Справа №592/2086/19 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Алфьоров А. М.
Номер провадження 33/816/130/19 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 471 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про порушення митних правил № 592/2086/19 за апеляційною скаргою представника Сумської митниці ДФС БИКОВА Д.О. на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 06 лютого 2019 року, якою провадження у справі про порушення митних правил відносно

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканки АДРЕСА_1

закрите за відсутністю в її діях складу правопорушення, передбаченого ст.471 МК України,

учасників провадження в справі про порушення митних правил:

представника Сумської митниці ДФС - Бикова Д.О.,

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі представник Сумської митниці ДФС БИКОВ Д.О. просить скасувати постанову судді, визнати ОСОБА_4 винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 471 МК, та накласти стягнення у виді штрафу у розмірі 1700 грн. з конфіскацією предмета порушення митних правил, оскільки відповідно до п.5 додатку № 1 до «Інструкції про порядок оформлення права на вивезення, тимчасове вивезення культурних цінностей та контролю за їх переміщенням через митний кордон України», затвердженої наказом Міністерства культури і мистецтв України № 258 від 22.04.2002 не потрібен дозвіл на вивезення сучасних предметів релігійного призначення різної конфесійної належності, виготовлені друкованим способом ікони, а також хрести, лампади, підсвічники й інші предмети релігійного призначення тиражного виробництва, а вилучена ікона є старовинною.

Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 06.02.2019 справу про порушення митних правил відносно ОСОБА_4 закрито за відсутністю в її діях складу правопорушення, передбаченого ст.471 МК, а вилучений товар їй повернутий, оскільки відповідно до Державної експертизи культурних цінностей від 08.01.2019, вилучена ікона не є культурною цінністю, а тому не неї не поширюється дія ЗУ «Про вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей».

Згідно протоколу про порушення митних правил 11.12.2018 о 14:09 год. на митному посту «Катеринівка» Сумської митниці ДФС під час здійснення митного контролю ОСОБА_4, яка слідувала пішоходом з України до РФ, була виявлена ікона кінця ХІХ початку ХХ століття, яка знаходилась у пакеті без ознак приховування. Відносно вказаної ікони встановлені обмеження відповідно до п.5 додатку № 1 до «Інструкції про порядок оформлення права на вивезення, тимчасове вивезення культурних цінностей та контролю за їх переміщенням через митний кордон України», затвердженої наказом Міністерства культури і мистецтв України № 258 від 22.04.2002, тобто ОСОБА_4, всупереч ст. 197 МК та п.5 зазначеної Інструкції намагалась перемістити через митний кордон вказану ікону без письмового декларування.

Вислухавши доводи представника Сумської митниці ДФС Бикова Д.О., який підтримав апеляційну скаргу та просив накласти на ОСОБА_4 адміністративне стягнення, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вказана вище апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст.487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Розглядаючи протокол про порушення митних правил № 1506/80500/18 від 11.12.2018 суддя суду першої інстанції дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, оскільки відповідно до Державної експертизи культурних цінностей від 08.01.2019, вилучена ікона не є культурною цінністю, тому не неї не поширюється дія ЗУ «Про вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей», а встановлені судом обставини не свідчать про наявність у ОСОБА_4 умислу на вчинення порушення митних правил за ст. 471 МК.

Зазначені висновки судді суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи, належним чином вмотивовані і ґрунтуються на досліджених та перевірених в судовому засіданні доказах.

Так, диспозицією ст.471 МК передбачена відповідальність за порушення встановленого цим Кодексом порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через «зелений коридор», товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України.

Тобто даною нормою закону встановлена відповідальність особи за порушення проходження митного контролю через «зелений коридор» при переміщені товарів, переміщення яких або заборонено, або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковану норму переміщення через митний кордон України.

Відповідно до приписів ч.ч.1 і 2 ст.197 МК, у випадках, передбачених законом, на окремі товари встановлюються обмеження щодо їх переміщення через митний кордон України. Пропуск таких товарів через митний кордон України та/або їх випуск залежно від вимог відповідного закону здійснюються органами доходів і зборів на підставі отриманих від державних органів, інших установ та організацій, уповноважених на здійснення дозвільних або контрольних функцій щодо переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, з використанням механізму «єдиного вікна» відповідних дозвільних документів та/або відомостей про включення (виключення) товару до (з) відповідного реєстру у формі електронних документів, засвідчених електронним цифровим підписом, які підтверджують дотримання встановлених обмежень щодо переміщення таких товарів через митний кордон України, якщо використання таких дозвільних документів та/або відомостей для здійснення митних формальностей передбачено законами України. У випадках, передбачених цим Кодексом, для здійснення митних формальностей можуть використовуватися паперові примірники таких документів, надані декларантом або уповноваженою ним особою.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, визначає коди товарів згідно з УКТ ЗЕД, на переміщення яких через митний кордон України у відповідному напрямку встановлено обмеження, та розміщує відповідну інформацію на своєму офіційному веб-сайті та на єдиному державному інформаційному веб-порталі «Єдине вікно для міжнародної торгівлі».

Разом з тим, відповідно до ч.6 ст.257 МК умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються КМУ, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до п.2 «Положення про митні декларації», затвердженого постановою КМУ від 21.05.2012 № 450 товари декларуються шляхом подання митному органу, серед іншого, митної декларації для письмового декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не пов'язаних з провадженням підприємницької діяльності, а згідно п.2.8.3 Порядку заповнення митної декларації для письмового декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не пов'язаних з провадженням підприємницької діяльності, затвердженого наказом МФУ 28.05.2012 № 614 «Заповнення підпункту 3.3 «Товари, переміщення яких через державний кордон України обмежено (здійснюється за дозвільними документами, що видаються органами виконавчої влади) або заборонено» здійснюється шляхом проставлення позначки у відповідній рамці: «Так» - за наявності товарів переміщення, «Ні» - за їх відсутності». Тобто, товарами переміщення яких через державний кордон України обмежено є такі товари, переміщення яких через державний кордон України здійснюється за дозвільними документами, що видаються органами виконавчої влади у випадках, передбачених законом.

