Кропивницький апеляційний суд
Провадження № 33/4809/82/19 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія - ч. 1 ст. 172-6 КУпАП Доповідач у суді ІІ-ї інстанції ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2019 року, суддя Кропивницького апеляційного суду Онуфрієв В.М., за участю секретаря Сакари І.І., особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_4, прокурорів прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_5 та ОСОБА_6, розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 25 січня 2019 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, паспорт серії ЕА №156897, депутата Хмелівської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.172-6 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн.

Стягнуто судовий збір на користь держави в розмірі 384 грн. 20 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду першої інстанції, ОСОБА_3 будучи депутатом Хмелівської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області, - суб'єктом декларування в розумінні підпункту "б" пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України "Про запобігання корупції" несвоєчасно подав без поважних причин декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, а саме: 17.04.2018 року об 11 годині 00 хвилин, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, відповідальність за вчинення якого передбачена ч.1 ст.172-6 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просив скасувати постанову суду першої інсанції та закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Свої вимоги обґрунтував тим, що судом не було перевірено наявності поважних причин пропуску строку для подання такої декларації.

Вказав, що в період з 1 січня 2018 року по 31 березня 2018 року неодноразово намагався зайти на сайт НАЗК та подати декларацію, але кожного разу йому було відмовлено у доступі з тих чи інших технічних причин. Вказані обставини підтверджуються роздруківкою належної йому електронної пошти, яка додається до апеляційної скарги.

Просив витребувати з служби технічної підтримки НАЗК України інформацію щодо кількості його спроб зайти на сайт НАЗК з метою подання декларації в період з 1 січня 2018 року по 31 березня 2018 року та причини відмови у доступі до сайту, що підтверджує факт відсутності в його діях умислу на пропуск строків подання декларації, так як порушення таких строків відбулося не з його вини.

Вказав, що неодноразово, в межах строків встановлених законом для подання декларації намагався подати таку декларацію, але в силу незалежних від нього причин йому постійно відмовляли у доступі до сайту НАЗК, а тому в його діях відсутній умисел на скоєння даного правопорушення і відповідно в його діях відсутній і сам склад даного правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП.

В ході розгляду провадження ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_4 змінювали та доповнювали апеляційну скаргу та просили справу закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення та за закінченим строків притягнення до адміністративної відповідальності. Вказали, що строки слід рахувати з моменту виявлення правопорушення яке вони вважають виявлено з дня надання пояснень ОСОБА_3 19.10.2018 року. Під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_3 на постанову Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 25 січня 2019 року адвокатом ОСОБА_4 заявлено клопотання про закриття провадження у справі у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_3 та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_4, які просили задовольнити подану апеляційну скаргу, прокурорів які просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги та клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, зваживши доводи апеляційної скарги та заявленого клопотання, а також перевіривши матеріали справи, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до п. 9 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закону) правопорушення, пов'язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 повноваження депутата ради починаються з моменту офіційного оголошення відповідною територіальною виборчою комісією на сесії ради рішення про підсумки виборів та визнання повноважень депутатів і закінчуються в день першої сесії ради нового скликання.

Згідно пп. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону народні депутати України, депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутати місцевих рад, сільські, селищні, міські голови, є субєктами, на яких поширюється дія цього Закону.

Частиною 3 статті 8 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» передбачено, що на депутатів місцевих рад поширюються вимоги та обмеження, встановлені Законом України «Про запобігання корупції».

Частиною 1 ст. 45 Закону визначено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» п. 2, п. 5 ч. 1 ст. 3 цього Закону, зобовязані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті НАЗК декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Згідно ст.172-6 КУпАП, відповідальність настає за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

У судовому засідання суду першої та апеляційної інстанції ОСОБА_3 свою вину не визнав та пояснив, що несвоєчасно подав декларацію у звязку із тим, що електронний сервер працював з перебоями.

Разом із тим, його вина повністю підтверджується зібраними по справі доказами яким суд першої інстанції надав належну правову оцінку.

Так, відповідальність за ч.1 ст.172-6 КУпАП настає за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно рішення першої сесії сьомого скликання Хмелівської сільської Ради Маловисківського району Кіровоградської області від 05.11.2015 року за №1, визнано повноваження депутата ОСОБА_3

Відповідно до пункту 1, підпункту «в» частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» субєктами на яких поширюється дія Закону, є державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування.

Отже, судом першої інстанції правильно встановлено, що на час подання декларації порушник являвся субєктом відповідальності відповідно до вимог Закону України «Про запобігання корупції».

Згідно 1 ст. 45 Закону визначено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» п. 2, п. 5 ч. 1 ст. 3 цього Закону, зобовязані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті НАЗК декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Тобто відповідно до підпункту п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_3 був зобовязаний подати декларацію за 2017 рік до 01.04.2017 року, проте подав її лише 17.04.2018 року.

За таких підстав, суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції щодо визнання ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 стосовно неодноразового, в межах строків встановлених законом для подання декларації намагання подати декларацію, але в силу незалежних від нього причин йому постійно відмовляли у доступі до сайту НАЗК, а тому в його діях відсутній умисел на скоєння даного правопорушення і відповідно в його діях відсутній і сам склад даного правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП є необґрунтованими та безпідставними, оскільки частиною 1 ст. 45 Закону визначено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» п. 2, п. 5 ч. 1 ст. 3 цього Закону, зобовязані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті НАЗК декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Тобто, ОСОБА_3 мав три місяці, а саме з 01.01.2018 року по 01.04.2018 року протягом якого він мав можливість подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування на офіційному веб-сайті НАЗК.

Також, доводи ОСОБА_3, що він не мав технічної можливості подати декларацію у строки визначені законом спростовуються дослідженими судом першої та апеляційної інстанції матеріалами справи і не підлягають задоволенню.

Доводи клопотання захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 про закриття провадження у справі у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП є також необґрунтованими та безпідставними.

Так, частиною 3 ст. 38 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, повязаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Як вбачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення №244/18 відносно ОСОБА_3 складено 01.11.2018 року, по закінченні перевірки, тобто саме 01.11.2018 року є датою виявлення правопорушення.

За таких підстав, оскільки на момент винесення судом першої інстанції постанови строк притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, передбачений ст. 38 КУпАП не закінчився, клопотання захисника ОСОБА_4 про закриття провадження у справі у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП не підлягає задоволенню.

Беручи до уваги викладене апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 25 січня 2019 року, якою ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду ОСОБА_2