Справа № 305/2189/18
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

10.07.2019 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний судв особі судді Гошовського Г.М., за участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , захисника - адвоката Ільтьо А.М., потерпілого ОСОБА_2 , його законного представника ОСОБА_3 та представника - адвоката Олага О.А., психолога - ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 33/4806/212/19, в якій ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянка України, мешканка АДРЕСА_1 , що має середню освіту, двох дітей, непрацююча, притягалася до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене, ч.1 ст.173-2 КУпАП.

У протоколі про адміністративне правопорушення (а.с. 1) зазначено, що 11.07.2018 приблизно між 10:00 і 11:00 по АДРЕСА_1 ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство відносно свого сина ОСОБА_2 , тобто умисно завдала йому фізичного болю внаслідок чого «могла бути завдана шкода психологічного розладу здоров`я» (а.с.1).

Постановою судді Рахівського районного суду від 23.11.2018 провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП: у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Суддя послався на те, що в справі, окрім протоколу про адміністративне правопорушення, складеного, до того ж, без участі ОСОБА_1 , доказів її вини немає, свою вину, насильство щодо свого сина ОСОБА_2 та спричинення йому фізичного болю вона заперечила, і на підтвердження своїх слів послалась на постанову про закриття кримінального провадження від 23.10.2018, в якій зазначено, що ОСОБА_2 у присутності матері нанесення йому побоїв будь-ким також заперечив. Окрім цього, суддя у постанові зазначив, що у протоколі про адміністративне правопорушення не вказано, у чому виразилось насильство, які саме дії фізичного чи психологічного характеру були вчинені (а.с.11-13).

В апеляційній скарзі законний представник малолітнього потерпілого ОСОБА_2 - ОСОБА_3 зазначає, що оскаржена постанова ґрунтується лише на поясненнях ОСОБА_1 , відомості щодо виклику якої в судове засідання в матеріалах справи відсутні; що суд не повідомив про розгляд справи і не допитав потерпілого та його законного представника, що позбавило їх можливості належними чином захистити свої інтереси. Просить постанову судді скасувати, ухвалити нову, якою визнати винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, та накласти на неї стягнення у виді адміністративного арешту строком на три доби (а.с.39-43).

ОСОБА_1 подала на апеляційну скаргу заперечення. Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення є недопустимим доказом через його неповноту, невідповідність вимогам ст. 256 КУпАП, численні помилки і неточності, що будь-яких доказів її винуватості в учиненні адміністративного правопорушення в справі немає і розглянута вона судом у точній відповідності до вимог ч.2 ст. 277 цього Кодексу ст.ст. 19, 62, п.3 ч.3 ст. 129 Конституції України. Твердить, що апеляційна скарга подана її чоловіком з метою її дискредитації та позбавлення батьківських прав через помсту за розлучення і ставить під сумнів його повноваження в цій справі, як потерпілого (а.с. 68-71).

Апеляційний суд заслухав пояснення батька і законного представника потерпілого ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , представника потерпілого - Олага О.Ю., які підтримали апеляційну скаргу, ОСОБА_1 , захисника - адвоката Ільтьо А.М., які заперечили проти апеляційних вимог, допитав, за участі психолога, потерпілого ОСОБА_2 , свідка ОСОБА_3 - діда потерпілого ОСОБА_2 , дослідив матеріали справи, перевірив доводи апеляційної скарги, заперечень на неї та вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справі про адміністративне правопорушення і обов`язком органу, який її розглядає, є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності з законом.

Особа, якій адміністративним правопорушення заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду, в силу ч.1 ст. 269 КУпАП, є потерпілим. Відповідно до частини другої цієї статті потерпілий має право знайомитися з матеріалами справи, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися правовою допомогою, зокрема адвоката, оскаржувати постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Статтею 270 КУпАП передбачено, що інтереси потерпілого, який є неповнолітнім, у справах про адміністративні правопорушення мають право представляти їх законні представники (батьки, усиновителі, опікуни, піклувальники). Інтереси потерпілого може представляти представник, зокрема адвокат. Законні представники і представники мають право знайомитися з матеріалами справи, заявляти клопотання, від імені особи, інтереси якої вони представляють, приносити скарги на рішення органу (посадової особи), який розглядає справу.

Ці вимоги в справі не додержані.

На час ухвалення оскарженого рішення в матеріалах справи наявні протокол про адміністративне правопорушення серії ГП 102163, постанова про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000756, рапорт про виявлене адміністративне правопорушення, пояснення головного спеціаліста ССД РДА.

