П О С Т А Н О В А

Справа № 126/2236/19

Провадження № 3/126/1307/2019

"13" листопада 2019 р. м. Бершадь

Суддя Бершадського районного суду

Вінницької області

Хмель Р. В.

розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшли з Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 до адміністративної відповідальності не притягувався ,

за ст. 122-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №363021 від 07.09.2019 року, ОСОБА_1 обвинувачується у тому, що в цей же день, о 21-20 год. в с. Баланівка Бершадського району Вінницької області, вул. Миру, він керуючи автомобілем ВАЗ 21099 д/н. НОМЕР_2 не виконав вимогу про зупинку транспортного засобу, які неодноразово подавались поліцейськими за допомогою світлової та звукової сигналізації та вимог через гучномовець.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину в інкримінованому правопорушенні не визнав та пояснив, що 07.09.2019 року о 21 год. 40 хв. в с. Баланівка Бершадського району Вінницької області він дійсно керував автомобілем ВАЗ-21099 державний номерний знак НОМЕР_2 , проте працівниками поліції не подавалось йому ніяких вимог про зупинку керованого ним транспортного засобу. При в`їзді на подвір`я власного домогосподарства у дзеркалі заднього виду він помітив патрульний автомобіль, який просто їхав позаду нього. Після того як він заїхав на подвір`я власного домогосподарства та вийшов з автомобіля, працівники поліції повідомили його, що він ніби то не виконав їх вимогу про зупинку транспортного засобу, хоча така вимога не подавалася..

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 7 ч. 2 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 122-2 КУпАП передбачена відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

Всупереч вищезазначеному, з матеріалів справи про адміністративне правопорушення не встановлено, що ОСОБА_1 дійсно з об`єктивних причин відмовився виконати законну вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу.

Так, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять взагалі будь яких належних та допустимих доказів, крім протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №363021 від 07.09.2019 року.

Відповідно до вимог п. 1 глави 2 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ від 07.11.2015 № 1395, у разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу про адміністративне правопорушення в ньому робиться відповідний запис, який засвідчується підписами двох свідків, однак у протоколі складеному відносно ОСОБА_1 відсутні відомості, про посвідчення свідками відмови правопорушника від підписання протоколу.

Згідно з вимогами п.7 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, яка затверджена наказом МВС України від 06.11.2015 року за №1376 та зареєстрована в МЮ України 01.12.2015 року за №1496/27941, не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Проте, всупереч вимогам Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 363021 від 07.09.2019 наявні виправлення у статті КУпАП, якою передбачена адміністративна відповідальність за дії, зазначені в протоколі, у зв`язку із чим не зрозуміло за якою саме статтею КУпАП працівник поліції кваліфікує дії ОСОБА_1 ..

Крім того, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення не встановлено ознак, які б свідчили про умисну чи необережну форму вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП, що унеможливлює кваліфікацію його дій за даною статтею.

Наявні в матеріалах справи письмові пояснення одного свідка ОСОБА_2 мають шаблонний характер та не відображають суті і обставин вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України не можуть бути визнані належним та допустимим доказом відомості, що містяться у самому протоколі про адміністративне правопорушення, у зв`язку з їх не відповідністю нормам ст. 256 КУпАП та виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказам вини особи, в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із вищевказаним стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Як наслідок, дані відображенні у протоколі є сумнівними з вищезазначених підстав, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року; стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

Стаття ж 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ст. 247, 283, 284 КУпАП України, суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення передбаченого ст. 122-2 КУпАП - закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки визначені Кодексом України про адміністративне правопорушення, з урахуванням норм статей 287-291 даного Кодексу, і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Р. В. Хмель