Провадження № 33/824/484/2019 Доповідач в II інстанції: Авраменко М.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2019 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду АвраменкоМ.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 15 листопада 2018 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Цією ж постановою вирішено питання щодо процесуальних витрат,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови 04.09.2018 о 01 годині 40 хвилин вбачається, що ОСОБА_3 керував транспортним засобом - автомобілем «Volkswagen Polo», державний реєстр в м. Києві, по вул. Антоновича, 122, з ознаками наркотичного сп'яніння: розширення зіниці, які не реагують на світло, підвищена жвавість рухів, неприродна блідніть обличчя. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Не погоджуючись з рішенням першої інстанції ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати у зв'язку з тим, що були порушені його права на захист та не взяті до уваги його пояснення, а також відсутні будь-які аналізи щодо стану сп'яніння.

Вказує, що штраф був накладений безпідставно, адже на час складання протоколу на ОСОБА_3, не керував транспортним засобом, а перебував на узбіччі та відпочивав.

Зазначає, що відмовився їхати до медичного закладу, так як працівник поліції повідомив, що він може відмовитись від проходження огляду на стан сп'яніння.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали провадження, та обговоривши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи із наступного.

ОСОБА_3 неодноразово був повідомлений про дати судових засідань, проте жодного разу не з'явився, клопотань про відкладення від останнього до канцелярії Київського апеляційного суду не надходило.

За змістом ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративні правопорушення має бути забезпечено всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин справи, підлягають для з'ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Приписами ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 1.6. Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерством охорони здоров'я України від 09.09.2009 №406/666, огляд проводиться: уповноваженою особою Державтоінспекції МВС, патрульної служби МВС на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров'я.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння за вимогою інспектора ДАІ. Норма ч. 1 ст. 130 КУпАП є імперативною і не виконання вимоги працівників ДАІ не звільняє особу від відповідальності, передбачену санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Висновок суду про вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 186452 від 04.09.2018; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5; розпискою ОСОБА_6 про підтвердження факту залишення на зберігання транспортного засобу; інформацією, яка міститься на відеозаписі з нагрудної камери працівника поліції.

ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП як особу, що керувала транспортним засобом і відмовилася від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Доводи ОСОБА_3 викладені в апеляційній скарзі про те, що він не керував транспортним засобом, а перебував на узбіччі та відпочивав не звільняють його від відповідальності та не можуть бути підставами для скасування постанови суду.

Доказів, які б підтвердили відсутність факту вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апелянтом в апеляційній скарзі надано не було.

Інші доводи ОСОБА_3викладені в апеляційній скарзі, не ґрунтуються на матеріалах провадження, та не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано обрав міру покарання відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, враховуючи особу правопорушника, відсутність обставин, які пом'якшують покарання, зокрема, не визнання вини та відсутність каяття, характер вчиненого правопорушення, дані, що характеризують особу, ступінь та доведеність його вини, тому вважаю за необхідне залишити обране судом стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

З урахуванням викладеного, суд не знаходить підстав для зміни чи скасування постанови суду першої інстанції, як законної, обґрунтованої та вмотивованої, та залишає апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 15 листопада 2018 року якою ОСОБА_3визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Г. Авраменко