Справа № 128/3488/18
Провадження № 33/801/275/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Саєнко О. Б.
Доповідач: Сало Т. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2019 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Сало Т.Б., з участю ОСОБА_2 та його захисника - адвоката Білозора О.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 21 лютого 2019 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 21 лютого 2019 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 грн в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 384 грн 20 коп.

Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржувану постанову, а справу відносно нього закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Скарга мотивована тим, що вини у вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП він не визнавав, оскільки в стані наркотичного сп'яніння не перебував і від проходження огляду на стан такого сп'яніння не відмовлявся, а навпаки пропонував працівникам поліції проїхати до закладу охорони здоров'я; огляд на місці зупинки проведений не був і його не було доставлено до закладу охорони здоров'я, на чому він наполягав; судом не було задоволено його клопотання про виклик та допит в судовому засіданні працівника поліції, який склав відносно нього протокол про адміністративне правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, який підтримав викладені в апеляційній скарзі вимоги та просив їх задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом першої інстанції дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП - відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №303587 від 08.12.2018, ОСОБА_2 08.12.2018 о 13 год. 05 хв. в м. Вінниці по вул. Київській, 178, керуючи транспортним засобом Audi 80 д.н.з. НОМЕР_1, з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка що не відповідає обстановці, відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп'яніння у встановленому законом порядку у присутності двох свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Під час розгляду справи суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.280 КУпАП з'ясував всі обставини, що підлягають доказуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Висновок суду першої інстанції про те, що у діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 303587 від 08.12.2018 (а.с.2), згідно якого ОСОБА_2 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп'яніння, від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп'яніння відмовився в присутності двох свідків.

Твердження апелянта про те, що огляд на місці зупинки не був проведений і працівниками поліції його не було доставлено до закладу охорони здоров'я, а також те, що від проходження огляду на стан сп'яніння він не відмовлявся, є безпідставними з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 у присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, про що він власноруч зазначив у протоколі про адміністративне правопорушення. Жодних зауважень протокол не містить.

На спростування зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення обставин ОСОБА_2 клопотань про виклик та допит в судовому засіданні свідків, які зазначені в протоколі та своїми підписами засвідчили відмову від проходження ОСОБА_2 огляду на стан сп'яніння, а також дівчини, з якою правопорушник перебував в автомобілі, не заявляв.

Апелянтом не обґрунтовано з якому метою ним надано висновок щодо результатів медичного огляду на стан сп'яніння від 15 січня 2019 року, який проведений через 38 днів після складення протоколу.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про необґрунтованість та недоцільність заявленого правопорушником клопотання про виклик та допит в судовому засіданні поліцейських, які його зупиняли та складали протокол, оскільки ОСОБА_2 не зазначено, які обставини чи факти можуть підтвердити чи спростувати своїми поясненнями працівники поліції, які свою позицію виклали у протоколі про адміністративне правопорушення.

У п. 12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водії транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижуються увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 №1452/735 зазначено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

На підставі п. 6 розділу ІХ наказу МВС України №1395 від 07.11.2015 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейських матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду у закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

У даному випадку працівниками поліції було запропоновано правопорушнику пройти огляд в закладі охорони здоров'я, однак, ОСОБА_2 відмовився, про що ним особисто вказано в протоколі про адміністративне правопорушення.

Окремого процесуального документу як пропозиція пройти огляд на стан сп'яніння чи виявлення стану сп'яніння законодавством не передбачено.

Враховуючи викладене, ОСОБА_2 не доведено жодними доказами те, що він не відмовлявся від проходження огляду, а навпаки наполягав на його проведенні.

Зважаючи на те, що протокол про адміністративне правопорушення складено поліцейським у відповідності до ст. 256 КУпАП, а суд першої інстанції повно, всебічно дослідив обставини вчинення правопорушення та дійшов до вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Призначене суддею адміністративне стягнення за вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідає вимогам ст. 33 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 21 лютого 2018 року у справі відносно ОСОБА_2 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Б. Сало