Провадження № 3/761/7724/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2019 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Мартинов Євген Олександрович, при секретарі Литвин О.О., за участю прокурора Панафеди Н.М., особи, відносно якої складено адміністративний протокол, ОСОБА_1 , захисника ОСОБА_2., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з Управління захисту економіки у м. Києві Департаменту захисту економіки Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за частиною 1 статті 172-6 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 13 вересня 2019 року № 571, ОСОБА_1 , будучи суб`єктом відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, згідно з п.п. «д» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», та в період з 12 жовтня 2016 року по 20 січня 2017 року обіймаючи посаду старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ відділу організації викриття економічних злочинів міжрегіонального оперативного управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, в порушення вимог абзацу 2 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», 20 січня 2017 року фактично припинивши діяльність, несвоєчасно без поважних причин 16 квітня 2018 року подав декларацію особи, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий 2017 рік (після звільнення).

Такі дії ОСОБА_1 були кваліфіковані за частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП, фактично визнав. Разом із цим, зазначив, що на момент звільнення з Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби йому не були відомі вимоги ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції». Крім того, звертав увагу суду на те, що станом на 31 березня 2018 року (останній день подання декларації за 2017 рік) він не володів інформацією про розмір доходу, отриманого за період з 01 по 20 січня 2017 року, а також не мав електронного цифрового підпису, у зв`язку з чим був вимушений звертатися до банківської установи з метою отримання відповідної інформації, що ускладнювалося перебуванням за межами м. Києва.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, заслухавши думку ОСОБА_1 , його захисника ОСОБА_2. та прокурора Панафеди Н.М., суд дійшов наступного висновку.

Так, відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 статті 172-6 КУпАП визначено, що несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, є адміністративним правопорушенням, пов`язаним з корупцією.

Згідно з п.п. «д» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є особи рядового і начальницького складу державної кримінально-виконавчої служби, податкової міліції, особи начальницького складу органів та підрозділів цивільного захисту, Державного бюро розслідувань, Національного антикорупційного бюро України.

Зазначене вище свідчить про те, що ОСОБА_1 , обіймаючи в період з 12 жовтня 2016 року по 20 січня 2017 року посаду старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ відділу організації викриття економічних злочинів міжрегіонального оперативного управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби та будучи особою начальницького складу податкової міліції, є суб`єктом відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

У свою чергу, положенням абзацу 2 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Так, положенням ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

З урахуванням вищевказаних положень антикорупційного законодавства, ОСОБА_1 , припинивши діяльність, зазначену у п.п. «д» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», 20 січня 2017 року (день видачі трудової книжки), був зобов`язаний подати декларацію особи, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий 2017 рік (після звільнення) до 01 квітня 2018 року.

Разом із цим, як вбачається з публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 подав декларацію особи, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий 2017 рік (після звільнення) лише 16 квітня 2018 року, тобто несвоєчасно. При цьому, в судовому засіданні не були встановлені обставини, які б свідчили про поважність причин пропуску встановленого строку для подання декларації відповідно до Закону України «Про запобігання корупції».

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП, у зв`язку з чим він підлягає притягненню до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в межах санкції зазначеної статті.

Керуючись ст.ст. 33, 172-6, 280, 283-285, 287-291 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП (протокол від 13 вересня 2019 року № 571).

Застосувати до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір на користь держави в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 00 коп.

Штраф має бути сплачений правопорушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а у разі оскарження або опротестування такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, встановлений частиною 1 статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання, роботи правопорушника або за місцезнаходженням його майна у порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначений у відповідній статті КУпАП.

Постанова суду підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.

На постанову суду по справі про адміністративне правопорушення може бути подана скарга до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Суддя Мартинов Є.О.