КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/2151/2019 Постанова винесена суддею Кабанячим Ю.В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сніжне Донецької області, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, працюючого інженером ДНСНС, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який раніше не притягувався до адміністративної відповідальності,

на постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 березня 2019 року,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 березня 2019 рокуОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Згідно з постановою суду, 10 березня 2019 року о 09 год. по вул. Бориспіль-7 в с. Гора Бориспільського району ОСОБА_1 керував автомобілем «Ravon», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук, запах алкоголю з ротової порожнини, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи постанову суду незаконною, просить її скасувати та закрити справу щодо нього за відсутністю в його діях складу правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що даний адміністративний матеріал жодним чином не може бути поставлено в основу звинувачення, оскільки у вказані в протоколі годину та день він був повністю фізіологічно тверезий, що також чітко помітно і на відео.

Крім того, за порадою знайомого він самостійно прибув до «Соціотерапія», але там подзвонили в поліцію і йому відмовили, сказавши, що його приймуть тільки за направленням поліції, тому йому довелося шукати іншу установу, де він все ж таки пройшов огляд та отримав висновок.

Вказує й про те, що йому пропонували пройти тільки медичний огляд на стан сп`яніння, хоча зобов`язані були запропонувати спочатку алкотестер на місці, зважаючи на те, що він постійно просив пройти алкотестер на місці, що видно навіть на відео, що він намагається про це просити, але поліцейський його перекрикує.

Щодо пояснень свідків, то вони нікчемні з юридичної точки зору, оскільки тексти обох пояснень повністю ідентичні, являють собою заздалегідь підготовлені бланки, заповнені самим же інспектором.

Таким чином, вимагати від нього їхати для огляду в наркологію поліцейські могли лише в разі його відмови від огляду на місці, тому було порушено порядок ст. 266 КУпАП, у зв`язку з чим огляд його на стан сп`яніння вважається недійсним.

Також ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, як пропущений з поважних причин. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що про дату судового засідання він не знав аж до отримання ним листа суду 17.04.2019 року, з якого також дізнався і про існування та зміст оскаржуваної постанови, яку судом було направлено йому лише 12.04.2019 року. При цьому зазначає, що він активно цікавився ходом справи в суді і навіть 02.04.2019 року подав до суду письмову заяву та просив неодноразово ознайомитися з матеріалами справи, але йому було відмовлено та запропоновано прийти пізніше, а потім йому стало зрозуміло, що причина такої відмови полягала у тому, що постанову ще не було винесено, яка була направлена до Реєстру судових справ лише 08.04.19 року.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення вважаю, що строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_1 на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та дослідивши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Цих вимог закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 суддя місцевого суду не дотримався, внаслідок чого суд прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність, як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку встановленому ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року №1452/735 (далі - Інструкція), та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року №1103 (далі - Порядок).

Згідно з п. 2 Порядку, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС, при цьому п. 7 розділу 2 Інструкції передбачено, що такі особи підлягають огляду на стан сп`яніння, який першочергово проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення, а пунктом 12 розділу 2 Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я, як це передбачено п. 8 Порядку та п. 6 Розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року за №1395, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Вказаних вимог закону працівниками поліції при здійсненні дій по проведенню огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння та складанні протоколу про адміністративне правопорушення дотримано не було, що залишилось поза увагою суду першої інстанції, який належним чином не перевірив обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та не дав їм належної оцінки, що призвело до неповноти з`ясування фактичних обставин справи.

Між тим, переглядаючи справу в межах поданої апеляційної скарги, вважаю, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять достатніх та належних доказів на підтвердження факту порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України, яким передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, оскільки процедура проведення такого огляду, яка чітко регламентована статтею 266 КУпАП та вищезазначеною Інструкцією, була порушена.

Так, відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №210822 від 10 березня 2019 року, за яким: у цей день о 09 год. по вул. Бориспіль-7 в с. Гора Бориспільського району ОСОБА_1 керував автомобілем «Ravon», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук, запах алкоголю з ротової порожнини, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

При цьому, за поясненнями ОСОБА_1 , наданими ним у судовому засіданні апеляційної інстанції, під час керування автомобілем він був зупинений працівниками поліції з невідомих причин. В подальшому, працівники поліції спитали чого у нього червоні очі та чи він нічого не вживав, на що він повідомив, що він нічого не вживав, а очі червоні від того, що він носить контактні лінзи, і до того ж їде з роботи. Тоді поліцейські зупинили двох свідків та у їх присутності запропонували йому пройти медичний огляд, хоча він наполягав провести його огляд на Драгері , на що поліцейські запропонували йому подути в якийсь пакет на зіпері, але він відмовився. Також він намагався і при свідках сказати, що хоче пройти огляд лише на Драгері, однак працівник поліції його перебивав та не давав цього сказати.

Крім того, ОСОБА_1 вказав і на те, що під час всіх цих подій, працівники поліції йому не пропонували пройти огляд на «Драгері» ні під час зупинки транспортного засобу, ні у присутності свідків, а про відмову від проходження огляду він написав, так як боявся, що його повезуть до лікарні, а він хотів пройти огляд на Драгері .

Такі пояснення ОСОБА_1 повністю узгоджуються з даними відеозапису з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, з якого вбачається, що працівниками поліції в присутності двох свідків було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд лише у медичному закладі, але останній відмовився, про що на нього було складено протокол.

Жодних даних, які б підтверджували факт того, що ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу працівниками поліції пропонувалось пройти огляд на приладі «Драгер» у присутності свідків, зважаючи на вказівку у направленні на огляд ОСОБА_1 даних щодо наявності у нього ознак саме алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння шкіри обличчя), в матеріалах справи не має, а отже дійсність, наведених ним обставин, у апеляційного суду сумнівів не викликає, тобто процедура проведення такого огляду, встановлена ст. 266 КУпАП, не була дотримана.

Частиною 5 статті 266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Таким чином, дані у протоколі про адміністративне правопорушення та письмових поясненнях свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які викладені не власноруч, а на заздалегідь заготовлених бланках, не можуть бути визнані допустимими доказами, адже спростовуються дослідженими під час апеляційного розгляду доказами, що дає підстави витлумачити всі сумніви на користь ОСОБА_1 та відкинути їх.

За таких обставин, оскільки під час розгляду справи в апеляційному суді встановлено, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведено з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, тобто він є недійсним, а допустимі докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення відсутні, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а постанова - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, тобто за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,суддя

п о с т а н о в и л а :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 березня 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 березня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, - скасувати, а провадження у справі закритиза відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Горб І.М.