Справа № 450/3194/18 Головуючий у 1 інстанції: Мельничук І.І.
Провадження № 33/811/128/19 Доповідач: Ревер В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2019 року м. Львів

Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Ревера В.В. з участю захисника Гандзюлевича Я.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу на постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 листопада 2018 року,

встановив:

цією постановою,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 352,40 гривень судового збору.

Згідно постанови судді, 22.09.2018 року в 00 год. 10 хв. у м.Львові по вул.Б.Хмельницького, 216, ОСОБА_1 , керував автомобілем OPEL VECTRA д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

На дану постанову захисник Гандзюлевич Я.А. подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати таку та закрити провадження у справі.

Вважає, що суд розглянув справу упереджено та не об`єктивно, не допитавши свідків, керувався лише їх письмовими поясненнями, не заслухав працівників поліції, не звернув увагу на те, що рапортів працівників поліції не має в матеріалах справи. Таким чином районний суд взяв на себе не притаманну суду функцію, а саме функцію обвинувачення. Якщо орган держави в особі поліції звинувачує в деліктному правопорушенні громадянина України, то відповідно прокуратура або орган держави, зокрема працівники поліції, повинні і підтримувати звинувачення.

Суд оцінюючи докази які надані працівниками поліції суттєво обмежив конституційне право на захист, безпідставно надав перевагу одним доказам над іншими, досліджував докази, а саме відеоролик за відсутності ОСОБА_1 , працівників поліції.

ОСОБА_1 , як особа характеризується позитивно, раніше ніколи не притягувався до адміністративної відповідальності. Тим більше за вживання алкоголю.

Також зазначає, що ОСОБА_1 не отримував повісток з суду про час та місце засідання, відомості про те, що його притягли до адміністративної відповідальності стали йому відомі в січні 2019 року. Після чого він звернувся до адвоката з метою захисту своїх прав та інтересів та подання апеляційного скарги на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 листопада 2018 року.

Із матеріалами справи ознайомився 11.01.2019 року, тому строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин та такий підлягає поновленню.

Заслухавши виступ захисника Гандзюлевича Я.А., який підтримав апеляційну скаргу та просив таку задовольнити, вивчивши матеріали справи №450/3194/18, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції при розгляді даної справи дотримався зазначених вимог закону повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, в тому числі й щодо накладення адміністративного стягнення.

Порушень норм матеріального чи процесуального права, в тому числі порушень процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи судом першої інстанції допущено не було.

Відповідальність за ст.130 КУпАП настає за керування транспортними засобами в стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновок судді про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказами, яким суд дав належну оцінку і навів у постанові, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №126257 від 22.09.2018 року (а.с.1), з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від підпису; відеозаписом події (а.с.2), а також поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а.с.3,4), які засвідчили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі у встановленому законом порядку.

Оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що стверджується зібраними матеріалами у справі, в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП. Сам факт відмови від походження огляду тягне за собою відповідальність за цією статтею.

Не встановлено факту допущення судом першої інстанції істотних порушень законодавства, які б тягнули за собою скасування постанови.

Дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки такий керуючи транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Підстав для скасування постанови суду, про що порушується питання в апеляційній скарзі, не встановлено.

Стягнення на ОСОБА_1 накладене судом відповідно до положень ч.2 ст. 33 КУпАП, за змістом якої при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, не враховуються.

При цьому стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, накладене у межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, з дотриманням вимог ст.33 КУпАП та є безальтернативним.

З огляду на викладене апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість апеляційної скарги в цілому та вважає, що підстав для її задоволення немає.

З врахуванням наведених підстав пропуску строку на апеляційне оскарження постанови, суд вважає за необхідне поновити цей строк.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

постановив:

Поновити захиснику Гандзюлевичу Ярославу Анатолійовичу строк на апеляційне оскарження.

Постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 листопада 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника Гандзюлевича Я.А. без задоволення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду В.В.Ревер