Номер провадження: 33/813/409/19
Номер справи місцевого суду: 493/2537/18
Головуючий у першій інстанції Ільніцька О. М.
Доповідач Колесніков Г. Я.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Колеснікова Г.Я.,

секретаря - Маслова Р.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2на постанову Балтського районного суду Одеської області від 08 лютого 2019 року в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2за ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Балтського районного суду Одеської області від 08 лютого 2019 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до постанови 11 листопада 2018 року о 02 год. 35 хвил. ОСОБА_2 в керував автомобілем «Renault Kangoo», н/з НОМЕР_1, в м.Кодимі по вул.Соборній з ознаками алкогольного сп'яніння, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.41-43).

08 лютого 2019 року на вказану постанову ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та справу закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Крім того, в апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що висновки суду першої інстанції суперечать реальним обставинам справи, а докази неперевірені під час розгляду справи, а саме:

- алкогольні напої 11 листопада 2018 року він не вживав, про що сказав поліцейським, які його зупинили;

- він хотів пройти тест на вживання алкоголю на місці зупинки транспортного засобу, але інспектори поліції наполягали проїхати із ними до медичного закладу для проведення медичного обстеження, мотивуючи це тим, що проведення огляду на місці технічно неможливо через відсутність у працівників поліції відповідних технічних засобів, алкотестів тощо, що суперечить вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Інструкція);

- обставини справи, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності, спростовуються його поясненнями та показами свідка ОСОБА_4, який був з ним під час складання протоколу;

- судом не взяті до уваги вимоги ч.1 ст.266 КУпАП, оскільки ОСОБА_2 не був відсторонений від керування транспортним засобом та його просто відпустили (а.с.49-55).

В судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 не з'явився. Згідно зі ст.268 КУпАП суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності, оскільки він був сповіщений про час, дату та місце слухання справи (а.с.63). Про причини своєї неявки суд не повідомив.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали даної справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

За змістом ст.ст.245, 252, 280, 283 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин справи, підлягають для з'ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Визнаючи ОСОБА_2 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що 11 листопада 2018 року о 02 год. 35 хвил. ОСОБА_2 в керував автомобілем «Renault Kangoo», н/з НОМЕР_1, в м.Кодимі по вул.Соборній з ознаками алкогольного сп'яніння, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння відмовився в присутності двох свідків.

Вказані обставини підтверджені матеріалами справи, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №022035 від 11 листопада 2018 року (а.с.2);

-поясненнями ОСОБА_2 (а.с.3);

-письмовими поясненнями свідка ОСОБА_5 (а.с.5);

-письмовими та наданими в суді поясненнями свідка ОСОБА_6 (а.с.4, 37);

-поясненнями інспектора поліції ОСОБА_7, який склав протокол про адміністративне правопорушення та був допитаний в якості свідка в суді першої інстанції (а.с.38).

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду, оскільки вони відповідають обставинам справи, наявним доказам та вищевказаним нормам права.

Доводи апеляційної скарги про те, що алкогольні напої 11 листопада 2018 року ОСОБА_2 не вживав, про що сказав поліцейським, які його зупинили, є необґрунтованими, оскільки і в протоколі про адміністративне правопорушення, і в письмових поясненнях, які були складені 11 листопада 2018 року, він підтвердив факт вживання алкогольних напоїв, а саме, пива (а.с.2,3).

Посилання ОСОБА_2 на те, що він не дивився, що підписував, а підписав протокол, тому що не хотів, щоб його автомобіль забирали на штрафмайдинчик, не приймаються до уваги, оскільки він мав можливість відмовитися від написання неправдивих свідчень чи самостійно пройти огляд в медичному закладі, так як незгода з протоколом про адміністративне правопорушення не має наслідком затримання особи чи його транспортного засобу.

Твердження про те, що дії працівників поліції суперечать вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 09 листопада 2015 № 1452/735 (далі-Інструкція), оскільки вони не провели огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, не беруться до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до змісту вимог п.6 р.І Інструкції огляд на стан сп'яніння проводиться:

-поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом;

-лікарем закладу охорони здоров'я.

Згідно зі п.12 р.ІІ Інструкції в разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Апеляційний суд вважає, що в ході складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, інспектором поліції дотримані вищевказані вимоги та не допущено таких порушень, які б вказували на їх незаконність і були підставою для закриття провадження у цій справі. А тому доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Посилання в апеляційній скарзі на постанови апеляційних судів України в інших адміністративних справах, не мають преюдиціальної сили для вирішення даної справи та не є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Твердження ОСОБА_2 про те, що поліцейськими порушено процедуру проведення огляду на стан сп'яніння, оскільки матеріали провадження не містять доказів відсторонення його від керування транспортним засобом та передачі керування іншій уповноваженій особі, є безпідставними, оскільки законом не передбачено, що в разі складання протоколу про адміністративне правопорушення є обов'язковим відсторонення від керування транспортним засобом, також не відсторонення від керування транспортним засобом не звільняє водія від адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП та не є свідченням того, що у водія були відсутні ознаки алкогольного сп'яніння.

Отже, наявні в матеріалах справи докази достатньо повно підтверджують факт порушення ОСОБА_2 вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України та спростовують доводи його апеляційної скарги про те, що огляд на стан сп'яніння було проведено з порушенням процедури, передбаченої ст.266 КУпАП.

З огляду на викладене, підстав для скасування постанови суду першої інстанції апеляційний суд не вбачає.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а постанова суду першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.280, 293, 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Балтського районного суду Одеської області від 08 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду /підпис/ Г.Я.Колесніков

З оригіналом згідно,

Суддя Одеського апеляційного суду Г.Я.Колесніков