Справа 573/1946/19
Номер провадження 3/573/890/19
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 листопада 2019 року м. Білопілля

Суддя Білопільського районного суду Сумської області Свиргуненко Ю. М., розглянувши матеріали, які надійшли Сумського РВП ГУНП в Сумській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , фізичної особи - підприємця,

за ч. 4 ст. 121 КУпАП,

в с т а н о в и л а :

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 06 жовтня 2019 року о 04 годині 40 хвилин на 21 км автодороги Суми-Путивль-Глухів в с. Постольне Сумської області водій ОСОБА_1 керував автомобілем «RENAULT KANGOO», номерний знак НОМЕР_1 , який не пройшов обов`язковий технічний контроль, чим порушив п. 31.3 «б» ПДР України та ст. 35 Закону України «Про дорожній рух».

Дії останнього кваліфіковано за ч. 4 ст. 121 КУпАП як повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частинами першою - третьою цієї статті.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Салабіаку проти Франції» від 07 жовтня 1988 року зазначено, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Більш того, згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього ж Кодексу.

Отже, відповідно до викладених вище положень національного законодавства України, ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява №16347/02, «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява №926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, відповідно до чинного законодавства України всі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 тлумачяться на його користь.

Відповідальність за ч. 4 ст. 121 КУпАП настає за дії, передбачені частинами 1-3 цієї статті, якщо вони вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Білопільського районного суду Сумської області від 17 жовтня 2019 року матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 121 КУпАП були повернуті Сумському РВП ГУНП в Сумській області для належного дооформлення з підстав невідповідності протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст. 256 КУпАП, зокрема, у зв`язку з відсутністю в матеріалах адміністративної справи належних та допустимих доказів притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. ч. 1-3 ст. 121 КУпАП.

На виконання вищевказаної постанови з Сумського РВП ГУНП в Сумській області надійшов лист №11427 від 28 жовтня 2019 року, в якому зазначено про те, що до протоколу серії ОБ №025070 від 06 жовтня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 121 КУпАП долучено форму вивода з ІТС «ІПНП», у зв`язку з тим, що постанова про притягнення останнього за ч. 1 ст. 121 КУпАП знаходиться за місцем складання, а саме в батальйоні патрульної служби поліції ГУНП в Луганській області. Також зазначено, що вказана форма вивода є підтвердженням вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП та є доказом вказаної обставини.

Разом з ти, витяг з ІТС «ІПНП» не є належним та допустимим доказом факту притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. ч. 1-3 ст. 121 КУпАП.

Викладені у постанові Білопільського районного суду від 17 жовтня 2019 року недоліки не усунуті та матеріали справи повторно направлені до суду для розгляду.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо відсутні подія і склад адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад і подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, а тому провадження в даній справі підлягає закриттю.

Враховуючи викладене вище, керуючись ст. ст. 247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

п о с т а н о в и л а :

Провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу, шляхом подачі апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Суддя: