Справа № 446/866/19
Провадження № 3/446/288/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2019 м.Кам`янка-Бузька

Суддя Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області Бакай І. А., за участю прокурора Сміхури-Скальської М.З., захисника Мазяра М.Т., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янка-Бузька Львівської області у залі суду протоколи про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 172-6 КУпАП і матеріали справи додані до них щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_2 , заступника начальника Кам`янка-Бузького відділу обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області,-

в с т а н о в и в :

Відповідно до протоколів № 365 та № 366 від 18.04.2019 року, складених оперуповноваженим відділу Управління захисту економіки у Львівській області ДЗЕ НП України лейтенантом поліції Смітюх Ю.О., ОСОБА_1. обіймаючи начальника відділу обслуговування громадян в Кам`янка-Бузькому районі Кам`янка-Бузького об`єднаного управління ПФУ Львівської області, яка відповідно до підпункту "в" пункту 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції", являючись суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, примітки до статті 172-6 КУпАП, в порушення вимог ч. 2 ст. 52 вказаного Закону України "Про запобігання корупції", станом на 18.04.2019 року не повідомила НАЗК про суттєві зміни у майновому стані, а саме про отримання доходу, від продажу 07.06.2017 року нею автомобіля NISSAN QASHQAI, 2009 року випуску, у сумі 256171,22 грн., чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 172-6 КУпАП.

Крім того, вона ж, в порушення вищевказаних вимог Закону, перебуваючи в тому ж статусі, станом на 18.04.2019 року не повідомила НАЗК про суттєві зміни у майновому стані, а саме про придбання нею 07.06.2017 року автомобіля TOYOTA PRADO, 2007 року випуску, у сумі 287715,51грн., чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 172-6 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованих їй правопорушень не визнала, зазначивши, що нею дійсно 07 червня 2017 року було продано належний їй автомобіль та у той же день за ці ж кошти, доклавши більше 30000 грн., що належали їй на законних підставах, придбала інший автомобіль. Про продаж та придбання автомобілів вона не подавала декларацій про суттєві зміни у її майновому стані, так як не вважала, що цей стан у неї змінився і про це вона майже негайно повідомила у своїй щорічній декларації, вважаючи, що цього достатньо. Умислу на ухилення від повідомлення про суттєві зміни в її майновому стані вона не мала, а сталося це виключно із-за необережності. Просила суд закрити справи щодо неї за відсутності події і складу адміністративних правопорушень, які їй інкримінуються.

Захисник Мазяр М.Т. подав суду письмове клопотання щодо наявності процедурних порушень КУпАП ініціатором складення протоколів про вчинення адміністративних правопорушень при притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Просить суд закрити справи щодо його довірительки, а у разі коли суд прийде до переконання про винуватість останньої неї закрити провадження за малозначністю вчиненого або спливом строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Прокурор вважає, що ОСОБА_1 вчинила інкриміновані їй правопорушення,однак сплив двохрічний строк для притягнення останньої до адмінвідповідальності, не заперечила проти закриття провадження у справі в порядку ст. 38 КУпАП.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до наказу №3-ос від 01.04.2016 року ОСОБА_1 перебувала на посаді начальника відділу обслуговування громадян в Кам`янка-Бузькому районі Кам`янка-Бузького об`єднаного управління ПФУ Львівської області, має статус державного службовця 11 рангу, який відповідно до пп. "в" п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції" та примітки до статті 172-6 КУпАП відноситься до посад, на які поширюється дія Закону України "Про запобігання корупції".

Відповідно до договору купівлі-продажу від 07 червня 2017 року №4641/2017/489532 ОСОБА_1 продала автомобіль NISSAN QASHQAI, 2009 року випуску, д. н. з. НОМЕР_1 за 256171,22 грн.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 07 червня 2017 року №4641/2017/489566 ОСОБА_1 купила автомобіль TOYOTA PRADO, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 за 287715,51грн.

Це підтверджується також довідкою № 31/13-2133 від 28.03.2019 року Регіонального сервісного центру у Львівській області, відповідно до якої автомобіль NISSAN QASHQAI, 2009 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 проданий ОСОБА_1 за 256171,22 грн., а автомобіль TOYOTA PRADO, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 придбаний ОСОБА_1 згідно договору купівлі-продажу за 287715,51 гр.

Згідно щорічної декларації за 2017 рік ОСОБА_1 задекларувала дохід від відчуження рухомого майна в сумі 256171 грн. та набуття у власність 07.06.2017 року за 287715грн. автомобіля TOYOTA PRADO, 2007 року випуску.

