ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/807/19 Справа № 205/5034/18 Суддя у 1-й інстанції - Калініченко Г. П. Суддя у 2-й інстанції - Слоквенко Г. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2019 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Слоквенко Г.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 08 серпня 2018 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 серпня 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На розгляді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебували матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 168641 від 06.07.2018 року, 03.06.2018 року о 17:00 годин ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Audi-90», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в районі будинку №36-Д по вул. Орловській у м. Дніпрі у стані наркотичного сп`яніння, що підтверджується відповідним висновком медичного огляду від 03.06.2018 року, чим порушив п.2.9(а) ПДР України.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати та провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 за відсутністю в його діях складу правопорушення.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги апелянт зазначив, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою.

Зазначає, що у 2017 році він загубив водійське посвідчення, у зв`язку з чим звернувся з відповідною заявою до УПП. Згідно отриманої ОСОБА_1 відповіді, від 08.08.2019 року після проведеної перевірки було встановлено, що зібрана інформація містить ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 357 КК України для прийняття рішення та реагування в порядку визначеному КПК, з метою поновлення конституційних прав ОСОБА_1 та процесуального підтвердження або спростування використання загубленого посвідчення водія третьою особою. Матеріали були направлені до ДВП ГУНП в Дніпропетровській області.

В вересні 2018 року співробітники Чечелівського ВП повернули ОСОБА_1 посвідчення водія та повідомили, що особа, яка використовувала водійське посвідчення ОСОБА_1 буде притягнута до кримінальної відповідальності.

Крім цього, порушує питання поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 серпня 2019 року, обґрунтовуючи це тим, що копію постанови він отримав лише 12.06.2019 року.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та діючий в його інтересах адвокат Томський О.Ф. свою апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі та просили її задовольнити та скасувати постанову Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 08 серпня 2019 року, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 за відсутністю в його діях складу правопорушення.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Враховуючи позицію ОСОБА_1 та діючий в його інтересах адвокат Томський О.Ф. стосовно пропуску процесуального строку оскарження, а також те, що про розгляд справи він не був повідомлений належним чином, а постанову суду отримав лише 12.06.2019 року, що підтверджується розпискою, з метою дотримання принципу доступу до правосуддя приходжу до висновку про поважність причини пропуску ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення та вважаю за необхідне задовольнити клопотання, поновити строк на оскарження постанови та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції в порушення вищезазначених вимог закону належним чином не з`ясував обставини справи, та не надав належної оцінки наданим доказам, що потягло передчасний висновок про те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Провина ОСОБА_1 на думку суду першої інстанції підтверджується протоколом серії БД № 168641 від 06.07.2018 року; висновком медичного огляду водія ОСОБА_1 від 03.06.2018 року; рапортом інспектора ПП від 03.06.2018 року.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Відповідно до п. 2.5. Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Частиною 3 ст. 266 КупАП передбачено, що у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Законодавцем чітко прописаний порядок такого огляду, який проводиться тільки при наявності відповідних підстав вважати, що особа перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Підозрювана особа спочатку обов`язково повинна пройти огляд з використанням спеціальних технічних засобів працівником міліції, у присутності двох свідків і тільки після цього, якщо особа не заперечує факту виявленого сп`яніння, то поліцейський складає відповідний протокол, але якщо особа відмовляється від огляду з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським, або після цього огляду заперечує його результати, то тільки тоді, подальший огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Викладене свідчить про те, що огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів тільки за наявності ознак алкогольного чи іншого сп`яніння, які перераховані у п. 3 Розділу 1 Інструкції, шляхом інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу, у присутності двох свідків, після чого поліцейським складається акт огляду у двох примірниках, один з яких вручається водію, а вже потім складається протокол про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння.

Так, згідно з ч. 5 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Суд апеляційної інстанції вважає безпідставними та необґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушенні з огляду на наступне.

Так відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №168641 від 06.07.2018 року, 03.06.2018 року о 17:00 годин ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Audi-90», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в районі будинку №36-Д по вул. Орловській у м. Дніпрі у стані наркотичного сп`яніння, що підтверджується відповідним висновком медичного огляду від 03.06.2018 року, чим порушив п.2.9(а) ПДР України.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 3, 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року, огляд проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом;

- лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку)

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам.

