ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2019 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду ОСОБА_1, за участю ОСОБА_2 та діючого в його інтересах адвоката ОСОБА_3, розглянувши провадження у справі про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову Шевченківського районного суду м. Чернівців від 01 березня 2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівців від 01 березня 2019 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 384,20 грн.

Згідно з постановою районного суду та протоколу про адміністративне правопорушення, що 22 грудня 2018 року о 06.22 год. водій ОСОБА_2 в м. Чернівці по вул. Київській, 11, керував автомобілем Mercedes-Benz, S 500, д. н. з. СЕ 9900 ВМ, із явними ознаками алкогольного спяніння, а саме: запах алкоголю із порожнини рота, нестійка хода, нечітка вимова. Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст.130 ч.1 КУпАП.

На вказану постанову суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Шевченківського районного суду м. Чернівців від 01 березня 2019 року та провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП - закрити, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Апелянт вважає, що вищевказана постанова районного суду є незаконною, оскільки була винесена із порушенням норм матеріального і процесуального права.

Справа №33/822/171/2019 Головуючий у І інстанції: Волошин С.О

Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач: Семенюк К.М..

Стверджував, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки він не керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, а обставини щодо його перебування в стані алкогольного спяніння були встановлені з порушенням відповідного порядку.

Зокрема, зазначав, що протокол про адміністративне правопорушення був складений щодо нього з порушенням вимог ч.1 ст. 256 КУпАП та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, оскільки у ньому не зазначено статей, якими повинна керуватись особа при його складанні, не розкрито обєктивну сторону правопорушення та його субєкта, а також не була зазначена суть правопорушення з обовязковим посиланням на п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Також апелянт вказував і на те, що відповідно до вищезгаданої інструкції, а також ст. 63 Конституції України, ст.268 КУпАП його не було ознайомлено з правами та обовязками і це підтверджується відсутністю його підпису у відповідній графі протоколу.

Стверджував, що в порушення вимог п.2 ст. 254 КУпАП йому не було вручено другий екземпляр складеного щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, про що свідчить відсутність у матеріалах справи розписки про його отримання ним.

Також зазначав, що згідно Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння та ст. 266 КУпАП, працівниками поліції було порушено порядок огляду на стан спяніння.

Вказував і на те, що в матеріалах справи відсутній акт його огляду про те, що він в присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан спяніння, направлення водія до медичного закладу для проходження огляду, висновок медичної установи по результатах його огляду на стан спяніння та його відмова від проходження, а також немає жодного документа, який б підтверджував вказані поліцейським в протоколі ознаки його алкогольного спяніння.

Посилався на те, що диспозицією ч.1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування особами транспортними засобами в стані алкогольного спяніння. Однак, у протоколі про адміністративне правопорушення, складеного щодо нього зазначено, що він керував не в стані алкогольного спяніння, а з ознаками алкогольного спяніння.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_2 та діючого в його інтересах адвоката ОСОБА_3, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом. При розгляді кожної справи суддя зобовязаний зясувати обставини, передбачені ст. 280 КУпАП, а винесене у справі судове рішення має ґрунтуватись на конкретних доказах.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону районним судом були дотримані.

Так, відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його

вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного

вирішення справи.

У відповідності з вимогами ст. 252 КУпАП докази повинні оцінюватися за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними й розглянутими у судовому засіданні доказами.

Зокрема, із протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 059790 від 22.12.2018 року (а. п. 1), вбачається, що 22 грудня 2018 року о 06.22 год. водій ОСОБА_2 в м. Чернівці по вул. Київській, 11, керував автомобілем Mercedes-Benz, S 500, д. н. з. СЕ 9900 ВМ, із явними ознаками алкогольного спяніння, а саме: запах алкоголю із порожнини рота, нестійка хода, нечітка вимова. Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків.

Крім цього, факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного спяніння, при обставинах зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, також підтверджується і письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.п.3-4), відеозаписами з нагрудних камер поліцейських (а.п. 6).

Будь-яких сумнівів у достовірності вказаних доказів, апеляційний суд не вбачає.