Аналіз наведених доказів дає підстави суду вважати встановленим факт відчуження ОСОБА_1 07.06.2017 року автомобіля NISSAN QASHQAI, 2009 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 за 256171,22 грн. та придбання нею у власність у цей же день, а саме 07.06.2017 року автомобіля TOYOTA PRADO, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 за 287715,51 грн., а також відображення цих фактів в щорічній декларації за 2017 рік.

Щодо покликань захисника щодо складення протоколу не уповноваженими особами, то такі до задоволення не підлягають, оскільки відповідно до положень п.1 ч.1 ст. 255 КУпАП, до числа осіб, які уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст.172-4 -172-9 КУпАП, належать уповноважені посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції).

Також, відповідно до ч.2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Наявний в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення, пов`язаний з корупцією, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, складений згідно з вимогами ст. 256 КУпАП уповноваженою посадовою особою органу Національної поліції оперуповноваженим відділу Управління захисту економіки у Львівській області ДЗЕ НП України лейтенантом поліції Смітюх Ю.О .

Тому виконання, передбаченого ч.2 ст.251 КУпАП обов`язку щодо збирання доказів, посадовими особами Національної поліції, не свідчить про вихід за межі наданих їм повноважень.

Щодо покликання захисника на положення "Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування" затвердженого рішенням НАЗК №56 від 10.02.2017, у якому зазначено органи, які зобов`язані перевіряти факти подання декларацій суб`єктами, які у них працюють, а також вказано порядок проведення повної перевірки декларації, що належить до компетенції НАЗК, то такі, суд, вважає безпідставними з огляду на наступне.

Так, згідно п.1 вказаного Порядку, складовими предмета повної перевірки декларації є з`ясування достовірності задекларованих відомостей; з`ясування точності оцінки задекларованих активів; перевірка на наявність конфлікту інтересів та перевірка на наявність ознак незаконного збагачення.

При цьому, правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-6 КУпАП, є адміністративним правопорушенням, пов`язаним з корупцією, тобто діянням, яке згідно ст.1 Закону України "Про запобігання корупції", не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим законом вимоги, заборони та обмеження, вчинені визначеними законом особами, за які законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Тому перевірка дотримання особою вимоги закону, зокрема, щодо повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, не передбачає проведення повної перевірки декларації, тобто з`ясування вище зазначених відомостей.

У даному випадку встановлюється лише факт порушення встановленої законом вимоги.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вимогами ст.252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень ч. 2 ст.172-6 КУпАП відповідальність передбачено за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, тобто об`єктивна сторона зазначеного правопорушення полягає в тому, що: 1) в суб`єкта правопорушення відбулись суттєві зміни в майновому стані; 2) суб`єкт правопорушення не повідомив про такі зміни в десятиденний строк.

Визначаючи першу складову об`єктивної сторони правопорушення - "суттєві зміни в майновому стані", слід зазначити, що існує певна невизначеність в законодавстві, яка перешкоджає однозначному тлумаченню та застосуванню вказаної правової норми.

Зокрема, поняття "майновий стан" законодавчо не визначено.

Між тим, зміст такого поняття можливо визначити шляхом розкриття змісту його складових "майно" та "стан".

Згідно з положеннями ст. 190 ЦК України, майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Відповідно, майно особи це окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки цієї особи.

Відповідно до положень ст.179 ЦК України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

Стан - це сукупність ознак, рис, що характеризують предмет, явище в даний момент відповідно до певних вимог щодо якості, кількості, ступеня готовності і т. ін. (Словник української мови в 11 томах СУМ-11).

Відповідно, майновий стан особи можливо визначити, як сукупність матеріальних цінностей, речей, майнових прав та обов`язків, які належать особі, в певній кількості та якості.

За таких обставин можливо дійти до висновку про те, що майновий стан особи характеризується щонайменше двома показниками: 1) кількісним, який можливо визначити в кількості об`єктів або в їх грошовому еквіваленті; 2) якісним - рухоме майно, нерухоме майно, ювелірні вироби, історичні та культурні цінності, предмети тваринного та рослинного світу, тощо.

Поняття "суттєві зміни у майновому стані" та строки повідомлення про такі зміни розкрито в ст. 52 Закону України "Про запобігання корупції", відповідно до положень якої, у разі суттєвої зміни у майновому стані суб`єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, зазначений суб`єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов`язаний письмово повідомити про це Національне агентство.

Таким чином, зазначена правова норма передбачає необхідність повідомлення про зміну в майновому стані, яка пов`язана в Законі з кількісним показником майнового стану, оскільки Законом передбачено, що обов`язок повідомлення про зміну в майновому стані виникає в разі його зміни на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів.

