П О С Т А Н О В А

Справа № 126/225/19

Провадження № 3/126/262/2019

"14" березня 2019 р. м. Бершадь

Суддя Бершадського районного суду

Вінницької області

ОСОБА_1

розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшли з Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП до адміністративної відповідальності не притягувався ,

за ст. 130 ч. 1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 000851 від 20.01.2019 року, 20.01.2019 року о 20 год. 00 хв. в м. Бершадь по вул. Я. Мудрого водій ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння у встановленому законом порядку, проводився у лікаря Бершадської ОЛІЛ. Від проходження огляду на стан сп'яніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст.130 КУпАП.

Перед початком судового розгляду справи ОСОБА_2 було роз'яснено права у відповідності до ст. 268 КУпАП.

ОСОБА_2 вину у скоєному правопорушенні не визнав. Пояснив, що протокол відносно нього працівники поліції склали неправомірно, адже він взагалі не керував транспортним засобом, тобто не був водієм, а сидів в машині на пасажирському сидінні та чекав свого брата, який і керував автомобілем та пішов до піцерії "Експрес" зробити замовлення.

Вислухавши пояснення ОСОБА_2, дослідивши матеріали протоколу, суд приходить до слідуючих висновків.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність за даною нормою настає в разі керування транспортними засобами особами, які перебувають в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Однак під час розгляду справи в суді не встановлено факту керування ОСОБА_2 автомобілем в стані алкогольного сп'яніння, оскільки він автомобілем не керував.

Обставини справи, викладені у протоколі, не відповідають дійсності.

Так, відповідно до п. 1. 10 Правил дорожнього руху, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. В той же час стаття 130 КУпАП України передбачає відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння. Відповідальність за знаходження біля автомобіля, або в непрацюючому автомобілі, навіть у стані алкогольного чи іншого сп'яніння, законодавством не встановлена.

Зі слів ОСОБА_2 випливає, що в той час коли працівники поліції під'їхали до автомобіля НОМЕР_1 він транспортним засобом не керував. Тобто водієм не являвся.

Особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП, визначені розділом IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженій наказом МВС України від 07.11.2015 р. № 1395, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853.

Згідно цього розділу водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння, підлягають відстороненню від керування транспортними засобами та огляду на стан сп'яніння. Жодних доказів про те, що ОСОБА_2 був відсторонений від керування автомобілем чи акт тимчасового затримання транспортного засобу в матеріалах справи відсутні.

Крім того, відповідно до вимог п. 1 глави 2 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ від 07.11.2015 № 1395, у разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу про адміністративне правопорушення в ньому робиться відповідний запис, який засвідчується підписами двох свідків, однак у протоколі складеному відносно ОСОБА_2 відсутні відомості, про посвідчення свідками відмови правопорушника від підписання протоколу.

Складання протоколу по справі про адміністративне правопорушення, також відбулося із грубим порушенням норм чинного законодавства.

Всупереч вимогам ст. 254, 256 КУпАП в протоколі складеному відносно ОСОБА_2 жодного відображення обставин, що мають суттєве значення по цій справі, а саме те, що його автомобіль перебував у нерухомому стані і він ним не керував у протоколі немає. Протокол на підпис водію не дали, покази свідків, які б могли підтвердити, що він автомобілем не керував в протокол вносити не стали.

Крім того, в протоколі вказано, що до протоколу додано відеозапис, але в адміністративних матеріалах він відсутній.

Наявні в матеріалах справи письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 мають шаблонний характер та не відображають суті і обставин вчинення ОСОБА_2 правопорушення, що викликає у суду сумніви стосовно того чи дійсно вказані особи були свідками описаної в протоколі події. Вказані свідки на виклик до суду не з'явилися. Виходячи з викладеного, суд не враховує їх пояснення як докази винуватості ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Стаття 245 КУпАП визначає, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В ході судового розгляду в діях ОСОБА_2 не встановлено ознак які б свідчили про умисну чи необережну форму вини у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що унеможливлює кваліфікацію його дій за даною статтею.

Згідно із п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, відношення до вчиненого, приймаючи до уваги, що вина ОСОБА_2 не доведена, керуючись п. 1 ст. 247, 283, 284 КУпАП України, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративну справу відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП провадженням закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки визначені Кодексом України про адміністративне правопорушення, з урахуванням норм статей 287-291 даного Кодексу, і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя В. І. Гуцол