Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
19.03.2019 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав адвокат ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2,
в с т а н о в и в :
постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 грудня 2018 року
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець м. Ужгород, вул. Північна, 27, Закарпатської області, громадянин України,
Постановлено стягнути з ОСОБА_2 у дохід держави судовий збір у розмірі 352,40 грн..
Згідно постанови, 23 вересня 2018 року о 04-ій годині 15 хвилин по вул. Митній у м. Ужгород, ОСОБА_2 керував автомобілем марки «Nissan Note 1.6», державний номерний знак НОМЕР_1, у стані алкогольного спяніння, чим порушив передбачені п. 2. 9 «а» Правил дорожнього руху України (далі ПДР) вимоги, і скоїв передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне правопорушення.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_1 вказує на те, що постанова судді є незаконною. Посилається на те, що під час зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_2, в останнього не було яких небудь ознак алкогольного спяніння, що свідчить про відсутність підстав для проведення поліцейським огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного спяніння. Крім того, стверджує, що прилад «Драгер», яким проведено освідчення ОСОБА_2, не внесено до переліку засобів, які використовуються поліцейськими для проведення освідчення. Разом із тим, зазначає, що матеріали справи не містять доказів відсторонення ОСОБА_2 від керування транспортними засобами та передачі керування іншій уповноваженій особі, що викликає сумнів у законності дій поліцейського при оформленні матеріалів, які не узгоджуються з формулюванням правопорушення, викладеним у протоколі. Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності ОСОБА_2 та його захисника адвоката ОСОБА_1, неявка яких з урахуванням положень ст. 294 КУпАП не перешкоджає її розгляду. При цьому, враховується те, що ОСОБА_2 та його захисник адвокат ОСОБА_1, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи; що даних про поважність причин їх неявки до апеляційного суду та заяви про відкладення розгляду справи на інший термін від них не надходило.
Винуватість ОСОБА_2 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених судом першої інстанції та наведених у судовому рішення доказів.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 228336, 23 вересня 2018 року о 04-ій годині 15 хвилин по вул. Митній у м. Ужгород, ОСОБА_2 керував автомобілем марки «Nissan Note 1.6», д. н. з. АО 4009 АМ, у стані алкогольного спяніння, що підтверджується проведеним зі згоди водія на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер» оглядом, чим порушив вимоги, передбачені п. 2. 9 «а» Правил, що тягне настання адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. З указаного протоколу також убачається, що ОСОБА_2 своїми підписами в протоколі підтвердив, що права та обовязки йому розяснені; зі змістом протоколу ознайомлений; його копію отримав; що до протоколу внесені правильні дані щодо його особи; по суті правопорушення ОСОБА_3 пояснив, що вживав ліки на основі спирту (а. с. 1).
З Акту огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, проведеного інспектором роти 1 взводу 1 УПП в Закарпатській області ОСОБА_4 за допомогою алкотестеру «Драгер 6810» у присутності свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, вбачається, що огляд проведений у звязку з виявленими у гр. ОСОБА_2 ознаками сп'яніння запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, - результат огляду - 0,77 % (а. с. 3), що також підтверджується наявною в матеріалах справи роздруківкою тестування на алкоголь (а. с. 2).
З письмових пояснень громадян ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які були залучені інспектором Лабиком С. С. в якості свідків проходження ОСОБА_2 огляду на стан алкогольного спяніння та складання протоколу за ст. 130 КУпАП, вбачається, що в їх присутності ОСОБА_3 пройшов медичний огляд у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер» для визначення стану спяніння, у результаті якого, у нього було виявлено алкогольне сп'яніння результат огляду 0,77 % проміле (а. с. 4-5).
З розписки ОСОБА_2 від 23.09.2018 вбачається, що ОСОБА_2 зобовязався залишити належний йому транспортний засіб марки «Nissan Note 1.6», д. н. з. АО 4009 АМ, на місці зупинки по вул. Митній, 5, у м. Ужгород, без порушень ПДР (а. с. 6).
Обставини, зазначені у вищенаведених доказах, підтверджуються й наявним у матеріалах справи та дослідженим апеляційним судом відеозаписом із місця події, що міститься на наявному в матеріалах справи диску (а. с. 7).
