ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/383/19 Справа № 214/1011/19 Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко А. В. Суддя у 2-й інстанції - Іванова А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2019 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Іванова А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 лютого 2019 року, якою:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який не працює, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 лютого 2019 року, накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 384 гривні 20 копійок.

Судом першої інстанції встановлено, що 30 січня 2019 року о 01 годині 20 хвилин, у Саксаганському районі м. Кривого Рогу, по вул. Володимира Великого, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Geely MR-7151A, д.н.з. НОМЕР_1, з явними ознаками наркотичного спяніння, а саме: розширені зіниці очей, що не реагують на світло, поведінка, яка не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного спяніння відмовився у встановленому законом порядку, в присутності двох свідків. Зафіксовано бодікамерою АЕ-00035.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі у звязку з вчиненням діяння в стані крайньої необхідності.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що постанова суду є незаконною та протиправною, не встановлено дійсних обставин справи, відеозапис з нагрудної відеокамери не відображає повноти обставин, які відбулися під час складання протоколу, 06.02.2019 року він проходив медичний огляд в медичному закладі, згідно висновку якого наркотичних речовин не виявлено, вказує, що дане правопорушення вчинене в стані крайньої необхідності.

Відповідно до ч. 5, 6 ст. 294 КУпАП, ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час, день та місце розгляду справи, до апеляційного суду не з'явився, що не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та докази по справі, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Враховуючи, що апеляційну скаргу подано 01 березня 2019 року, а останній день апеляційного оскарження є 04 березня 2019 року, вважаю, що строки апеляційного оскарження не порушені, тому їх поновлення не потребується.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги про те, що постанова суду незаконна та протиправна є безпідставними.

Висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП є законним та відповідає фактичним обставинам справи.

Не визнання вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП спростовується матеріалами справи, які судом першої інстанції були дослідженні в повному обсязі.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 195645 від 30 січня 2019 року (а.с. 1); письмовими поясненнями свідків (а.с. 3), рапортом працівника поліції (а.с. 4) та відеозаписом з нагрудної камери (а.с. 6).

Вивчивши матеріали адміністративної справи, оцінивши зібрані у справі докази та давши їм належну оцінку, суд першої інстанції, на думку апеляційного суду, обґрунтовано прийшов до висновку, що ОСОБА_1 дійсно порушив п. 2.5 ПДР України та його дії містять склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання в апеляційній скарзі, стосовно того, що судом не було викликано та не допитано свідків, а фрагменти відеозапису з нагрудної відеокамери не відображають повноти обставин є безпідставними, оскільки суд за власною ініціативою у відповідності до ст. 252 КупАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками.

Доводи апелянта про вчинення ним даного правопорушення в стані крайньої необхідності не відповідають дійсності та не є обґрунтованими.

Відповідно до ст. 18 КупАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності.

На це прямо вказують слова тексту статті «для усунення небезпеки, яка загрожує».

Так, ОСОБА_1 не надано та в матеріалах справи не міститься жодних доказів на підтвердження, зазначеної в апеляційній скарзі, загрози життю його дружини.

Стосовно наданого ОСОБА_1 висновку щодо результатів медичного огляду, то апеляційний суд не приймає його до уваги, оскільки відповідно до положень ч. 4 ст. 266 КупАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення, однак ОСОБА_1 з'явився на огляд о 13 год. 25 хв. 06 лютого 2019 року, при тому, що підстави для його здійснення, що передбачені вище зазначеною Інструкцією, а саме розширені зіниці очей, що не реагують на світло, поведінка, яка не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук, були встановлені працівниками поліції ще о 02 год. 20 хв. 30 січня 2019 року, тобто більше на пять днів, ніж ОСОБА_1 прибув на огляд до закладу охорони здоров'я.

При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, вважаю за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 лютого 2019 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду ОСОБА_2