Провадження № 33/4820/238/19
Справа № 686/2380/19 Головуючий в 1-й інстанції Антонюк О. В.
Категорія: ч. 1 ст. 164 КУпАП Доповідач Кулеша Л. М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2019 року м. Хмельницький

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретаря судового засідання Інжиєвської Ю.А., захисника ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Хмельницькому апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 лютого 2019 року,

в с т а н о в и л а:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 17 000 грн. без конфіскації транспортного засобу.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 384 грн. 20 коп. судового збору.

За постановою суду, 01 січня 2019 року, приблизно о 14 год. 10 хв. ОСОБА_1 по вул.Курчатова, 1-в, м.Хмельницького, керуючи автомобілем «Деу», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснював господарську діяльність з надання послуг з перевезення пасажирів на таксі без ліцензії на право здійснення данного виду господарської діяльності, чим порушив ст.39 ЗУ «Про автомобільний транспорт».

ОСОБА_1 , в поданій апеляційній скарзі, просить постанову місцевого суду скасувати, а провадження у справі закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення. Посилається на порушення права на захист, оскільки його не було належним чином повідомлено про розгляд справи, конверт з повісткою повернувся на адресу суду з відміткою про те, що адресат перебуває закордоном. Вказує, що тривалий час працює на території Республіки Польща, 04.01.2019 року автомобіль «Деу» взяв у товариша не для здійснення господарської діяльності, а для одноразової поїздки, в якості пасажира була його дружина. Суд першої інстанції неповно та необ`єктивно з`ясував всі обставини справи, що потягло винесення незаконної постанови. В ній не відображено прямих доказів, які б вказали на здійснення ним незаконної господарської діяльності у вигляді перевезення пасажирів на таксі, його дружину ОСОБА_1 допитано не було.

Заслухавши захисника ОСОБА_2, на підтримку поданої апеляційної скарги, з посиланням на зазначені у ній доводи, перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

З протоколу про адміністративне правопорушення №0000629 від 04.01.2019 року слідує, що ОСОБА_1 04.01.2019 року о 14 год. в м.Хмельницькому, по вул.Курчатова, 1В, на автомобілі «Деу» д.н.нз. НОМЕР_2 , здійснював господарську діяльність з надання послуг по перевезенню пасажирів на таксі без наявності ліцензії на право впровадження даного виду господарської діяльності, чим порушив вимоги ст.39 ЗУ «Про автомобільний транспорт» та ч. 1 ст.164 КУпАП.

Як убачається з письмових пояснень ОСОБА_1 , викладених в протоколі про адміністративне правопорушення та апеляційній скарзі, він не оспорює факт керування транспортним засобом, однак вказав, що пасажирів не перевозив, автомобіль взяв у свого товариша для особистих потреб, їхав з дружиною.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Проте у розглядуваній справі зазначені вимоги закону додержані не були.

Відповідно до виписаних у ст.ст.252, 254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння (діянь), яке (які) містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення. У ньому, крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

В межах зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин, інкримінованого особі адміністративного правопорушення, повинен провадитися їх, у тому числі, і судовий розгляд.

З цього слідує, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

Положеннями ст.276 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення повинен вирішити, у тому числі й питання про те, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення (п.2), а в разі неправильного складання такого протоколу, у тому числі і про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП, повернути матеріали адміністративної справи органу, який його склав, для належного (додаткового) оформлення.

Натомість, не дивлячись на те, що наявний у справі протокол про інкриміноване ОСОБА_1 адміністративне правопорушення вимогам ст.256 КУпАП не відповідав, суд матеріали адміністративної справи для їх належного оформлення, Управлінню Укртрансбезпеки в Хмельницькій області не повернув, а прийняв до провадження та розглянув по суті.

Так, виходячи із диспозиції ч.1 ст.164 КУпАП об`єктивна сторона цього адміністративного правопорушення полягає у: -провадженні господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Проте, із фабули сформованої в протоколі про адміністративне правопорушення та суті інкримінованого ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення неможливо зрозуміти, що конкретно йому ставиться у вину, кому саме він надавав послуги по перевезенню пасажирів.

Також, означена норма закону є бланкетною, а відтак у протоколі про це адміністративне правопорушення мають бути зазначені нормативні документи, із розкриттям їх суті, якими, зокрема, унормовано питання провадження господарської діяльності, ліцензування певних її видів, питання дотримання умов ліцензування тощо.

Без цього порушується право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, знати у чому вона обвинувачується, а відтак - і право на захист.

Пославшись у протоколі про адміністративне правопорушення на ст. 39 ЗУ «Про автомобільний транспорт» його автор суті цієї норми права не зазначив. До того ж, питань ліцензування певних видів господарської діяльності вона взагалі не регулює.

Крім того, з протоколу про адміністративне правопорушення слідує, що він складений відносно ОСОБА_1 (а.с.1), а у відомостях про особу зазначено, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

З титульної сторінки справи вбачається, що вона заведена відносно ОСОБА_1 , а також долучена до справи ксерокопія посвідчення водія ОСОБА_1 , що свідчить про неналежне встановлення даних про особу, яка вчинила це адміністративне правопорушення.

А відтак, на цю неповноту та однобічність, допущені під час провадження у справі службовими особами Управління Укртрансбезпеки у Хмельницькій області, суддя місцевого суду не тільки не звернув уваги, і згідно положень п.2 ст.278 КУпАП своєю постановою не повернув справу Управлінню для належного з`ясування дійсних обставин справи та їх оформлення, а розглянувши по суті, також допустив порушення вимог закону.

Так, в силу п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п.21-22 рішення у справі "Надточій проти України", п.33 рішення у справі "Гурепка проти України").

З огляду на викладене, санкцію ч.1 ст.164 КУпАП, адміністративне стягнення (основне й додаткове), можна дійти висновку що інкриміноване ОСОБА_1 адміністративне правопорушення носить кримінальний характер, адже розмір основного стягнення за його вчинення є більшим, ніж за вчинення деяких кримінальних правопорушень (ст.53 КК України). До того ж, за його вчинення може бути накладено й додаткове адміністративне стягнення у виді конфіскації знарядь виробництва, грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення.

Оскільки ОСОБА_1 пред'явлено неконкретне обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, чим грубо порушено його законні права та інтереси, зокрема право на захист, органи Укртрансбезпеки у Хмельницькій області допустили істотну неповноту та однобічність дослідження обставин та оформлення матеріалів справи, які не можуть бути усунуті при судовому розгляді справи, позбавлений можливості усунути названі протиріччя і апеляційний суд, тому постанова судді підлягає скасуванню, а справа направленню для належного оформлення до органу, який порушив справу про адміністративне правопорушення.

Керуючись п. 3 ч. 8 ст. 294 КУпАП, суддя-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 лютого 2019 року щодо нього скасувати, а матеріали справи, для належного оформлення, направити до Управління Укртрансбезпеки у Хмельницькій області.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Л.М. Кулеша