МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі судді Міняйла М.П., за участі: секретаря судового засідання Клімової Л.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на постанову Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 01 квітня 2019 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Первомайська Миколаївської області, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1.

- визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП та піддано його адміністративному стягненню у виді 120 годин суспільно - корисних робіт.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 384, 20 грн.

Згідно постанови суду, на примусовому виконанні у Первомайському міськрайонному відділі ДВС ГТУЮ у Миколаївській області, згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 49009423 від 12.02.2019 року, знаходиться виконавчий лист №2-1863, виданий Первомайським міським судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше Ѕ частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з 16.10.2002 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно розрахунку заборгованості по даному виконавчому провадженню встановлено, що станом на 31.01.2019 року розмір боргу зі сплати аліментів складає 44420,92 грн., що перевищує сукупний розмір відповідних платежів за шість місяців. Таким чином, своїми діями ОСОБА_2 скоїв правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1. просить постанову суду скасувати та закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності у зв'язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Не погоджується з постановою суду та зазначає, що вказане адміністративне правопорушення характеризується бездіяльністю, яка полягає у невиконанні особою свого обов'язку по сплаті аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім'ї, але при цьому, для утворення складу правопорушення є обов'язковим настання суспільно шкідливих наслідків у виді виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред'явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Звертає увагу на те, що адміністративна відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183-1 КУпАП була запроваджена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» №2 2234-VIII від 7 грудня 2017 року, що набрав чинності лише 6 лютого 2018 року.

Вважає, що за загальним положенням закони та інші нормативно - правові акти, не мають зворотної сили в часі, тобто не поширюються на поведінку, що мала місце в той період, коли відповідний акт ще не був прийнятий або ще не набрав чинності

Зазначає, що при розрахунку сукупного розміру несплачених аліментів не має братись до уваги розмір аліментної заборгованості, яка виникла до вступу в дію вищевказаного закону, оскільки він не має зворотної сили.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 252 КУпАП, під час провадження в справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне і об'єктивне дослідження всіх обставин справи.

За змістом ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Приймаючи рішення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, суддя суду першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 не сплачував аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, внаслідок чого виникла заборгованість, сукупний розмір якої, за період з 16.10.2002 р. по 31.01.2019 р. становить 44 420,92 грн., що перевищує сукупний розмір відповідних платежів за шість місяців, а тому ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.

Однак вказаний висновок судді про те, що дії ОСОБА_2, за встановлених суддею обставин, утворюють склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, є помилковим, з огляду на наступне.

Адміністративна відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП, запроваджена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів», який набрав чинності 06.02.2018 р., отже саме з цього часу діють положення ст. 183-1 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КУпАП закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Згідно зі ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

За загальним положенням, встановленим цією статтею Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти, не мають зворотної сили в часі, тобто не поширюються на поведінку, що мала місце в той період, коли відповідний акт ще не був прийнятий або ще не набрав чинності.

Не має зворотної сили як закон, що вперше встановлює юридичну відповідальність за певну поведінку, так і акт, який обтяжує відповідальність за вчинення будь-якого діяння порівняно з діючим законом.

Виняток з цього правила становлять закони або інші нормативно-правом акти, що пом'якшують або скасовують відповідальність і саме тому мають зворотну силу.

Принцип неприпустимості зворотної дії в часі нормативних актів знайшов своє закріплення в міжнародно-правових актах, зокрема і в Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (стаття 7).

З огляду на те, що ст. 183-1 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за несплату аліментів та передбачає суспільно корисні роботи, як вид адміністративного стягнення, то дана норма не має зворотної дії в часі. При цьому період часу несплати аліментів особою до набрання чинності ст. 183-1 КУпАП не має братися до уваги при обрахунку сукупного розміру аліментної заборгованості, як умови притягнення до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення.

Між тим, із матеріалів справи вбачається, що заборгованість внаслідок несплати аліментів ОСОБА_2 виникла до дати введення положень ст. 183-1 КУпАП в дію, тобто з 16.10.2002 року і саме починаючи з цього періоду державним виконавцем проведено нарахування заборгованості по аліментах, а суддею першої інстанції її загальний розмір з 16.10.2002 року по 31.01.2019 р. визнано таким, що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, і притягнуто ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, тобто без урахування вищевказаних вимог закону, за відсутності в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.

Крім того, суд апеляційної інстанції не вправі вирахувати заборгованість, яку має сплатити ОСОБА_2 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки з моменту набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» №2 2234-VIII від 7 грудня 2017 року, а саме з 6 лютого 2018 року, оскільки це входить до компетенції особи, що складала протокол про адміністративне правопорушення, а саме державного виконавця Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності складу правопорушення.

За наведеного, апеляційна захисника ОСОБА_1 в інтересах скарга особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, підлягає задоволенню, а справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 у відповідності до ст. 247 КУпАП - закриттю.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 01 квітня 2019 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП - скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду М.П. Міняйло