ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/679/19 Справа № 185/3398/19 Суддя у 1-й інстанції - Зінченко А.С. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2019 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2019 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, -

за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2019 року, визнано винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384, 20 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 251094 від 06.03.2019 ОСОБА_1 18.02.2019 року о 19.00 год. після дорожньої транспортної пригоди вжив наркотичний засіб (конопля), згідно медичного огляду № 69, чим порушив п. 2,9а, 2.10є ПДР України за, що передбачена відповідальність за ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі.

В обґрунтування апеляційної скарги, ОСОБА_1 зазначає, що постанова суду першої інстанції прийнята при неповному з`ясуванні обставин справи, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи, з порушенням норм КУпАП, а тому підлягає скасуванню.

Апелянт зазначає, що у буквальному розумінні зазначеної фрази, фізична особа не несе відповідальність за ч. 4 ст. 130 КУпАП України за вжиття наркотичних засобів після ДТП, оскільки суб`єктом даного правопорушення є виключно «водій», обов`язки якого зазначені в п. 2.10 ПДР України. Вказує, що у постанові суду першої інстанції не зазначено, що саме він керував автомобілем.

Інспектор поліції, який склав протокол про адміністративне правопорушення БД № 251094, у протоколі фактично зазначив, що водій ОСОБА_1 вжив наркотичний засіб після ДТП, та 1 порушив лише п. 2.9 а). Вказує, що працівники поліції сфальсифікували протокол про адміністративне правопорушення, оскільки в протоколі зазначені невірні дані.

Зазначає, що в протоколі не міститься відомостей про місце вчинення правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, а також про час, місце та короткі обставини ДТП, щодо якої йдеться мова, а тому співставити до, чи після ДТП вжитий наркотичний засіб з протоколу не можливо, так само як не зрозуміло яким саме учасником ДТП був ОСОБА_1 при ДТП та чи може він взагалі бути суб`єктом зазначеного адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримав та просив постанову суду скасувати як необґрунтовану та невмотивовану.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані.

Доводи апеляційної скарги про те, що постанова суду незаконна є безпідставними.

Висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 130 КУпАП є законним та відповідає фактичним обставинам справи.

Однак не визнання вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП спростовується матеріалами справи, які судом першої інстанції були дослідженні в повному обсязі, а саме:

Допитаний в судовому засіданні у суді першої інстанції ОСОБА_1 пояснив, що 18.02.2019 приблизно в 18.30 за його участю сталась ДТП, після приїзду працівників поліції, разом з ними він поїхав та проходив медичний огляд, за результатами якого було встановлено, що він був у стані наркотичного сп`яніння. Зазначив, що він вживав в цей день 18.02.2019 наркотичний засіб, але користуючись ст. 63 Конституції України відмовляється зазначати коли (до чи після ДТП) він вживав наркотичний засіб. Зазначив, що до нього приїздили працівники поліції складати протокол про адміністративне правопорушення, та він не зазначав їм, що вжив наркотичний засіб після ДТП. Після дослідження в судовому засіданні відеозаписів з нагрудного відеореєстратора поліцейського, зазначив, що підтверджує всі обставини зафіксовані на відео, окрім його пояснень щодо вживання наркотичного засобу після ДТП, так як він давав їх під тиском, його примусили, він розгубився.

Також судом було досліджено: протокол про адміністративне правопорушення серія серії БД № 251094 від 06.03.2019; висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 18.02.2019 щодо ОСОБА_1 ; рапорти; довідка Павлоградського ВП (армор) щодо реєстрації факту ДТП 18.02.2019 об 18.35 год. за участю ОСОБА_1 та реєстрацію в ЄРДР за № 0000143 від 19.02.2019 за ч. 2 ст. 286 КК України; копію протоколу огляду місця ДТП від 18.02.2019; витяг з ЄРДР № 0000143 від 19.02.2019 за ч. 2 ст. 286 КК України; відеозапис з нагрудного відеореєстратора поліцейського № 5).

Надаючи оцінку зазначеним доказам, суд враховує, що ОСОБА_1 не заперечує сам факт наявності у нього наркотичного сп`яніння і зазначена обставина достатньо підтверджується дослідженими судом доказами.

Так, у відповідності до вимог ч.ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Згідно п. 3, 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року, огляд проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом;

- лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам.

За п. 5 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року, результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння. Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.

Досліджені судом докази у своїй сукупності та взаємозв`язку поза всяким розумним сумнівом достатньо доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення і суд кваліфікує дії останнього за ч. 4 ст. 130 КУпАП, а саме вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Аналізуючи доводи апелянта стосовно порушення порядку складення протоколу (відсутність підтвердження виклику ОСОБА_1 для його складення), недоліки та виправлення, не може прийматись до уваги, оскільки протокол є не єдиним доказом наявності вини, зазначені недоліки не спростовують факт наявності складу правопорушення, зазначена в протоколі фабула адміністративного правопорушення відображає всі істотні ознаки складу правопорушення, та підтверджується сукупністю інших доказів, доданих матеріалу, ОСОБА_1 під час складення протоколу сам зазначав, розумів зміст зазначеної фабули, мав спілкування з захисником, тобто право на захист особи не було порушено.

Інші доводи апелянта мають формальний характер та спрямовані на ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Тобто суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 4 ст. 130 КУпАП.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2019 року - залишити без задоволення.

Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2019 року, якою визнано винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Ю. Іванченко