Справа № 346/2596/19
Провадження № 3/346/1272/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2019 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

Суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області П`ятковський В.І., розглянувши матеріали, які надійшли від Коломийського відділу поліції ГУНП України в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , фізичної особи-підприємця, українця, громадянина України,

- за ст. 188 1 ч.2 КУпАП

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення за № 09-01-1670/18 від 24 травня 2019 року під час позапланової перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 встановлено порушення вимог ч. 9 та ч. 1 ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» за що передбачена відповідальність згідно з ч. 2 ст. 188-1 КУпАП.

Згідно Акту за результатами проведення перевірки щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю за № 09-04-1670/51 від 24 травня 2019 року встановлено, що в ході проведення перевірки в ФОП Семенчука було виявлено, що звіт про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю за 2018 рік до Івано-Франківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів не було подано, чим порушено вимоги ч. 9 ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», а також ОСОБА_2 не виконав норматив робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів за 2018 рік, чим порушено вимоги ч. 1 ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні».

Особа яка притягується до адміністративної відповідальності належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, але в судове засідання не з`явилася.

Адвокат Чеботар В.В., який представляє інтереси ОСОБА_3 за угодою про надання правової допомоги, в судовому засіданні подав письмові пояснення в яких повідомив, що відсутні підстави для притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності та подав клопотання про долучення доказів на підтвердження своїх доводів.

При вирішенні питання щодо наявності в діях ОСОБА_3 складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 188-1 КУпАП, виходжу з наступних обставин.

Згідно ч. 2 ст. 188-1 КУпАП передбачено відповідальність за невиконання посадовою особою, яка користується правом приймати на роботу і звільняти з роботи, фізичною особою, яка використовує найману працю, нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, неподання Фонду соціального захисту інвалідів звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів.

Суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 188-1 КУпАП є посадові особи, які користуються правом прийняття на роботу і звільнення, фізичні особи, які використовують найману працю.

За змістом ст. 19Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб у кількості одного робочого місця.

Згідно ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

З аналізу вищевказаної норми закону вбачається, що відповідальності підлягає особа, яка будучи уповноваженою на прийняття на роботу найманих працівників, маючи вакансії робочих місць, не прийняла на роботу особу з інвалідністю, який звернувся із відповідною заявою на працевлаштування або був направлений на роботу Центром зайнятості.

При цьому, слід зазначити, що працевлаштуванню особи з інвалідністю передує її звернення безпосередньо до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості, на яку саме і покладено обов`язок реєстрації бажаючих працювати осіб з інвалідністю та здійснювати пошук підходящої роботи для них. При цьому, обов`язок створити робочі місця для осіб з інвалідністю не супроводжується його обов`язком їх працевлаштувати, так як пошук підходящої роботи для осіб з інвалідністю здійснює як сама особа, так і державна служба зайнятості.

Суду не надано доказів, які б вказували на дії, бездіяльність чи умисел ОСОБА_3 , які призвели до невиконання нормативу про працевлаштування осіб з інвалідністю.

При цьому слід зазначити, що в матеріалах справи, відсутні докази про кількість направлених відповідними органами осіб з інвалідністю, і що таким особам було відмовлено у працевлаштуванні.

Судом встановлено, що 04 жовтня 2001 року в Коломийському міськрайонному центрі зайнятості між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено трудовий договір, який було розірвано 30 червня 2015 року.

09 липня 2015 року в Коломийському міськрайонному центрі зайнятості між ОСОБА_5 та Цюраком було укладено новий трудовий договір, який вже було розірвано 31 липня 2017 року.

Судом встановлено, що Цюрак являється особою з інвалідністю на підставі долучених до матеріалів справи документів довідки до акта огляду медико-соціальної експертною комісією серії АВ за № 1077945 та Індивідуальною програмою реабілітації інваліда за № 2230.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що Коломийський міськрайонний центр зайнятості був повідомлений як про працевлаштування ОСОБА_5 особи з інвалідністю Цюрака так і його звільнення 31 липня 2017 року, що свідчить про незайнятість робочого місця створеного ОСОБА_5 для особи з інвалідністю.

Оцінюючи належність, допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходжу до наступного висновку, що з наданих матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 не може нести відповідальності за невиконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю, якщо ним було створено робоче місце для таких осіб, однак відсутніми були особи з інвалідністю, які б або особисто зверталися до ОСОБА_3 для їх працевлаштування, або направлялися Коломийським міськрайонним центром зайнятості до ОСОБА_3 для працевлаштування.

Крім того, матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 подавав до Івано-Франківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2017 рік, тобто в період часу, коли ним було працевлаштовано особу з інвалідністю Цюрака. Не подання Семенчуком такого Звіту за 2018 рік та відсутність працевлаштованої в нього особи з інвалідністю в 2018 році не є підтвердженням наявності в його діях порушення ч. 9 ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні».

Застосовуючи закріплений в ст. 62 Конституції України принцип презумпції невинуватості, який, передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь, суд приходить до висновку про те, що вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 188-1 КУпАП не доведена.

Оскільки вина є основною ознакою суб`єктивної сторони правопорушення, то відсутність вини свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_3 .

За таких обставин суд приходить до висновку про те, що провадження підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, який передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись ст.cт. 221, 247 ч.1п.1, 266, 284, 294 КпАП України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 188-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд на протязі десяти днів, з дня винесення постанови.

Суддя П`ятковський В. І.