За п. 5 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року, результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння. Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.

Відповідно до ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом,річковим або маломірним судном, можливість керування цим транспортним засобом річковим або маломірним судном надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія (судноводія) відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном.

Як вбачається з матеріалів, протокол про адміністративне правопорушення серії БД №168641 від 06.07.2018 року, щодо ОСОБА_1 був складений 06.07.2018 року, натомість подія правопорушення мала місце 03.06.2018 року. Тобто в порушення вимог ст. 254 КУпАП України, з якої вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, працівниками поліції було грубо порушено норми чинного КУпАП та складено протокол майже через місяць після скоєння правопорушення.

Також суд першої інстанції не повідомив належним чином ОСОБА_1 про дату та час розгляду справи, що є порушенням вимог ст. 268 КУпАП України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Згідно з положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожному гарантується право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, оскільки здійснення цих прав передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і зіставити їх з матеріалами судової справи.

Суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими доводи ОСОБА_1 щодо наявності факту використання його водійського посвідчення серії НОМЕР_2 іншою особою, оскільки з матеріалів висновку ЖЄО №40839, які надійшли з Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області вбачається, зокрема відповідно до доповідної записки старшого лейтенанта поліції Березовського А.О. , з метою встановлення інших осіб, які б можливо також керували автомобілем AUDI-90, н.з. НОМЕР_1 за допомогою підсистеми "Адмінпрактика" було встановлено гр. ОСОБА_1 , гр. ОСОБА_3 та гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на якого неодноразово було складено адміністративний матеріал за порушення ПДР під час керування вказаним автомобілем. Також, під час перегляду відеозапису з нагрудного відео реєстратора у присутності гр. ОСОБА_1 за подією, що мала місце 19.07.2018 року о 02.23 год. під час розгляду справи лейтенантом поліції Волковим І.М. було встановлено, що на відеозаписі невідома особа, чоловічої статі за другорядними ознаками схожий на заявника передав поліцейським посвідченням водія видане на ім`я ОСОБА_1 . Однак заявник та особа на відео мають певні зовнішні розбіжності тілобудови та індивідуальні прикмети, а саме зріст, зачіска, форма носу, та відсутність у особи родинки на підборідді та за зібраною в сукупності інформацією за допомогою ІПНП перевірено осіб, які керували т.з. AUDI-90, н.з. НОМЕР_1 , внаслідок чого встановлено фотокартку гр. ОСОБА_4 , який за зовнішніми ознаками схожий на особу, відносно якої розглядалась справа про адміністративне правопорушення 19.07.2018 року лейтенантом поліції Волковим І.М. Крім цього, відповідно до системи "Армор", 04.08.2018 року о 17:32 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 04.08.2018 року о 17:31 за адресою: Чечелівський район м. Дніпро, вул. Новокримська, буд. 4, було зупинено авто марки AUDI-90, н.з. НОМЕР_1 волій якого надав документ на прізвище ОСОБА_1 та після виїзду на сісце пригоди було виявлено громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який надав посвідчення водія на ім`я ОСОБА_1

Проігнорувавши вищезазначені відомості, працівники поліції, знаючи про те, що водійським посвідченням серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 користувалась інша особа, а саме ОСОБА_4 , не дослідивши належним чином всі обставини справи, не внесли відповідні відомості до ЄРДР за ст. 357 КК України, а обмежились відповіддю в порядку Закону України "Про звернення громадян" гр. ОСОБА_1 на його заяву.

Апеляційний суд вважає дії працівників поліції неналежними та необґрунтованими.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже постанова Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 серпня 2019 року підлягає безумовному скасуванню, а провадження закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12,2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим cт. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-р 2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї грунтується на конституційних принципах і правових презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого при розгляді справ судами в обов`язковому порядку використовується як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини ».

Так, у своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рібемон проти Франції», ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкове не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Крім того, в своєму рішенні «Маліга проти Франції» від 23.09.1998 року ЄСПЛ визнав кримінально - правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом.

Зважаючи на те, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд апеляційної інстанції, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази, приходить до висновку про недоведеність поза розумним сумнівом наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення відносно останнього підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КупАП - за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 08 серпня 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 08 серпня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - скасувати.

Винести нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Г.П. Слоквенко