Відповідно до п.1.2 Інструкції про порядок оформлення права на вивезення, тимчасове вивезення культурних цінностей та контролю за їх переміщенням через державний кордон України, затвердженої наказом Міністерства культури і мистецтв України від 22.04.2002 № 258, визначається порядок оформлення права на вивезення, тимчасове вивезення культурних цінностей та контролю за їх переміщенням через державний кордон України фізичними особами (громадянами України, іноземцями, особами без громадянства) та юридичними особами (суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності будь-якої форми власності, державними та громадськими установами, представництвами іноземних компаній, дипломатичними представництвами, міжнародними організаціями тощо).

Додаток 1 до вказаної Інструкції наводить перелік сувенірних виробів, предметів культурного і ужиткового призначення серійного і масового виробництва, на вивезення (тимчасове вивезення) яких дозвіл Державної служби контролю не потрібен.

Відповідно до п.5 вказаного додатку не потрібен дозвіл Державної служби контролю на вивезення сучасних предметів релігійного призначення різної конфесійної належності, виготовлених друкованим способом ікон, а також хрестів, лампадок, підсвічників й інші предметів релігійного призначення тиражного виробництва.

Системний аналіз вказаного законодавства дозволяє зробити висновок, що дія Інструкції про порядок оформлення права на вивезення, тимчасове вивезення культурних цінностей та контролю за їх переміщенням через державний кордон України розповсюджується виключно на вивезення саме культурних цінностей, при цьому зазначені в додатку 1 предмети для вивезення не потребують дозволу Державної служби контролю незалежно від того чи є культурною цінністю.

Разом з тим, вказана інструкція не визначає порядку отримання дозволу Державної служби контролю для предметів, які не є культурною цінністю, тобто вона регулює порядок вивезення культурних цінностей та не стосується предметів, які не є культурними цінностями, у тому числі й ікон. Тому доводи апеляційної скарги що вилучена ікона є старовинною жодним чином не свідчать про наявність обмежень на її вивіз.

Як вбачається з висновку Державної експертизи культурних цінностей від 08.01.2019 № 36, виявлена та вилучена 11.12.2018 під час здійснення митного контролю у ОСОБА_4 ікона початку XX ст. є предметом культового призначення масового виробництва та не є культурною цінністю у визначенні ЗУ «Про вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей», дія зазначеного закону на неї не поширюється.

Таким чином, з огляду на експертний висновок вказана ікона не є товаром, переміщення якого через митний кордон України обмежено законодавством України, зокрема Інструкцією про порядок оформлення права на вивезення, тимчасове вивезення культурних цінностей та контролю за їх переміщенням через державний кордон України, а тому під час проходження ОСОБА_4 митного контролю вона не підлягала обов'язковому декларуванню, що виключає в діях останньої склад правопорушення, передбаченого ст.471 МК.

Крім того, протокол про порушення митних правил містить посилання на те, що ОСОБА_4 намагалася перемістити ікони без письмового декларування з порушенням, окрім як ст.197 МК, ще п.5 Наказу Мінкультури і мистецтв України № 258 від 22.04.2002, яким затверджена Інструкція, яка і визначає порядок оформлення права на вивезення, тимчасове вивезення культурних цінностей та контролю за їх переміщенням через державний кордон України.

Разом з тим, зазначений Наказ не містить п.5, а п.5 Інструкції встановлена відповідальність за порушення законодавства України про переміщення культурних цінностей, та не встановлюються будь-які обмеження щодо їх переміщення.

З огляду на викладене, при складанні протоколу про порушення митних правил не було конкретизовано, які саме обмеження щодо переміщення вказаної вище ікони були порушені ОСОБА_4 та на підставі чого ця ікона підлягала обов'язковому письмовому декларуванню, враховуючи висновок експерта від 08.01.2019 № 36.

Натомість службова особа, яка склала протокол про порушення митних правил, передбачених ст.471 МК, обмежилася лише посиланням на законодавство України, не розкриваючи зміст його норм та не аналізуючи детально його положення щодо переміщення через митний кордон вказаної вище ікони, яка не відносяться до культурних чи історичних цінностей та яка не потребують спеціального дозволу на її вивезення з точки зору розповсюдження на неї відповідних заборон або обмежень, що прямо суперечить принципу правової визначеності закріпленому у рішеннях ЄСПЛ (п.31 по справі «Ракевич проти Росії» та п.109 по справі «Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови»), згідно якого «закон має бути доступним та передбачуваним, що стосується його наслідків, тобто вираженим із достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку».

Аналогічним рішенням ЄСПЛ від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов'язків осіб, національні органи зобов'язані застосовувати найбільш сприятливий для осіб підхід, тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Зазначене також узгоджується і з правовою позицією ЄСПЛ, що сформульована у п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Відповідно до вимог ч.2 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що суддею суду першої інстанції в повному обсязі були дотримані положення ст.ст.486, 489 і 495 МК, ст.ст.268, 279 і 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином вмотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга представника Сумської митниці ДФС - без задоволення.

Керуючись ст.294 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 06 лютого 2019 року відносно ОСОБА_4 залишити без змін, а апеляційну скаргу представника Сумської митниці ДФС БИКОВА Д.О. на цю постанову - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуРунов В. Ю.