Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2019 року м. Рівне

Суддя Рівненського апеляційного суду Сачук В.І.,

з участю:

прокурора Чернеги Ю.П.,

захисника Гуріна В.В. ОСОБА_1 Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 адвоката Созонюка Т.М. на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 22 травня 2019 року, -

встановив:

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 22 травня 2019 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) грн.

З постанови суду вбачається, що ОСОБА_2 , працюючи на посаді начальника кінологічного центру Головного управління Національної поліції в Рівненській області, являючись суб`єктом відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимоги ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції», в установлений законом термін, при придбанні майна, а саме: транспортного засобу марки «Volkswagen Caddy», 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , вартістю 117 110,72 грн., не повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у майновому стані, чим вчинив правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 172-6 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2 адвокат Созонюк Т.М. просить скасувати постанову суду, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. Вказує, що в бездіяльності ОСОБА_2 відсутні ознаки суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, оскільки у нього були відсутні мотиви вчинити порушення закону, він не бажав його порушити, поза його волею перебував свідомий допуск настання негативних наслідків від діяння, що свідчить про відсутність вини, а відтак робить неможливим притягнення його до адміністративної відповідальності за даною статтею. Доводить, що посадові особи ДВБ НП України, здійснюючи перевірку ОСОБА_2 , як суб`єкта декларування, а складаючи 21 березня 2019 року відносно нього протокол №2 без відповідного звернення (доручення) НАЗК, вийшли за межі своїх повноважень, та діяли поза межами діючого законодавства. Зазначає, адміністративне стягнення щодо ОСОБА_2 застосовано поза межами строку притягнення винної особи до адміністративної відповідальності.

Також захисником Гуріна В.В. адвокатом Созонюком Т.М. подано письмові пояснення щодо пропуску строку на апеляційне оскарження.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника ОСОБА_2 . адвоката Созонюка Т.М. щодо задоволення вимог апеляційної скарги, міркування прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, суд вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Матеріалами справи встановлено, що оскаржувана постанова отримана захисником Гуріна В.В. адвокатом Созонюком Т.М. 28 травня 2019 року, а апеляційну скаргу подано 04 червня 2019 року.

На підставі наведеного строк на апеляційне оскарження постанови суду пропущено з поважних причин, а тому він підлягає поновленню.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов поспішного висновку про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-6 КУпАП за наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.3 ст.38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Як вбачається з матеріалів справи, моментом виявлення несвоєчасного подання повідомлення про суттєві зміни у майновому стані ОСОБА_2 , є ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12-13), а тому, на дату розгляду справи в суді першої інстанції 22 травня 2019 року сплинув трьохмісячний строк накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.247 КУпАП України, у разі закінчення строків, передбачених ст.38 КУпАП України, провадження по справі не може бути відкрито, а відкрите підлягає закриттю.

Крім того, п.7 ч.1 ст.247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Також, формулювання абзацу першого ст.247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (ст. 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття двох таких взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За правилами ст.284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

Наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається.

Підсумовуючи наведене, апеляційний суд приходить до переконання про те, що на час розгляду судом першої інстанції справи про адміністративне правопорушення, збіг термін притягнення особи до адміністративної відповідальності, тому провадження у справі підлягає закриттю за закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

Поновити захиснику ОСОБА_2 адвокату Созонюку Т.М. строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 адвоката Созонюка Т.М. задовольнити частково.

Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 22 травня 2019 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП та стягнуто штраф в дохід держави в розмірі 1700 (тисяча сімсот) грн. скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського

апеляційного суду Сачук В.І.