КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/78/2019 Суддя 1 інстанції - Косик Л.Г.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Лебедєва В.В. в інтересах ОСОБА_3 на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 16.07.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності -

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер в матеріалах справи відсутній, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 16.07.2018 року, ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у розмірі 352,40 грн.

Постановою суду встановлено, що ОСОБА_3, 26.05.2018 року о 04 годині 30 хвилин, рухаючись по вул. А. Булаховського 4 в м. Києві, в автомобілі «Audi А6», державний номерний знак НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, нестійка хода. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку, в порушення вимог п. 2.5 ПДР України, ОСОБА_3 відмовився у присутності двох свідків.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, адвокат ЛебедєвВ.В. в інтересах ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 16.07.2018 року у справі про адміністративне правопорушення № 759/8338/18, якою ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та прийняти нову постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 закрити у зв'язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За доводами апелянта під час розгляду справи суддею Святошинського районного суду міста Києва неповно встановлено необхідні для вирішення справи обставини, висновки судді не відповідають дійсним обставинам справи, оскаржувана постанова винесена із порушенням норм процесуального права, а тому є незаконною і підлягає скасуванню з наступних підстав.

Захисник вказує на те, що в судовому засіданні 05 липня 2018 року ним та самим ОСОБА_3 було звернуто увагу судді на те, що протокол про адміністративне правопорушення не є оформленим належним чином, оскільки він складений 26.05.2017 року, тобто рік тому. Одночасно було порушене клопотання про повернення матеріалів до УПП у м. Києві для їх належного оформлення, оскільки матеріали справи про адміністративне правопорушення містили суттєві порушення і, відповідно, протиріччя, проте клопотання було залишене без задоволення суддею з тих підстав, що матеріали справи про адміністративне правопорушення додатковому оформленню не підлягають.

Крім цього апелянт зазначає, що в судовому засіданні 05 липня 2018 року ОСОБА_3 пояснив, що дійсно 26.05.2018 року він перебував за адресою по вул. Булаховського, 4 у місті Києві, але за кермом не перебував, а знаходився біля автомобіля, оскільки допомагав своєму товаришу міняти пробите колесо. Також ОСОБА_3 пояснив, що він на проходження огляду на стан сп'яніння не погодився, оскільки такий огляд був недоцільним через те, що він автомобілем не керував. Така його позиція і була зафіксована співробітниками патрульної поліції у протоколі про адміністративне правопорушення в якості відмови від проходження огляду на стан сп'яніння. ОСОБА_3 пояснив в судовому засіданні, що саме через вказані обставини він себе винним у скоєнні адміністративного правопорушення не вважає, оскільки протокол на нього було складено незаконно.

Адвокат Лебедєв В.В. вказує на те, що допитаний в судовому засіданні 16 липня 2018 року як свідок інспектор роти 5 батальйону 2 полку 1УПП у м. Києві старший лейтенант поліції ОСОБА_4 повідомив, що він дійсно здійснював оформлення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 Подробиць зупинки керованого, начебто, ОСОБА_3 транспортного засобу свідок пояснити не зміг, однак зазначив, що ОСОБА_3 відмовився проходити огляд за допомогою приладу «ДРАГЕР» на місці оформлення протоколу. Щодо направлення особи для проходження необхідного в такому випадку огляду в закладі охорони здоров'я, то свідок не зміг пояснити, чи він пропонував це ОСОБА_3 чи ні. Одночасно вказаний свідок не зміг чітко пояснити причини, з яких протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 був складений 26.05.2017 року.

Також апелянт зазначає, що із відеозапису із нагрудних камер відеореєстраторів інспекторів патрульної поліції тривалістю близько півтори хвилини, на якому зафіксовані інспектор ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ще дві особи, дані яких у відеоматеріалі відсутні, вбачається, що інспектор ОСОБА_4 пояснює, що, незважаючи на те, чи керував ОСОБА_3 автомобілем чи ні, він, тобто інспектор, буде з'ясовувати, чи буде ОСОБА_3 проходити огляд на стан сп'яніння. ОСОБА_3 при цьому пояснив, що він вважає проходження такого огляду недоцільним, що повністю відповідає змісту пояснень, які він перед цим давав безпосередньо в судовому засіданні. Одночасно слід зазначити, що пропозиції про проходження огляду на стан сп'яніння у закладі охорони здоров'я інспектор не висловлював, пояснень щодо того, чи був ОСОБА_3 за кермом автомобіля, яким чином він був зупинений, а також роз'яснення прав і обов'язків свідків у відеоматеріалі немає.

На думку захисника, відеозапис підтверджує виключно те, що процедура оформлення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 була проведена із грубими порушеннями, а відносно самого ОСОБА_3 відсутні дані про те, що він дійсно керував автомобілем.

