Справа № 305/1389/19
Номер провадження 3/305/482/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.08.2019. Суддя Рахівського районного суду Закарпатської області Бліщ О.Б., розглянувши матеріали, які надійшли від Державної прикордонної служби України Західного регіонального управління ІНФОРМАЦІЯ_1 відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, уродженця с. Голядин Шацького району Волинської області та мешканця АДРЕСА_1 , українця, одруженого, працюючого інспектором прикордонної служби 1 категорії водієм мінометної застави прикордонної комендатури швидкого реагування військової частини НОМЕР_1 , військовозобов`язаного,
за ч. 2 ст. 172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 16.07.2019 вбачається, що 25.06.2019 близько 11:20 офіцером ВВБ по ІНФОРМАЦІЯ_4 було виявлено, що старший сержант ОСОБА_1 , який в період з 08:00 по 12:00 25.06.2019 виконував наказ на охорону державного кордону в прикордонному наряді «Прикордонний патруль» на напрямку 316-317 прикордонних знаків (територія Діловецької сільської ради Рахівського району Закарпатської області) самовільно залишив місце несення служби та перебував в районі 315 прикордонного знаку. Доповіді старшому зміни прикордонних нарядів про залишення місця несення служби не здійснив. Своїми діями ОСОБА_1 не виконав вимоги абзацу 6 підпункту 11 пункту 2 Розділу 2 Інструкції про службу прикордонних нарядів Держприкордонслужби України, затвердженої наказом МВС України № 1261 від 19.10.2015, чим порушив правила несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України в умовах особливого періоду, тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-18 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, суду пояснив, що 25.06.2019 він у період з 08:00 год по 12:00 год виконував обов`язки у прикордонному наряді. Близько 10:25 по засобам радіозв`язку ним було здійснено доповідь старшому зміни прикордонних нарядів ОСОБА_2 про те, що він помітив в районі 316 прикордонного знаку особу, яка піднімалась на дамбу. Йому поступила команда від старшого прикордонного наряду для здійснення перевірки даної особи. Після чого він доповів, що невідома особа спустилася з дамби та зайшла у прилеглі будівлі, а він повернувся на місце несення служби згідно наказу. Жодного умислу на порушення правил несення військової служби він не мав. У зв`язку з наведеним, просить суд закрити вказане провадження за відсутністю у його діях адміністративного правопорушення.
Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку про необхідність закриття провадження у справі внаслідок відсутності складу і події правопорушення з наступних підстав.
17 липня 1997 року Верховна Рада України ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод. Отже, Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція) є частиною національного законодавства України, і підлягає застосуванню нарівні з національним законодавством України.
Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.
В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 25.06.2019 у період з 08:00 год по 12:00 год виконував обов`язки у прикордонному наряді. Близько 10:25 по засобам радіозв`язку ним було здійснено доповідь старшому зміни прикордонних нарядів ОСОБА_2 про те, що він помітив в районі 316 прикордонного знаку особу, яка піднімалась на дамбу. Після отримання вказівки на перевірку даної особи він доповів, що вона спустилася з дамби та зайшла у прилеглі будівлі, а ОСОБА_1 повернувся на місце несення служби згідно наказу. Наведене також підтверджується і поясненнями ОСОБА_2 .
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку, та усунувши усі можливі сумніви, і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.
Приймаючи рішення у справі, суд має керуватися презумпцією невинуватості, закріпленою у ст. 62 Конституції України, відповідно до якої тягар доказування вини покладено на орган, який склав відповідний матеріал. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
Частина 2 ст. 172-18 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України, вчинене в умовах особливого періоду.

Разом з тим, жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 самовільно покинув місце несення служби суду не надано. Не встановлено цього і під час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до положень ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Адміністративним правопорушенням (ст. 9 КУпАП) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на державний або громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Склад адміністративного правопорушення включає в себе ознаки, які характеризують зовнішній прояв поведінки особи, його спрямованість та наслідки; ознаки, що характеризують правопорушника і його психічне ставлення до скоєного. Відповідно ознаки складу адміністративного правопорушення об`єднаються у чотири групи (елементи): об`єкт адміністративного правопорушення, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, суб`єкт адміністративного правопорушення та суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення. Всі зазначені елементи складу адміністративного правопорушення є обов`язковими. Суб`єктивна сторона - відображає психічне ставлення особи до скоєного діяння і наслідків, що наступають в результаті цього діяння. Вина особи - є необхідним елементом суб`єктивної сторони.
Враховуючи зазначену вище практику Європейського суду з прав людини та презумпцію невинуватості, передбачену статтею 62 Конституції України, суд дійшов до переконання, що в матеріалах справи відсутні будь-які переконливі та достовірні докази, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 самовільно покинув місце несення служби, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-18 КУпАП.

У відповідності до вимог ст. 251 КУпАП доказами при розгляді справ по адміністративним правопорушенням є фактичні дані, на підставі яких відповідно до закону встановлюються наявність або відсутність адмінправопорушення, провина особи у його вчиненні, та інші обставини, які мають значення для вірного та об`єктивного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адмінправопорушення, поясненнями потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими доказами.
Тому суд, дослідивши докази по справі прийшов до висновку, що достовірних та допустимих доказів, які б підтверджували той факт, що ОСОБА_1 самовільно залишив місце несення служби, як це зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, не має.
Оскільки вина ОСОБА_1 не підтверджена матеріалами справи, приймаючи до уваги, що обвинувачення не може бути висунуто на сумнівних доказах, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-18 КУпАП України.
Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочатим, а розпочате підлягає закриттю з підстав відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Вивчивши матеріали, приймаючи до уваги вищевикладене, а також те, що судом використані всі можливі заходи для встановлення істини по справі, суд вважає, що провадження по даній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-18 КУпАП належить закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.
Відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП судовий збір стягується в разі накладення на особу адміністративного стягнення. Оскільки на ОСОБА_1 адміністративне стягнення не накладено, підстави для стягнення судового збору відсутні. З урахуванням наведеного судовий збір віднести за рахунок держави.
Керуючись ст. ст. 247 ч. 1 п. 1, 251, 256, 283-289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:
Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення у відношенні ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Судовий збір в сумі 384 гривні 20 копійок віднести за рахунок держави.
На постанову може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Рахівський районний суд Закарпатської області протягом 10 діб з дня винесення постанови.

Суддя Рахівського районного суду: Бліщ О.Б.