Справа № 462/6351/19
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 листопада 2019 року суддя Залізничного районного суду м.Львова Колодяжний С.Ю., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, який проживає на АДРЕСА_1 ,

за ст.ст. 122-4, 124, 130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 25.09.2019 року о 20.30 год. на автодорозі Західний обхід м.Львова 6км +500 м, керуючи автомобілем «Skoda Superb», номерний знак НОМЕР_1 , не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу», не дав дороги автомобілю «Chevrolet Aveo», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого відбулося зіткнення і вказані транспортні засоби отримали технічні пошкодження, та залишив місце ДТП, чим порушив вимоги п.п. 8.4. «б», 2.10. «а», «д» Правил дорожнього руху, про що відносно ОСОБА_1 складено протоколи про адміністративні правопорушення серії ОБ № 135965 та серії ОБ № 135966.

Крім того, поліцейським взводу 1 роти 2 батальйону 3 УПП у Львівській області ДПП Губель І.М. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР № 247252 від 25.09.2019 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП. Згідно даного протоколу, ОСОБА_1 25.09.2019 року о 20.30 год. на вул.Городоцькій, 369 у м.Львові, керував автомобілем «Skoda Superb», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів), та відмовився від проходження в установленому порядку медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.

Вказані протоколи про адміністративні правопорушення серії ОБ № 135965, серії ОБ № 135966 та серії ДПР № 247252 відносно ОСОБА_1 постановами від 04.10.2019 року та 01.11.2019 року об`єднано в одне провадження.

У суді ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, які ставляться йому в вину, визнав повністю, підтвердив вказані в протоколах про адміністративні правопорушення за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП обставини, щиро розкаюється у вчиненому, просив врахувати, що відшкодував заподіяну потерпілим матеріальну шкоду, про що представив їх власноручні розписки. Водночас своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ОСОБА_1 не визнав, зазначивши, що такого не вчиняв. Пояснив, що інспектор перед складанням протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП не роз`яснив його права, передбачені ст.268 КУпАП, в тому числі на правову допомогу. Також інспектор не роз`яснив йому порядок проходження огляду на стан сп`яніння, можливість пройти такий огляд на місці зупинки чи у медичному закладі, правові наслідки відмови від проходження огляду. На пропозицію інспектора про проходження такого огляду він не заперечував, проте чому інспектор не провів огляд йому не зрозуміло. За таких обставин просить провадження у справі за ч.1 ст.130 КУпАП закрити.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 124 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, а статтею 122-4 КУпАП за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Крім повного визнання ОСОБА_1 своєї винуватості у вчиненні правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, його вина підтверджується матеріалами справи, зокрема, протоколами про адміністративні правопорушення від 25.09.2019 року серії ОБ № 135965 та серії ОБ № 135966, схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, в якій зафіксова надорожня обстановка і місце розташування транспортного засобу, письмовим поясненням водія автомобіля «Chevrolet Aveo», номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_2 .

Враховуючи наведене, вважаю, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП.

Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

У відповідності до ст.ст. 251, 252 КУпАП, приймаючи рішення по справі про адміністративне правопорушення, суд оцінює докази в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність

адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про

адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями

технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням

правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

ОСОБА_1 не заперечуються ті обставини, що він керував транспортним засобом у вказаному в протоколі про адміністративне правопорушення місці і час.

Відповідно до ч.3 ст.266 КУпАП у разі незгоди водія на проведення огляду на

стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду на час події визначалась Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція).

Згідно п.2 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266 КУпАП (п.п. 6, 7 розділу І Інструкції).

Відеозаписом із нагрудної камери поліцейського, який доданий до протоколу про адміністративне правопорушення і досліджений у суді під час розгляду справи, підтверджуються доводи ОСОБА_1 , що інспектор перед складанням протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП не роз`яснив йому права, передбачені ст.268 КУпАП, в тому право користуватись юридичною допомогою адвоката.

Встановлені обставини є порушенням процесуальних прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а саме права на захист, що є істотним порушенням як національного законодавства ст.59 Конституції україни, ст.268 КУпАП, так і п.п. «а», «b» ч. 3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права особи бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього, мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту.

Дослідженням даного відеозапису також встановлено, що на пропозицію інспектора пройти огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 двічі дав ствердну відповідь. Після цього, незважаючи на згоду особи на його пропозицію пройти огляд, інспектор не провів огляд, натомість кілька разів запитував ОСОБА_1 , чи відмовляється він від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі.

Також встановлено, що інспектор жодним чином не роз`яснив ОСОБА_1 порядок проходження огляду на стан сп`яніння, правові наслідки відмови від проходження огляду, можливість пройти такий огляд на місці зупинки чи у медичному закладі, а саме: що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення.

За наведених обставин слід вважати прийнятними твердження ОСОБА_1 , що він готовий був пройти огляд на стан сп`яніння, погоджувався на це, а його сумніви з цього приводу були пов`язані із незнанням процедури огляду і нерозумінням порядку його проходження.

Враховуючи необізнаність особи в процедурі проведення огляду, відсутність з боку представника держави зрозумілого роз`яснення відповідних прав на проходження огляду, вчиненого на місці події, та проходження огляду в закладі охорони здоров`я у разі відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, слід розцінювати як порушення права особи на захист.

Що стосується письмових пояснень свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , то вони не можуть братись до уваги як докази відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, оскільки, як видно із відеозапису, пояснення про відмову від проходження ОСОБА_1 . огляду заповнені поліцейським і підписані вказаними свідками ще перед тим, як інспектор запропонував ОСОБА_1 пройти огляд.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР № 247252 від 25.09.2019 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП містить лише відомості, які інспектор сприймав, як адміністративне правопорушення, і які підлягають доказуванню.

Проте, з огляду на вказане, викладене в протоколі серії ДПР № 247252 від 25.09.2019 року обвинувачення є недоведеним, не відповідає дійсним обставинам події, встановленим під час судового розгляду.

За таких обставин суд прийняв рішення у справі на підставі наявних доказів, оскільки суд не вправі взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на наведене, враховуючи даний конституційний принцип, вважаю, що досліджені докази не виключають сумнівів у тому, що ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, а відтак наявності його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. В справі не встановлено жодного належного, об`єктивного та обґрунтованого доказу, який би беззастережно вказував на наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Виходячи з наведеного, з урахуванням вимог ч.1 ст.247 КУпАП, вважаю, що порушене відносно ОСОБА_1 провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП підлягає закриттю за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Щодо адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, вина ОСОБА_1 у вчиненні яких є доведеною, то з врахуванням даних про особу правопорушника, у сукупності із обставинами справи та ступеня тяжкості вчинених ним правопорушень, для досягнення мети адміністративного стягнення, визначеної ст.23 КУпАП, беручи до уваги вимоги ч.2 ст.36 КУпАП, згідно якої, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, вважаю, що до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП, у разі ухвалення судом постанови про накладання адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у відповідності до ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 384,20 грн.

Керуючись ст.ст.40-1, 247 ч.1, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

постановив:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та обрати йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави 384,20 грн. судового збору.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: С.Ю. Колодяжний