Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2019 року м. Рівне

Суддя Рівненського апеляційного суду Сачук В.І., з участю ОСОБА_1 , який притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого ОСОБА_2 та його представника адвоката Поліщука Д.В., розглянувши апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_2 на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 30 серпня 2019 року, -

встановив:

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 30 серпня 2019 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

З постанови суду вбачається, що 15.08.2019 року о 00 год. 40 хв. ОСОБА_1 на вул.Київській 17 в м.Рівне керуючи транспортним засобом марки «Шевроле», д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не відреагував на її зміну, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «БМВ», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , чим вчинив правопорушення відповідальність за яке передбачена ст.124 КУпАП.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_2 просить постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 30 серпня 2019 року щодо ОСОБА_1 скасувати та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Свої вимоги потерпілий ОСОБА_2 мотивує тим, що судом першої інстанції зроблено висновки, які не відповідають обставинам справи, взято до уваги показання особи, яка не є свідком та не обгрунтовано мотиви відсутності в діях водія ОСОБА_1 порушення вимог п.2.3 «б», 13.1 ПДР.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення потерпілого ОСОБА_2 та його представника адвоката Поліщука Д.В., які просять постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, думку ОСОБА_1 , який просить постанову суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Вказані вимоги закону при розгляді справи в суді першої інстанції не були дотримані в повному обсязі.

За результатими розгляду справи судом першої інстанції зроблено висновок, що докази, які містяться в матеріалах справи, в своїй сукупності свідчать про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, з чим не погоджується суд апеляційної інстанції з наступних підстав.

Щодо висновків суду першої інстанції про перетин подвійної суцільної лінії дорожньої розмітки водієм ОСОБА_2 під час здійснення обгону необхідно зазначити наступне.

Так, зі схеми ДТП вбачається, що дана ділянка дороги містить дві смуги руху в напрямку по якому рухались учасники ДТП (а.с.3).

Також, даний факт був підтверджений патрульними поліцейськими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які допитані під час апеляційного розгляду в суді апеляційної інстанції.

Крім того, з відеозапису відеореєстратора, наданого ОСОБА_1 , встановлено, що водій ОСОБА_2 не виїжджав на зустрічну смугу руху та не перетинав подвійної суцільної лінії дорожньої розмітки (а.с.7).

Таким чином, з висновком суду першої інстанції неможливо погодитись, оскільки, в даному випадку мало місце випередження автомобіля, а також матеріалами справи не підтверджується факт виїзду на зустрічну смугу водієм ОСОБА_2 .

Під час апеляційного розгляду водій ОСОБА_2 показав, що здійснивши випередження автомобіля під керуванням ОСОБА_1 він увімкнув правий поворот та перестроївся в правий ряд, а після цього увімкнув правий поворот для здійснення повороту праворуч.

Вказані пояснення узгоджуються з письмовими поясненнями ОСОБА_2 , які були надані під час оформлення матеріалів ДТП та не спростовуються матеріалами справи, а також доказами, що здобуті під час апеляційного розгляду.

З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції не вбачає в діях водія ОСОБА_2 порушення вимог Правил дорожнього руху України (далі ПДР),

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №252777, 15.08.2019 року о 00 год. 40 хв. в м.Рівне по вул.Київській, 12, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Chevrolet Nubira», д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не відреагував на її зміну, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «BMW 530 D», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п.2.3 «б», 13.1 ПДР, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП (а.с.2).

Пункт 2.3 «б» ПДР передбачає, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Пунктом 13.1 ПДР встановлено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

На думку суду апеляційної інстанції, вказаних вимог ПДР водієм ОСОБА_1 дотримано не було з огляду на наступне.

Під час апеляційного розгляду водій ОСОБА_1 показав, що автомобіль під його керуванням було підрізано автомобілем, яким керував ОСОБА_2 , чим для нього було створено перешкоду для руху, внаслідок чого сталось ДТП, та можливості уникнути удару він не мав. Швидкість руху його автомобіля складала близько 40-50 км/год.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, відстань від місця випередження водієм ОСОБА_2 автомобіля під керуванням ОСОБА_1 до місця зіткнення автомобілів складає приблизно 56 метрів, з чим погодились учасники апеляційного розгляду.

В даній ситуації суд апеляційної інстанції критично ставиться до ствердження ОСОБА_1 про те, що його автомобіль було підрізано та про неможливість уникнення зіткнення, оскільки відстань від місця випередження до повороту, де відбулось зіткнення, на думку апеляційного суду, враховуючи швідкість руху автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , була достатньою для водія ОСОБА_1 , щоб виконати вимоги п.2.3 «б», 13.1 ПДР та розцінює такі ствердження як спосіб захисту з метою уникнення від адміністративної відповідальності.

Крім того, дослідивши схему місця ДТП, суд апеляційної інстанції встановив, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 після зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_2 залишив смугу руху, в якій відбулось ДТП, та знаходився від вказаного місця на відстані 9,3 метри від задньої осьової лінії.

Допитані під час апеляційного розгляду, як свідки, працівники патрульної поліції Вознюк М.С. та Пословський Ю.В показали, що водієм ОСОБА_1 не було дотримано безпечної дистанції, що призвело до зіткнення автомобілів. Крім того вказали, що слідів гальмування на місці ДТП, під час оформлення матеріалів правопорушення встановлено не було.

Зазначене свідчить про те, що водій ОСОБА_1 своєчасно не відреагував на зміну дорожньої обстановки та недотримавшись безпечної дистанції руху здійснив зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_2 .

Зважаючи на вищевикладене, оцінивши всі докази по справі у їх сукупності, врахувавши характер пошкоджень автомобілів, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у діях водія ОСОБА_1 вбачається порушення п.2.3 «б», 13.1 ПДР, оскільки останній для забезпечення безпеки дорожнього руху не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не зреагував на її зміну, та не дотримався безпечної дистанції та безпечного інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_2

Вважаю, що суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП судовий збір по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено адміністративне стягнення.

На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП, -

постановив:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 30 серпня 2019 року відносно ОСОБА_1 скасувати та прийняти нову постанову.

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в прибуток держави судовий збір в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 40 копійок.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського

апеляційного суду Сачук В.І.