Разом з цим, невизнання ОСОБА_2 своєї винуватості у скоєнному правопорушенні, як в суді першої, так і апеляційної інстанції розцінюється, як спосіб уникнення останнього від відповідальності за вчинене ним.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку є безпідставними, оскільки згідно наданих матеріалів провадження, а саме, із відеозаписів з нагрудних камер поліцейських вбачається, що поліцейськими неодноразово пропонувалось ОСОБА_2 пройти огляд на визначення стану спяніння в присутності двох свідків, однак останній вказував на те, що він не керував транспортним засобом і наполягав надати йому докази, які б підтверджували факт його керування транспортним засобом, а також різними способами ухилявся від відповідальності за вчинене ним правопорушення (а.п. 6).

При цьому, факт його керування транспортним засобом було чітко зафіксовано на відеозаписах з нагрудних камер поліцейських (а.п. 6).

Також ОСОБА_2 не заперечував факт присутності свідків при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Що стосується посилань апелянта в апеляційній скарзі на те, що згідно Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння та ст. 266 КУпАП працівниками поліції було порушено порядок огляду на стан спяніння, то вони є такими, що не заслуговують уваги.

Так, диспозицією ст. 130 ч.1 КУпАП передбачено відповідальність за керування особами транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного та іншого спяніння.

Згідно п. 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкісну реакцію, затвердженої наказом від 09.11.2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоровя.

Крім цього, безпідставним є також доводи апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення щодо нього був складений із порушенням вимог ч.1 ст. 256 КУпАП та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення і згідно ст. 63 Конституції України, ст.268 КУпАП його не було ознайомлено з правами та обовязками, не зазначено суті правопорушення з обовязковим посиланням на п. 2.5 Правил дорожнього руху України і що в порушення вимог п.2 ст. 254 КУпАП йому не було вручено другий екземпляр складеного щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення.

Так, як вбачається із наданих матеріалів адміністративного провадження (а.п. 1- протокол про адміністративне правопорушення), що протокол про адміністративне правопорушення серії БД 059790 був складений працівниками поліції відповідно до вимог ст.ст. 254,256 КУпАП. Громадянину ОСОБА_2. були розясненні його права, передбачені ст.63 Конституції України, ст. 268 КУпАП та вручено його копію, що підтверджується його особистим підписом у ньому, а саме, у графі «Підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності». Зауважень від правопорушника не надходило. Крім того, у вищевказаному протоколі про адміністративне правопорушення, зазначено на порушення вимог п.2.5. «а» ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Тому вважаю, що працівники поліції діяли відповідно до вимог чинного законодавства, оскільки будь-яких порушень при його складанні не було встановлено.

Таким чином, посилання апелянта на те, що протокол про адміністративне правопорушення складений із порушенням вимог чинного законодавства, на думку апеляційного суду є необґрунтованими та спростовуються матеріалами адміністративної справи, які безпосередньо були предметом дослідження, як в суді першої, так і апеляційної інстанції.

Крім цього, не можуть бути взяті до уваги і посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що в матеріалах справи відсутній акт його огляду про те, що він в присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан спяніння, направлення водія до медичного закладу для проходження огляду, висновок медичної установи по результатах його огляду на стан спяніння, оскільки вказані документи закладами охорони здоровя видаються при проведенні огляду на стан спяніння і при оформленні їх результатів. Однак, як вбачається із наданих матеріалів справи (а.п. 1 -протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 059790 від 22.12.2018 року), ОСОБА_2 від проходження медичного огляду в медичному закладі на стан алкогольного спяніння відмовився, у встановленому законом порядку.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі апелянтом, не спростовують події правопорушення та не впливають на висновки суду про доведеність винуватості у його вчиненні та не дають підстав для скасування судового рішення.

За таких обставин, вважаю, що районний суд прийшов до вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Будь-яких порушень норм процесуального чи матеріального права судом не встановлено.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 245, 247, 251, 252, 294 КУпАП Чернівецький апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м. Чернівців від 01 березня 2019 року щодо ОСОБА_2 за ч.1 ст. 130 КУпАП без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду ОСОБА_1

Згідно з оригіналом

Суддя Чернівецького

апеляційного суду ______________________ ОСОБА_1

(підпис)

М. П.