Щодо отримання суб`єктом декларування доходу, слід зазначити таке.

Дохід - це гроші або матеріальні цінності, одержувані фізичною особою внаслідок якої-небудь діяльності.

Однак, отримання від продажу певного майна грошових коштів, сума яких відповідає вартості цього майна, свідчить про зміну лише якісного показнику майнового стану (один вид майна змінюється на інший), але при цьому не змінюється кількісний показник майнового стану, за умови отримання грошової суми, еквівалентної вартості проданого майна.

Оскільки поняття "зміна майнового стану" пов`язується в Законі з кількісним показником, відповідно можливо вважати, що зміна якості майнового стану знаходиться поза межами контролю Закону.

Відтак, зміна майнового стану (його кількісного показника) з точки зору Закону відбувається лише за умови безоплатного збільшення кількісних показників майнового стану (отримання подарунку, спадщини, виграшу і т. і.), або оплатного,- але коли вартість придбаного майна завідомо більша розміру фактично виплачених грошових коштів (при купівлі), або сума отриманих грошових коштів завідомо більша вартості придбаного майна (при продажу).

При цьому такі обставини є предметом доказування, з врахуванням конституційного принципу презумпції невинуватості.

За таких обставин можливо дійти до висновку про те, що продаж майна (або його придбання) за відповідною вартістю, не змінює майновий стан особи, оскільки змінюється лише якісний показник майнового стану, в той час як кількісний показник при цьому не змінюється. Так, різниця від продажу автомобіля NISSAN QASHQAI, 2009 року випуску та придбаного у той же день автомобіля TOYOTA PRADO, 2007 року випуску становить 31544,29 грн.

Крім того, слід зазначити, що зміна якісного показника майнового стану суб`єкта декларування при таких обставинах не залишається непідконтрольною державі, оскільки має знайти своє відображення в щорічних деклараціях про майновий стан та доходи.

Викладені обставини свідчать про наявність невизначеності в застосуванні ч. 2 ст.172-6 КУпАП.

При цьому, при розгляді справ цієї категорії слід керуватися Конституцією України, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), Законом України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII "Про запобігання корупції", Кодексом України про адміністративні правопорушення, іншими нормативно-правовими актами України, а також практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Враховуючи викладені обставини, суд звертає увагу на те, що рішенням ЄСПЛ від 14 жовтня 2010 року, у справі "Щокін проти України" визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу "якості закону". У разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Статтею 62 Конституції України встановлено презумпцію невинуватості. Обов`язок встановлення всіх обставин умовного правопорушення та доведення вини особи покладається на сторону обвинувачення. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 4 листопада 1950 року, кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Викладені обставини свідчать про недоведеність наявності в діянні ОСОБА_1 об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.2 ст.176-2 КУпАП, що виключає можливість притягнення її до адміністративної відповідальності за вказаною правовою нормою.

Крім того, судом встановлена відсутність в діянні ОСОБА_1 суб`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 176-2 КУпАП.

Правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 176-2 КУпАП, є правопорушенням, пов`язаним з корупцією.

Суб`єктивна сторона правопорушень, пов`язаних з корупцією, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Умисною є форма вини, яка характеризується тим, що особа усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, передбачає можливість настання негативних наслідків та бажає настання таких наслідків (прямий умисел), або байдуже ставився до їх настання чи свідомо допускав їх настання (непрямий умисел).

Таким чином, для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, необхідно отримати докази того, що вона усвідомлювала суспільну небезпечність неповідомлення (несвоєчасного повідомлення) про суттєві зміни в майновому стані, передбачала можливість настання негативних наслідків - неможливості здійснення фінансового контролю з боку держави, та бажала настання таких наслідків (прямий умисел), або байдуже ставилася до їх настання чи свідомо допускала їх настання.

Таких доказів ініціатором складення протоколу суду не надано. В протоколах лише констатується, що ОСОБА_1 декларацій про суттєве покращення майнового стану у визначений Законом термін до НАЗК не подала. Між тим, в судовому засіданні вона зазначила, що вчинила це з необачності, забувши про необхідність подання таких декларацій, а також вважаючи достатнім зазначення цього в щорічній декларації, що нею і було зроблено. Це, на думку суду, свідчить про відсутність у неї умислу на приховування цих змін, а отже про відсутність в її діяннях складу інкримінованого їй правопорушення, що є самостійною підставою для закриття провадження відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Згідно п. 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно клопотання прокурора та захисника про закритття провадження у справі у зв"язку із спливом строку притягнення до адміністравтиної відповідальності до задоволення не підлягають.

Керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в :

Закрити провадження у справі про адмністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Суддя: Бакай І.А.