Провадження № 3/201/4833/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2019 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Гончаренко В.М., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП НП України, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого в ПрАТ «Київстар», який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , притягнутого за ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 15 вересня 2019 року о 08 годині 40 хвилини, керуючи автомобілем «Пежо», н/з НОМЕР_1 , зупинився на майданчику для паркування в районі буд. № 40-б по пр. Гагаріна в м. Дніпрі та, не переконавшись в безпечності своїх дій для інших учасників дорожнього руху, відчинив водійські двері вказаного транспортного засобу, внаслідок чого на них здійснив наїзд автомобіль «Хонда», д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який паркувався поряд зліва в той момент. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 15.13 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження вказаним транспортним засобам.

ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, що його автомобіль був припаркований на місці для стоянки перпендикулярно дорозі, у зв`язку з чим в дзеркалі заднього огляду він мав огляд лише під кутом та міг бачити лише сусіднє паркувальне місце, при цьому в даній дорожній ситуації він не вважає себе учасником дорожнього руху, оскільки він вже не знаходився на дорозі, а відкрив двері коли веж повністю зупинився та на його відкриті двері здійснив наїзд інший автомобіль «Хонда», внаслідок чого на останньому було пошкоджено праве крило, а на його автомобілі ліві передні двері, які завернуло в іншу сторону.

Водій ОСОБА_2 , будучи допитаним у судовому засіданні, суду пояснив, що автомобіль «Пежо» був припаркований паралельно дорозі та в момент під`їзду до паркувального місця поряд з останнім він відчув удар, що спричинив водій ОСОБА_1 , який не впевнився в безпечності перед відчиненням дверей свого автомобіля. При цьому він не мав змоги уникнути цього зіткнення, оскільки вже проїхав передньою частиною свого автомобіля передні двері автомобіля «Пежо», водій якого відчинив їх та відбулось контактування з його автомобілем, внаслідок чого на останньому було пошкоджено бокове праве дзеркало та стик між крилом та передніми правими дверима, тобто він навіть не міг побачити дії іншого водія, який відкрив двері та намагався вийти з автомобіля.

Дослідивши безпосередньо у судовому засіданні показання учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення, а також надані останніми докази, суд робить висновок про винуватість правопорушника ОСОБА_1 з огляду на наступне.

Так, винність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності підтверджується: схемою місця дорожньо-транспортної події від 15 вересня 2019 року, на якій з одного боку зображена ділянка дороги, де відбулась подія зіткнення транспортних засобів між собою та їх розташування після цього, при цьому з координат розміщення останніх на проїзній частині дійсно вбачається, що дорожньо-транспортна подія відбулась в той момент, коли водій ОСОБА_2 здійснював паркування на автомобілі «Хонда» поряд зліва з автомобілем «Пежо», водій якого ОСОБА_1 відчинив двері власного транспортного засобу, внаслідок чого на останні наїхав автомобіль «Хонда», також з зворотнього боку даної схеми зазначено перелік видимих пошкоджень вищезазначених транспортних засобів, механізм заподіяння яких повністю відповідає події даного зіткнення викладеного в протоколі про адміністративне правопорушення; фотографіями з місця ДТП, які доповнюють повну картину дорожніх умов та обстановки на даній ділянці дороги; поясненнями водія-учасника дорожньо-транспортної події ОСОБА_2 , відповідно до яких ОСОБА_1 дійсно вчинив правопорушення за зазначених обставин.

Тобто водій ОСОБА_1 при відчиненні дверей свого транспортного засобу повинен був переконатись, що це буде безпечним та не створить перешкод не тільки перед початком їх відчинення, а також і впродовж всього цього процесу, однак останнім не була врахована специфіка організації дорожнього руху на майданчику для паркування, де розміщення та стоянка транспортних засобів здійснюється поблизу один одного, а отже при будь-якому відчиненні дверей транспортного засобу може бути створена небезпека, в результаті якої може відбутись зіткнення з автомобілями поряд.

Таким чином суд приходить до висновку про винуватість водія ОСОБА_1 , оскільки встановлений під час судового розгляду механізм ДТП свідчить про порушення правил дорожнього руху саме з боку цього водія, який небезпечно відчинив водійські двері транспортного засобу, внаслідок чого на останні здійснив наїзд автомобіль «Хонда», водій якого паркувався в той момент поряд зліва та вже проїхав передньою частиною свого автомобіля повз перешкоду у вигляді дверей автомобіля «Пежо», а отже ОСОБА_2 не міг своїми діями спричинити наслідки, які настали, навпаки після продовження відчинення дверей правопорушником відбулась взаємодія транспортних засобів між собою, зокрема на автомобілі «Хонда» було пошкоджено праве дзеркало заднього виду та крило під ним з відповідної сторони, а також праві передні двері, а на автомобілі «Пежо» відповідно було пошкоджено ліві передні двері.

Оцінюючи досліджені вище докази з точки зору достатності та взаємозв`язку між собою для прийняття обґрунтованого процесуального рішення, суд вважає безперечним та доведеним той факт, що водієм ОСОБА_1 було порушено правила дорожнього руху, які призвели до дорожньо-транспортної події з автомобілем «Хонда».

Таким чином, враховуючи, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про доведеність вини правопорушниці в порушенні водієм транспортного засобу правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

При визначені виду і розміру стягнення враховую характер вчиненого правопорушення, особистість правопорушника, ступінь його вини, майновий стан і обставини, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність. Враховуючи вищезазначені обставини, а також те, що вчинене правопорушення не являє собою великої суспільної небезпеки, оскільки не заподіяло скільки-небудь значної шкоди суспільним чи державним інтересам, так само як і правам та свободам громадян або іншим, охоронюваним законом, цінностям, разом з цим є обґрунтовані підстави, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не буде допускати подібного надалі, вважаю за необхідне у відповідності до ст. 22 КУпАП звільнити правопорушника від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого правопорушення і обмежитись усним зауваженням, у зв`язку з чим згідно п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП провадження по справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 22, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На підставі ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП за малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням та провадження по справі закрити.

Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набрала чинності:

Суддя: В.М. Гончаренко