Апелянт вказує на те, пояснення свідків є завчасно підготовленими, тобто містять заготовлений текст про відмову водія від проходження огляду за допомогою пристрою «ДРАГЕР» і у лікаря-нарколога і, за таких підстав, не можуть вважатись належним доказом фіксування відмови водія від проходження огляду, оскільки містять заздалегідь визначену інформацію, яку свідок просто підтверджує своїм підписом. Окрім того, що у справі відсутні докази того, що ОСОБА_3 керував транспортним засобом, під час перегляду відеоматеріалів у справі було встановлено, що огляд у лікаря-нарколога ОСОБА_3 запропонований не був, тобто підтверджена підписами свідків інформація дійсності не відповідає.

Заслухавши доповідь судді, пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_3 та його захисника - Лебедєва В.В., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи в повному обсязі, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Постанова судді суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як убачається з матеріалів провадження та судового рішення, при розгляді даної справи суддя місцевого суду достатньо повно, об'єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах.

Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_3 дотримано не було.

Винуватість ОСОБА_3 у порушенні п. 2.5 ПДР України, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення відповідно до якого ОСОБА_3, 26.05.2018 року о 04 годині 30 хвилин, рухаючись по вул. А. Булаховського 4 в м. Києві, в автомобілі «Audi А6», державний номерний знак НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, нестійка хода. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку, в порушення вимог п. 2.5 ПДР України, ОСОБА_3 відмовився у присутності двох свідків,

- у письмових поясненнях свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які підтвердили фактичні обставини події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме відмову водія ОСОБА_326 травня 2018 року по вул. Булаховського, 24 в місті Києві від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння (а.с. 2),

- на відеозапису із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП 26 травня 2018 року щодо ОСОБА_3(а.с. 3), де також зафіксована відмова ОСОБА_3від проходження огляду на стан сп'яніння.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння не заперечував і сам ОСОБА_3 під час надання пояснень в суді апеляційної інстанції, при цьому зазначив, що 26.05.2018 року він перебував за адресою по вул. Булаховського, 4 у місті Києві, проте за кермом не перебував, а знаходився біля автомобіля та допомагав своєму товаришу міняти пробите колесо. Відтак вважав, що проходження огляду на стан сп'яніння є недоцільним. Так як він не був на той час водієм.

Разом з тим, такі пояснення ОСОБА_3 були спростовані ще під час розгляду справи в суді першої інстанції поясненнями інспектора поліції ОСОБА_4, який пояснив, що 26.05.2018, приблизно о 04:30 год. ними було зупинено автомобіль «Audi A6», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3. Водій був з ознаками алкогольного сп'яніння, у зв'язку з чим останньому було запропоновано пройти огляд у встановленому законом порядку на стан алкогольного сп'яніння, на що ОСОБА_3 відмовився.

Такі пояснення інспектора поліції містяться в постанові суду першої інстанції і підстав їм не довіряти в суду апеляційної інстанції немає.

Окрім того, за клопотанням захисника судом апеляційної інстанції в судове засідання для надання пояснень викликалися свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6, пояснення яких містяться в матеріалах справи, та інспектор патрульної поліції ОСОБА_4, проте дані свідки та інспектор поліції, в судове засідання не з'явилися. При цьому, згідно телефонограми свідок ОСОБА_5, повідомив, що він не має змоги з'явитися до Київського апеляційного суду, оскільки перебуває у м. Рівному, надані ним пояснення працівникам поліції по даній справі підтримує в повному обсязі та повідомив, що саме ним було помічено двох чоловіків, які були в стані алкогольного сп'яніння та намагалися від'їхати на транспортному засобі. Тому ним було про це повідомлено на 102, і після руху автомобіля, він став слідувати за даним транспортним засобом до приїзду патрульних. В подальшому в його присутності працівники поліції запропонували водію пройти огляд на стан сп'яніння за допомогою Драгер на місці та в мед. установі, проте останній відмовився від проходження огляду в присутності свідків. Більш того, свідок повідомив, що при повідомленні працівників поліції на 102 він зазначав свій номер мобільного телефону та анкетні дані.

Будь - яких підстав не довіряти показанням свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у суду не має.

Такі показання свідка ОСОБА_5 повністю узгоджуються з відповіддю, наданою Головним управління Національної поліції у м. Києві УОАЗОР на запит Київського апеляційного суду, з якої вбачається, що 26.05.2018 року о 4 год. 29 хв. та о 04 год. на лінію 102 було здійснено два дзвінки, з повідомленням про те, що на вул. Академіка Булаховського два чоловіки на автомобілі марки «Ауді» темно синього кольору в стані алкогольного сп'яніння, один з яких збирається керувати автомобілем. Таке повідомлення здійснив чоловік з мобільного номеру НОМЕР_2.