Вищенаведені докази, які є належними й допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні в ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_2 вимог, передбачених п. 2.9 «а» ПДР, та його винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що інспектор Граб Ю. Ю. був упереджений при проведенні огляду та складанні щодо ОСОБА_2 протоколу за ознаками передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, що в нього були підстави для фальсифікації протоколу чи обмови ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, що він зацікавлений у результатах розгляду справи, у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні які-небудь належні докази й на такі не вказується в апеляційній скарзі.
Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що вищевказаний інспектор при виконанні своїх функціональних обовязків діяв у межах наданих йому повноважень.
Крім того, у матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які дані, які би давали підстави вважати, що у свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були підстави для обмови ОСОБА_2 у перебуванні в стані алкогольного спяніння, та про їх зацікавленість у результатах розгляду справи, - у підтвердження таких даних у матеріалах справи також відсутні які-небудь належні докази й на такі не вказується в апеляційній скарзі.
Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_2 незаконних методів, примусу чи інших дій, які призвели до примусового погодження на проходження огляду на стан алкогольного спяніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер», підписання ним протоколу та інших документів, що містяться у справі, зокрема, Акту огляду та роздруківки тестування, на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі.
З урахуванням вищенаведеного, доводи апеляційної скарги про те, що під час зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_2, у нього не було жодних ознак алкогольного спяніння, що свідчить про відсутність підстав для проведення поліцейським огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного спяніння, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи апеляційним судом та спростовані наявними в матеріалах справи й вищенаведеними доказами.
Доводи апеляційної скарги про те, що прилад «Драгер», за допомогою якого проведено освідчення ОСОБА_2, не внесено до переліку засобів, які використовуються поліцейськими, апеляційний суд відхиляє як такі, що не відповідають дійсності з огляду на те, що відповідно до листа Українського медичного центру сертифікації МОЗ України № 45 від 18.01.2018, використання медичних виробів «Газоаналізатори Drager Alcotest 6810», виробництва Drager Safety AG & Co. KGaA (Germany), які були завезені та реалізовані на території України та введені в експлуатацію протягом терміну дії Свідоцтва та знаходження його у реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення з 10.02.2010 по 10.02.2015 є можливим, за умови додержання вимог щодо повірки (калібрування). При цьому, апеляційний суд враховує те, що прилад, за допомогою якого ОСОБА_2 проходив огляд на стан алкогольного спяніння пройшов повірку 25.10.2017, що підтверджується роздруківкою тестування, а огляд ОСОБА_2 проведено 23.09.2018; що відповідно до наявних у мережі Інтернет технічних характеристик алкотестера Alcotest Drager (Драгер) 6810 періодичністю повірки такого пристрою є 12 місяців; що в матеріалах справи відсутні відомості про те, що під час проходження огляду на стан алкогольного спяніння ОСОБА_2 просив працівника поліції предявити сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку пристрою, за допомогою якого проводився огляд, і що працівник поліції на вимогу ОСОБА_2 відмовився такі надати, а також про те, що ОСОБА_2 не погоджувався з результатами огляду та вимагав направити його для проходження огляду до закладу охорони здоровя.
Доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять доказів відсторонення ОСОБА_2 від керування транспортними засобами та передачі керування іншій уповноваженій особі, що викликає сумніви у законності дій поліцейського при оформленні матеріалів, які не узгоджуються з формулюванням правопорушення, викладеним у протоколі, - апеляційний суд відхиляє як такі, що також не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи апеляційним судом та спростовуються наявною в матеріалах справи розпискою ОСОБА_2, відповідно до якої він зобовязався залишити свій транспортний засіб на місці його зупинки (а. с. 6).
З урахуванням наведеного вище, доводи апеляційної скарги про незаконність оскаржуваної постанови, апеляційний суд визнає такими, що спрямовані на ухилення ОСОБА_2 від відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що суддею місцевого суду Турицький В. Ю. обґрунтовано визнаний винним у порушенні вимог, передбачених пунктом 2.9 «а» Правил дорожнього руху України та скоєнні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення накладено на нього в межах санкції вищевказаної статті, у звязку із чим, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подана адвокатом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 апеляційна скарга без задоволення.
При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що стороною захисту не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, що, не зявившись на розгляд справи без поважних причин, будучи належним чином повідомленим про час та місце її розгляду, ОСОБА_2 позбавив себе можливості заявити в ході апеляційного розгляду обґрунтовані клопотання, у тому числі й про виклик свідків, витребування доказів, тощо, а також надати такі докази, які б спростовували висновки суду першої інстанції.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу, яку подав адвокат ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2, залишити без задоволення.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 грудня 2018 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя І. В. Стан