ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/595/19 Головуючий в 1 інст.: Дацюк О.І.
Провадження № 33/807/202/19 Доповідач в 2 інст.: Рассуждай В.Я.
Категорія: ст. 122-4 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2, справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 8 лютого 2019 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, проживає за адресою: АДРЕСА_2

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді 30 годин громадських робіт, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно з постановою суду 18 січня 2019 року, приблизно о 19.30 годині, ОСОБА_2, керуючи автомобілем Skoda Fabia, реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись на вул. Чарівній в районі будинку № 74 у м. Запоріжжі, став учасником дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобілю Mitsubishi Eclipse, реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, після чого, не дочекавшись приїзду працівників поліції, покинув місце дорожньо-транспортної пригоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду та закрити провадження по справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що суд відступив від принципів повноти та всебічності судового розгляду, спрощено та упереджено провів розгляд справи, всебічно не розібравшись.

Вказує на те, що суддя з самого початку натякнула на те, що він винуватий у скоєнні правопорушення та запропоновувала йому один із трьох видів стягнення. Наприкінці судового засідання суддею було надано строк до 12-ї години того ж дня сплатити штраф, тим самим суддя намагалася змусити його визнати себе винним у вчиненні правопорушення, в іншому разі обіцяла накласти більш тяжке стягнення.

Зазначає, що суд не викликав і не допитав свідка ОСОБА_4, офіцера поліції ОСОБА_5, який склав протокол про адміністративне правопорушення.

За обставинами правопорушення вказує, що після вчинення ДТП, віну у вчиненні якого він не заперечував, він не покинув місце пригоди, а склав повідомлення про ДТП (Європротокол), досягнув домовленості по матеріальній компенсації, передав ОСОБА_3 аванс у розмірі 2000 грн. та поїхав за рештою грошей.

Вислухавши пояснення ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу, доповнень до неї та клопотань не мав, перевіривши матеріали адміністративної справи та розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що остання підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду щодо вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах, та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 078226 від 18.01.2019 (а.с. 1), схемою ДТП, якою зафіксовано розташування на місці події лише автомобіля Mitsubishi Eclipse, яким керував ОСОБА_3 (а.с. 2), поясненнями свідків ОСОБА_3. та ОСОБА_4 (а.с. 5-6), постановою суду від 01.02.2019, якою підтверджується факт вчинення ДТП (а.с. 17, 18)

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі з'ясував обставини справи, є безпідставними, оскільки суд дослідив всі наявні в матеріалах адміністративної справи докази, за клопотанням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності допитав свідка ОСОБА_3. Клопотань про дослідження інших доказів, в тому числі про допит свідка ОСОБА_4 та інспектора поліції ОСОБА_5, про необхідність допиту яких зазначено в апеляційній скарзі, ОСОБА_2 у суді першої інстанції не заявляв.

Дослідженим доказам суд надав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

Твердження ОСОБА_2, що він покинув місце ДТП за погодженням із іншим учасником пригоди, ОСОБА_3, у зв'язку із складанням спільного повідомлення про ДТП, так званого «Європротоколу», спростовується наступним.

Пунктом 33.2 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004 визначено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов'язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання.

За примітко до ст. 124 КУпАП особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за умови, що учасники дорожньо-транспортної пригоди скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Оскільки відповідно до постанови Шевченківського районного суду від 01.02.2019 ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що свідчить про те, що спільне повідомлення про ДТП учасниками не складалося, то є спростованими відповідні доводи апеляційної скарги.

Крім того доводи ОСОБА_2 про те, що він їхав за грошима задля матеріальної компенсації іншому учаснику пригоди, не відповідають суті складання спільного повідомлення учасників ДТП, оскільки у цьому разі відшкодування здійснює страхова компанія.

У зв'язку з наведеним суд першої інстанції при прийнятті рішення про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 1224 КУпАП, обґрунтовано надав перевагу письмовими показанням свідка ОСОБА_3., викладеним ним власноруч на місці пригоди, стосовно того, що після ДТП вийшов чоловік у нетверезому стані, який, скориставшись тим, що свідок повернувся до своєї машини, сів та уїхав із місця пригоди, які узгоджується з фактичними обставинами справи, а не свідченням указаного свідка в судді.

Не можна вважати тиском на свідка роз'яснення судом положень кримінального закону про відповідальність за завідомо неправдиві показання, оскільки суд зобов'язаний повідомити про права і обов'язки учасників судового провадження.

Відповідно до ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Як зазначено в апеляційній скарзі, SMS-повідомлення про розгляд справи ОСОБА_2 отримав 05.02.2019, тобто за три доби до розгляду справи в суді, а тому строки повідомлення про розгляд справи не порушені.

Таким чином, істотних порушень законодавства, що тягнуть скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

Разом з тим, при визначенні виду адміністративного стягнення суд, у порушення вимог ст.ст. 33, 280 КУпАП, не врахував обставини вчиненого правопорушення, дані про винну особу, та належним чином не мотивував чому призначив стягнення, яке пов'язано із застосуванням заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян. При цьому небажання особи сплачувати штраф апеляційний суд не вважає належним мотивуванням необхідності накладання такого сурового стягнення.

Апеляційний суд, з урахуванням даних про особу порушника, який ніколи раніше не притягувався до адміністративної відповідальності (а.с. 10), вважає достатнім стягнення у вигляді штрафу, у розмірі, встановленому санкцією ст. 122-4 КУпАП.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Призначене постановою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 8 лютого 2018 року у відношенні ОСОБА_2 стягнення у виді 30 годин громадських робіт змінити, та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 15 (п'ятнадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 255 (двісті п'ятдесят п'ять) гривень.

У разі несплати штрафу у 15-денний строк, у порядку примусового виконання постанови, з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік правопорушень (ст.ст. 307 ч. 1, 308 КУпАП).

В іншій частині постанову судді районного суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 336/595/19