А як було встановлено з матеріалів справи, даний номер мобільного телефону дійсно належить свідку ОСОБА_5

Також судом апеляційної інстанції було повторно досліджено відеозапис із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП 26 травня 2018 року щодо ОСОБА_3, з якого вбачається, що водієві в присутності двох свідків пропонується пройти огляду на стан алкогольного сп'яніння в присутності двох свідків, проте водій відмовився від проходження будь-якого огляду, та зазначає: « … вважаю недоцільним». Разом з тим, на відеозапису ОСОБА_3 не вказує, що відмовляється від огляду саме у зв'язку з тим, що він не керував транспортним засобом.

Відтак, доводи ОСОБА_3 про те, що він не керував автомобілем є необґрунтованими, спростовуються наведеними вище доказами та судом апеляційної інстанції розцінюються як спосіб захисту та намагання уникнути від адміністративної відповідальності.

Та обставина, що свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які брали участь у фіксуванні обставин зазначеного адміністративного правопорушення, безпосередньо в суді не допитувались, а їх пояснення викладені на заздалегідь надрукованих бланках, не може свідчити про їх невідповідність фактичним обставинам справи та неповноту з'ясування всіх обставин справи, оскільки їх письмові пояснення, відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, були досліджені суддею та обґрунтовано прийняті до уваги як такі, що узгоджуються з іншими доказами у справі та підтверджують обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, який складений щодо ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Більш того, свідок ОСОБА_5 в телефонограмі повністю підтвердив суть своїх пояснень, що містяться на бланку.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про те, що на відеозапису відсутні дані про осіб, які були залучені інспекторами патрульної поліції в якості свідків, та про порушення працівниками поліції Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, то слід зазначити наступне.

Відповідно до п.п. 1, 6, 7, 10 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу 1 цієї інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. При цьому огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків, а в разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення.

Як вбачається з відеозапису такі свідки були присутні. До протоколу про адміністративне правопорушення були долучені пояснення свідків, які засвідчили відмову ОСОБА_3 від проходження огляду на стан сп'яніння як за допомогою приладу «Драгер» так і у лікаря-нарколога.

Один із свідків - ОСОБА_5, пояснення якого містяться в матеріалах справи згідно телефонограми, підтримав такі пояснення та свою присутність під час відмови ОСОБА_3 від проходження огляду на стан сп'яніння, а тому, посилання захисника на не озвучення інспекторами поліції на відеозапису прізвища, ім'я та по-батькові свідків під час пропонування ОСОБА_3 пройти огляд як на місці зупинки так і у лікаря - нарколога не спростовують факту присутності свідків під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення та дотримання працівниками поліції Інструкції.

Що стосується посилань захисника в апеляційній скарзі на те, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам Закону, а тому справу необхідно було повернути для належного оформлення, то слід зазначити, що протокол складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, в ньому повно та правильно викладено суть правопорушення; виходячи з характеру вчинених дій, указані ознаки алкогольного сп'яніння водія ОСОБА_3та його дії щодо ухилення від огляду; є вказівка на порушення ОСОБА_3 п. 2.5 ПДР України та посилання на ч. 1 ст. 130 КУпАП. Протокол підписаний особою, яка його склала - інспектором 5 роти 2 батальйону УПП в м. Києві ОСОБА_4 та безпосередньо ОСОБА_3, якому були роз'яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, про що останній поставив підпис, при цьому, зауважень або заперечень на цей протокол та дії працівників поліції ОСОБА_3в протоколі не вказав (а.с. 1);

З приводу того, що протокол про адміністративне правопорушення датований 26 травня 2017 роком, а не 26 травня 2018 року, то суд вважає, що зазначення інспекторами поліції дати складання протоколу, а саме 2017 року, є технічною помилкою, яка не є підставою для повернення протоколу про адміністративне правопорушення на дооформлення, оскільки як вбачається з опису суті правопорушення, в протоколі зазначено, що подія відбулася 26.05.2018 року о 04 год. 30 хв. Більш того, в поясненнях свідків також зазначена дата 26.05.2018 року та така ж дата міститься і на відеозаписі із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників поліції, яка виставляється автоматично.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що судом першої інстанції було в повному обсязі досліджено надані матеріали та прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Обраний ОСОБА_3 суддею вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП, крім того санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.

Істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови судді, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт, апеляційний суд не вбачає.

Враховуючи наведене, вважаю, що постанова судді Святошинського районного суду м. Києва від 16.07.2018 року є законною та обґрунтованою, отже апеляційну скаргу ОСОБА_3 слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А :

Постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 16.07.2018 року, якою ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік - залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Лебедєва В.В. в інтересах ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Л.І. Кепкал