Виклад суті адміністративного правопорушення у протоколі (а.с.1) щонайменше вказує на те, що ОСОБА_2 , як особа, якій завдано моральну і фізичну шкоду, є потерпілим. Враховуючи, що особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, є його мати - ОСОБА_1 , законним представником, відповідно до ст. 270 КУпАП, слід вважати його батька - ОСОБА_3 .

Відомостей про те, що ОСОБА_2 , його законний представник та/або представник були завчасно повідомлені про час і місце розгляду справи, в ній немає, справу розглянуто без їх участі.

Позбавлення у такий спосіб потерпілого, його законного представника, представника можливості скористатись правами, передбаченими ст.ст. 269, 270 КУпАП, є порушенням вимог ст. ст. 1, 245 цього Кодексу, за наявності яких постанова не може вважатись законною і обгрунтованою, а тому підлягає до скасування.

Вирішуючи питання про те, чи є в діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, апеляційний суд виходить з наступного.

Потерпілий ОСОБА_2 2008 року народження в судовому засіданні пояснив, що 11.07.2018 між ним і матір`ю виник конфлікт під час якого мати його вдарила долонею по обличчю, від чого у нього носом пішла кров. Він образився, побіг до сусідів, попросив їх зателефонувати дідусеві і поскаржився йому на матір, зокрема розповів йому про те, що вона його вдарила. Факт такої розмови підтвердив у судовому засіданні дід потерпілого - свідок ОСОБА_3 .

Як убачається зі змісту постанови слідчого про закриття кримінального провадження від 23.10.2018, показання потерпілого ОСОБА_2 про обставини його телефонної розмови з дідом - ОСОБА_3 11.07.2018, а також про зовнішній вигляд ОСОБА_2 під час цієї події підтвердили своїми поясненнями свідки ОСОБА_5 і ОСОБА_6 (а.с. 3-4)

Представник потерпілого - його батько ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що їх з ОСОБА_1 діти проживають з ним, а з матір`ю, як і вона з ними, спілкуватись не хочуть і таких спроб ніхто з них не робить. Про те, що сталось між дружиною - ОСОБА_1 і їх сином ОСОБА_2 11.07.2018 знає з його слів і зі слів свого батька - ОСОБА_3

ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснила, що влітку 2018 року її чоловік ОСОБА_3 був у тривалому від`їзді на заробітках, а вона знаходилась удома і займалась вихованням дітей, до яких зберігає материнські почуття незважаючи на те, що вони по волі їх батька, тепер проживають з ним. Через надмірне, на її думку, захоплення сина ОСОБА_2 іграми з використанням мобільного телефону, вона обмежувала ці його ігри в часі, чим він був незадоволений. Щоб примусити його бути слухняним, вона, у виняткових випадках, зрідка застосовувала до нього і фізичне насильство, але цілком помірковане, у всякому разі не удари по обличчю і не через якісь неприязні почуття до нього. Допускає, що таке могло статись і 11.07.2018, але стверджує, що мала на меті такий засіб виховного характеру, а не насильство над власним сином. Вважає, що діти налаштовані проти неї батьком через те, що їх взаємовідносини з часом зіпсувались.

Інших доказів у матеріалах справи немає.

Частина перша статті 173-2 КУпАП визначає правопорушенням вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на яке потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Суб`єктивна сторона такого правопорушення характеризується тільки умисною виною. Відповідальність за ст. 173-2 КУпАП настає у тих випадках, коли умисел винного спрямований на заподіяння шкоди фізичному або психічному здоров`ю чи економічне ущемлення прав потерпілого і коли його дії спричинили таку шкоду здоров`ю потерпілого або, завідомо для винного, могли її спричинити.

Згідно зі ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Відповідно до п.3 ч.3 ст. 129 Конституції України забезпечення доведеності вини є однією з основних засад судочинства. Ці правові норми забороняють покладання на особу обов`язку доводити свою невинуватість, у тому числі в учиненні адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що наявними доказами факт нанесення потерпілому ОСОБА_2 11.07.2018 удару в обличчя доведений, однак не знаходить їх достатньо переконливими для висновку про те, що його було нанесено його матір`ю - ОСОБА_1 з умислом нанесення шкоди фізичному або психічному здоров`ю свого малолітнього сина.

Відомостей про фактичне спричинення такої шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого матеріали справи також не містять.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 247 та ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу задовольнити частково.

Постанову судді Рахівського районного суду від 23.11.2018, якою провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, скасувати.

Cправу щодо ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП, закрити за відсутністю в її діях складу такого адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.М. Гошовський