медичному закладі було проведено в межах відповідного кримінального провадження, на підставах, які не передбачені вимогами ст.266 КУпАП та після значного спливу часу з моменту керування транспортним засобом водієм ОСОБА_1

Апеляційний суд вважає, що в результаті перевірки доводів апеляції ОСОБА_1 та його захисника адвоката Ковалюка М.Г. не було встановлено порушень встановленого ст.266 КУпАП порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та приписів Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103.

Матеріали справи містять пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , з яких вбачається, що 27.07.2019 року о 06 год. 35 хв. вони були запрошені співробітниками патрульної поліції в якості свідків при проходженні ОСОБА_1 огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, результат якого показав 1,25% проміле, з показником приладу водій погодився, проїхати до медичного закладу для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому порядку водій відмовився, про що засвідчили власноручними підписами.

З долучених до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписів з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції вбачається, що вищевказані свідки дійсно були присутні під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав вищевказані відеозаписи належним та допустимими доказами, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 стверджує, що долучені до протоколу про адміністративне правопорушення письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не можна вважати належними та допустимими доказами, оскільки вони написані на заздалегідь підготовленому бланку, на якому вписуються тільки певна інформація та містяться закреслення, то слід зауважити наступне.

Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, передбачено, що при оформленні протоколів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху долучаються письмові пояснення свідків правопорушення у разі їх наявності. Також свідками підписується протокол про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції безпідставно послався на письмові показання свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оскільки особа, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисник були позбавлені можливості допитати вказаних свідків у судовому засіданні.

Апеляційний суд також вважає, що суд першої інстанції безпідставно послався на рапорт поліцейського ОСОБА_4 та витяг з ЄРДР про наявність кримінального провадження, оскільки рапорт працівника поліції фактично є службовим документом внутрішнього користування , а витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань є довідкою, яка свідчить про наявність відповідного кримінального провадження і не встановлює обставин, які мають значення для розгляду справи.

Разом з тим, правова оцінка вищевказаних пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , рапорту поліцейського та витягу з ЄРДР не впливає на правильність висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки дослідження відеозапису з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції надає можливість детально встановити обставини, які мають істотне значення для розгляду справи.

Зокрема, відповідно до вищевказаного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 повністю визнавав вживання ним алкогольних напоїв та керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, відповідно до вимог ст.266 КУпАП добровільно пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу та погодився з отриманим результатом, який підтверджував факт його перебування у стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що пункт 1.3 ПДР України зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до вимог п.2.9а) ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

У відповідності до вимог ст. 276 КУпАП справа про адміністративні правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Разом з тим, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.130 КУпАП, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Оскільки, адміністративне правопорушення було вчинено «дорога Н-10, 185 км Івано-Франківська область», що зо територіальною підсудністю не належить до території Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, то матеріали справи були обґрунтовано повернуті Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області до УПП в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції, тобто за місцем проживання правопорушника. Справу обґрунтовано було розглянуто Снятинським районним судом Івано-Франківської області.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд першої інстанції із врахуванням характеру вчинених правопорушень, особи правопорушника, ступеню його вини, обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність, наклав на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, у відповідності з вимогами ч.1 ст.130 КУпАП.

Обране судом адміністративне стягнення відповідає вимогам ст.23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.

З огляду на наведене, підстав для скасування постанови суду не вбачається.

Керуючись ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 25 вересня 2019 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв