Провадження № 33/824/1222/2019 Головуючий у 2 інстанції Гайдай Р.М.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2019 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Гайдай Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Галагуза В.В. на постанову Печерського районного суду м. Києва від 18 січня 2019 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1я, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 384 гривні 20 копійок.

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 19 жовтня 2018 року о 03 годині 30 хвилин керував автомобілем «MERCEDEZ BENZ ML 350» д.н. НОМЕР_2 на вул. Підвисоцького, у м. Києва з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Відповідальність за вказане адміністративне правопорушення, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Галагуз В.В. просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду м. Києва від 18 січня 2019 року, вказану постанову скасувати, а провадження по справі закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що після ознайомлення з матеріалами справи, яке відбулося 04 лютого 2019 року та перегляду відеозаписів, ним було з'ясовано що ОСОБА_1 жодного разу не відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння, а навпаки, неодноразово зазначав працівникам поліції, що він не рухався на автомобілі, до машини вийшов, щоб забрати свої речі. Жодного доказу, що ОСОБА_1 рухався на автомобілі Мерседес д.н.з. НОМЕР_2 працівниками поліції не надано.

Апелянт вказав, що ОСОБА_1 на вимогу працівників поліції надав всі необхідні документи, які підтверджували законність володіння автомобілем. В працівників поліції були відсутні спеціальні технічні засоби, зокрема Драгер чи будь-які інші спецзасоби для вимірювання вмісту етилового спирту в організмі людини. Коли дочекалися ще один екіпаж поліції з Драгером, чекали на свідків, які б засвідчили результати та показники Драгера, коли третій екіпаж привіз свідків, виявилось що в них були відсутні будь-які документи, які посвідчують їх особу, тому ОСОБА_1 вказав про неприпустимість залучення невідомих осіб, які можуть зазначити недостовірні анкетні дані і їх виклик в судове засідання буде неможливим. Працівник поліції запропонував декілька разів пройти огляд на стан сп'яніння на якийсь пристрій, однак ОСОБА_1 вказав, що при наявності свідків, які нададуть підтверджуючі документи він пройде будь-який огляд. Працівники поліції сказали що вистачить і вказаних осіб і склали протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв'язку з відмовою на проходження на стан сп'яніння.

Сторона захисту вказала, що відібрані формальні пояснення, які містяться в матеріалах не відповідають фактичним обставинам, оскільки при свідках було запропоновано пройти огляд лише на Драгер, не було запропоновано проїхати до медичного закладу.

Крім того, апелянт вказав, що про наявність оскаржуваної постанови стало відомо 04 лютого 2019 року під час ознайомлення з матеріалами справи. Постанова по справі не направлялася на адресу ОСОБА_1, тому вважає, що строки пропущені з поважних причин.

Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_1 - адвоката Галагуза В.В., котрий підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задоволити, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до такого висновку.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримано в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів провадження та судового рішення, при розгляді даної справи суддя місцевого суду достатньо повно, об'єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах.

Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Проте, вимоги вказаного пункту ПДРУкраїни ОСОБА_1 дотримано не було.

Винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України, за обставин, викладених у постанові, підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 169766 від 19 жовтня 2018 року, згідно якого 19 жовтня 2018 року о 03 годині 30 хвилин водій ОСОБА_1 керував автомобілем «MERCEDEZ BENZ ML 350» д.н. НОМЕР_2 на вул. Підвисоцького, у м. Києві з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, котрі підтвердили фактичні обставини події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння;

- відеозаписом із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_1, де зафіксовано як він протягом двох годин не погоджується на проходження огляду на стан сп'яніння. Поліцейським йому було роз'яснено, що він може пройти огляд як на технічному засобі «Драгер» так і в медичному закладі.

Така поведінка ОСОБА_5 правильно визнана як поліцейським так і судом першої інстанції, як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об'єктивно узгоджуються між собою.

На підставі зібраних у справі доказів суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому, суд апеляційної інстанції критично ставиться до доводів захисника ОСОБА_1 - адвоката Галагузи В.В. про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки вони суперечать об'єктивним даним, встановленим місцевим судом та під час апеляційного розгляду даної справи.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, як про те ставить питання апелянт, ним не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд першої інстанції дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП, врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, відсутність обставин, що пом'якшують відповідальність та наклав його в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП. Більш того, санкція вказаного закону є безальтернативною.

За таких обставин, постанова Печерського районного суду м. Києва від 18 січня 2019 року, щодо ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

Щодо доводів апеляційної скарги про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду м. Києва від 18 січня 2019 року, то вони є слушними та підлягають до задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику ОСОБА_1 - адвокату Галагузі В.В. строк на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду м. Києва від 18 січня 2019 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Галагузи В.В. - залишити без задоволення, а постанову Печерського районного суду м. Києва від 18 січня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - без зміни.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Р.М.Гайдай