Справа № 464/2299/19 Головуючий у 1 інстанції: Бойко О.М.
Провадження № 33/811/738/19 Доповідач в 2-й інстанції: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2019 рокусуддя Львівського апеляційного суду Партика І.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сихівського районного суду м. Львова від 16 травня 2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності по ч.1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

постановою Сихівського районного суду м. Львова від 16 травня 2019 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 ч.1 КпАП України та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 грн. 00 коп. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 384 грн. 20 коп. судового збору.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_1 12.04.2019 року о 20.35 год. по вул. Луганська, 4 у м. Львові, керував автомобілем марки «Skoda Octavia Tour» д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

На зазначену постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови, скасувати оскаржену постанову, а провадження у справі закрити.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, оскільки під час керування транспортним засобом ОСОБА_1 не перебував в стані алкогольного сп`яніння. При розмові з поліцейськими та лікарями КНП 8-ї MKJI неодноразово наголошував, що страждає на ряд хронічних захворювань: хронічний обструктивний бронхіт (з 2006 року), хворобу ОСОБА_2 та хворобу ОСОБА_3 з народження). При загостренні хронічного обструктивного бронхіту в організмі виробляється природній етанол, запах якого чути з ротової порожнини. Хвороба ОСОБА_2 характеризується: порушенням координації, невпевненість, незграбність, хода п`яного, невпевнена хода, особливо в темряві, дискоординація в руках, зміна почерку, зміна мови - повільна (дизартрія). Апелянт вимушений приймати значну кількість ліків, які не є заборонені під час водіння транспортним засобом, але впливають на зміну мови. Звертає увагу апеляційного суду на те, що поліцейським був потрібний показник затриманих п`яних водіїв, а лікарі КНП 8MKJI не мали відповідної кваліфікації для встановлення стану сп`яніння, огляд був завершений на протязі 5 хвилин. Згодом апелянту стало відомо з листа головного лікаря КНП 8MKJI №846 від 27.05.2019 року, що лікарі, які оглядали ОСОБА_1 не є наркологами, відповідні сертифікати в них відсутні, в структурі лікарні немає токсикологічної лабораторії.

В обґрунтування поважності пропущення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 вказує, що в судовому засіданні при розгляді справи по суті присутнім не був через хворобу, про що свідчить листок непрацездатності від 13.05.2019 року, в якому зазначено, що апелянт перебував на амбулаторному лікуванні з 13.05.2019 по 17.05.2019 р.р. включно. Постанову суду першої інстанції від 16.05.2019 року він отримав листом суду, датованим 06.06.2019 року, лише 22.06.2019 року. Вважає такі причини поважними та просить поновити йому строк на оскарження постанови суду першої інстанції суду.

В судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, просив апеляційний суд розглянути справу за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги і клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, апеляційний суд вважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови підлягає поновленню, а в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 слід відмовити, виходячи з наступного.

Розгляд справи у суді першої інстанції проводився за відсутності правопорушника ОСОБА_1 , який був належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи по суті, направив суду заяву про відкладення розгляду справу у зв`язку з хворобою, однак жодних підтверджуючих документів не долучив. Відтак суд першої інстанції правомірно у відповідності до вимог ст.268 КУпАП розглянув справу без участі правопорушника. Проте, суд апеляційної інстанції з огляду на те, що копію постанови правопорушник отримав лише 22.06.2019 року, вважає за можливе поновити строк на апеляційне оскарження такої постанови ОСОБА_1 , а тим самим забезпечивши останньому доступ до правосуддя та гарантоване національним та міжнародним законодавством право на справедливий суд.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, зокрема за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції, детально дослідивши матеріали та обставини справи, давши їм належну оцінку, прийшов до обґрунтованого і вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В суді апеляційної інстанції було встановлено, що висновок суду першої інстанції про те, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суддя дав належну оцінку і навів у постанові, а саме:

-даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 188108 від 12.04.2019 року (а.с. 1),

-даними відеозапису нагрудних камер працівників поліції, який містить фіксацію обставин події,

Доводи скаржника про те, що висновок щодо результатів медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння не відповідає вимогам закону, є безпідставними.

Відповідно до п.3. Розділу 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735), огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

Як вбачається із відповіді КНП «8-ма міська клінічна лікарня м. Львова» від 19.09.2019 року № 1436, лікар ОСОБА_4 проходив курси циклу ТУ «Організація медичних оглядів на стан сп`яніння, встановлення відповідного діагнозу та заповнення медичної документації».

Відтак, висновок щодо результатів медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, з якого вбачається, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, і який складався і підписаний лікарем ОСОБА_4 , є належним та допустимим доказом, що підтверджує вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Жодних порушень прав ОСОБА_1 ні під час складання і оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, ні під час розгляду адміністративної справи судом першої інстанції, апеляційним судом не встановлено. Судом першої інстанції належним чином були враховані усі обставини справи та особа правопорушника ОСОБА_1 .

Крім того під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 жодним чином не вказав про наявність у нього ряду хронічних захворювань: хронічний обструктивний бронхіт, хворобу ОСОБА_2 та хворобу ОСОБА_5 , що в свою чергу впливає на його загальний стан. ОСОБА_1 не повідомляв ні працівників , які проводили медичний огляд на стан сп`яніння, ні працівників поліції про те, що при загостренні хронічного обструктивного бронхіту в організмі виробляється природній етанол, запах якого чути з ротової порожнини. Хвороба ОСОБА_2 характеризується порушенням координації, невпевненістю, незграбністю, виробляється хода п`яного. Отже, працівники поліції і медичні працівники були позбавлені можливості перевірити дані обставини, а зафіксували дійсний стан правопорушника, тобто перебування його в нетверезому стані, що не викликає сумнівів у суду апеляційної інстанції.

Вважаю, що суд першої інстанції вірно призначив ОСОБА_1 покарання у виді штрафу у розмірі 10 200 грн. та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Таке покарання відповідає вимогам ст.33 КУпАП та буде необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчинення нових правопорушень.

За таких умов постанову судді першої інстанції слід залишити без змін, а апеляцію без задоволення. Керуючись ст.294 КУпАП,-

постановив:

поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Сихівського районного суду м. Львова від 16 травня 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Сихівського районного суду м. Львова від 16 травня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського

апеляційного суду Партика І. В.