Справа № 481/1161/19
Провадж.№ 3-зв/481/7/2019
УХВАЛА

про відмову з задоволенні заяви про відвід судді

06 листопада 2019 року Новобузький районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді Ціпивко І.І.

з участю секретаря судового засідання Кузьміної Н.П.,

з участю заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Вжещ С.І. при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП,

встановив:

до суду заявником ОСОБА_1 подано заяву про відвід судді Вжещ С.І. при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді або самовідвід, відповідно, не передбачають порядку розгляду заяви про відвід (самовідвід).

Однак, відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожна людина має право при визначенні її громадянських прав і обов`язків або будь-якого висунутого проти неї кримінального обвинувачення на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного терміну незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Зазначені обставини свідчать про наявність прогалин в праві стосовно процесуального врегулювання розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення і, зокрема, врегулювання права на відвід (самовідвід) і порядку розгляду заяви про відвід (самовідвід), та визначення підсудності. Проте діючий Кримінальний процесуальний кодекс України передбачає відповідні статті, а тому, при розгляді заяви про відвід (самовідвід), слід застосувати аналогію права.

У судовому засіданні при розгляді заяви про відвід судді, заявник ОСОБА_1 подану ним заяву про відвід судді Вжещ С.І. підтримав та просив її задовольнити з підстав, що викладені у заяві. Додатково пояснив, що суддю Вжещ С.І. вважає неупередженою та такою, що не зможе безсторонньо та об`єктивно розглянути зазначену справу, оскільки при розгляді іншої справи за його участю щодо аліментних зобов`язань ухвалила рішення з порушення норм чинного законодавства.

Проаналізувавши заяву про відвід, заслухавши пояснення заявника та оглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне у задоволенні такої заяви відмовити, виходячи із такого.

Відповідно до ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Згідно зі ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених ст. 75-76 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Відвід повинен бути вмотивованим.

Аналіз зазначених норм вказує на те, що законодавець визнає за сторонами право на відвід головуючої судді, але тільки в разі наявності визначеної причини, в силу якої правосуддя може бути упередженим або несе ризики виглядати таким.

У пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року „Про незалежність судової влади роз`яснено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду необхідно розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний критерії. Так, у ряді справ, серед яких Мироненко і Мартиненко проти України», «Фей проти Австрії», «Веттштайн проти Швейцарії», «Феррантеллі та Сантанджело проти Італії», зазначено,що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має визначатися за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді в даній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні ґарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу.

В аспекті суб`єктивного критерію суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть слугувати підставою для сумніву в його безсторонності.

При визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими. У кожній окремій справі необхідно визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.

В судовому засіданні встановлено, що на розгляді у Новобузькому районному суді Миколаївської області в провадженні судді Вжещ С.І. перебуває справа про адміністративне правопорушення № 481/1161/19, № провадження 3/481/694/2019 відносно ОСОБА_2 за вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 173 КУпАП, яка надійшла до провадження останньої ще 23 серпня 2019 року та неодноразово призначалася до розгляду.

Як на підставу для подання заяви про відвід судді Вжещ С.І. заявник покликається на те, що суддею Вжещ С.І. було розглянуто справу за його участі щодо аліментних зобов`язань, за його словами, із порушення норм права, що унеможливлює її участь при розгляді даної справи, оскільки вважає її неупередженою та має із нею неприязні відносини.

Однак, суд вважає такі доводи заявника необґрунтованими, передчасними та безпідставними, такими, що не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами, а є лише оціночними судженнями та припущеннями.

Більше того, у судовому засіданні при розгляді заяви на запитання суду щодо реалізації свого права на оскарження судового рішення, на яке заявник покликається у своїй заяві як на підставу заяви про відвід судді, ОСОБА_1 . підтвердив, що таким не скористався та таке рішення не оскаржував, хоча і вважав його незаконним.

Так, законодавством України встановлені підстави подання відводу (самовідводу), системний аналіз яких свідчить, що усунення судді від правосуддя повинно бути мотивованим і відповідати меті забезпечення неупередженості суду.

Обставинами, що викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді, можуть бути незаконні дії судді під час розгляду справи, ігнорування законних вимог сторони, створення перешкод для реалізації процесуальних прав, нерівне ставлення до сторін, нетактовна поведінка судді тощо.

Заявником не надано суду та не долучено до матеріалів заяви про відвід жодних доказів та підтвердження обставин, що викладені у ній.

Враховуючи усе вище викладене, суд приходить до висновку, що підстави для відводу судді Вжещ С.І. щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, вказані у заяві ОСОБА_1 , відсутні.

Керуючись ст.ст.75, 80 КПК України, суд,

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Вжещ С.І. при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.І.Ціпивко