ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/2560/19 Головуючий в І інстанції: Зубов О.С.
Провадження №33/819/437/19 Доповідач: Литвиненко І.І.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2019 року м. Херсон

Суддя Херсонського апеляційного суду Литвиненко І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 25 лютого 2019 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 25 лютого 2019 року ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення й на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 352,40 грн.

Згідно постанови, ОСОБА_1 , 02.02.2019 року о 01:25 год., в м.Херсоні по

вул.І. Куліка біля буд. № 108, керував транспортним засобом Hyundai Accent,

д.н. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП України та порушив вимоги, передбачені п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з указаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій порушує питання про скасування постанови та закриття провадження в справі за відсутністю к його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1

ст. 130 КК України або за закінченням терміну накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Одночасно, ОСОБА_1 порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження. Посилається на те, що про існування вищезазначеної постанови йому стало відомо лише 30.07.2019 року із сайту Судової влади України та від його матері, після отримання нею інформації про відкриття виконавчого провадження відносно нього.

На підставі викладеного, просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції від 25.02.2019.

ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час апеляційного розгляду в судове засідання не з`явився. Клопотання про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходили.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд прийшов до висновку про те, що клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження судового рішення задоволенню не підлягає з таких підстав.

Частиною 2 статті 294 КУпАП передбачено, що постанова судді в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів із дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений із поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Вищевказана норма ч. 2 ст. 294 КУпАП забезпечує, за аналогією із правом на доступ до суду, закріпленим у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законну мету й не порушує саму сутність цього права.

Апеляційний суд може поновити строк на апеляційне оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення, якщо його було порушено з поважних причин (хвороба, відрядження, стихійне лихо, хвороба близьких родичів тощо).

Апеляційний суд виходить із того, що про поважність причин на поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, які виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані апелянтом.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що оскаржувана постанова винесена 25.02.2019, що свідчить про те, що, відповідно до ст. 294 КУпАП, останнім днем подання на неї апеляційної скарги є 07.03.2019.

З матеріалів справи також убачається, що апеляційну скаргу разом із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 подав до Херсонського міського суду Херсонської області 20.09.2019, тобто із пропуском, передбаченого ч.2

ст. 294 КУпАП десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови від 25.02.2019 року (майже через сім місяців з моменту її винесення). Відомостей про іншу дату звернення ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції з апеляційної скаргою матеріали провадження не містять.

Підстави, на які ОСОБА_1 посилається у підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження (розгляд справи без його участі, та що про наявність такої постанови дізнався з сайту Судової влади України лише 30.07.2019), апеляційний суд не може визнати поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження з огляду на наступне.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД

№ 429382 ОСОБА_1 зазначив місце свого проживання за адресою

АДРЕСА_1 (а.с. 6) та був належним чином повідомлений, що розгляд справи відбудеться 25.02.2019 року о 08:30 год., в Херсонському міському суді.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.02.2019 року на адресу Херсонського міського суду повернулося повідомлення про вручення поштового відправлення з приміткою

«повернення за закінченням терміну зберігання» (а.с. 16). Вказане повідомлення направлялося на адресу, яку ОСОБА_1 зазначив під час складання адміністративного протоколу.

Не визнаючи наведені причини пропуску строку на апеляційне оскарження поважними, апеляційний суд враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, та належним чином повідомлена по час і місце розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Пономарьов проти України»).

Вищенаведене свідчить про те, що початок відліку строку на апеляційне оскарження розпочався відповідно до положень ч.2 ст. 294 КУпАП саме з моменту винесення оскаржуваної постанови, що у свою чергу свідчить про те, що доводи клопотання

ОСОБА_1 про те, що він лише 30.07.2019 року дізнався про існування зазначеної постанови із сайту Судової влади України та від своєї матері, яка йому повідомила, що відносно нього відкрито виконавче провадження, визнаються такими, що не дають підстав зробити висновок про поважність причин пропущеного строку, оскільки це не узгоджуються з вимогами закону.

Крім того, навіть враховуючи доводи клопотання ОСОБА_1 та розраховуючи строк на апеляційне оскарження з 30.07.2019 року, останнім днем закінчення такого строку є 09.08.2019 року. Разом із цим апеляційна скарга правопорушником подана 20 вересня 2019 року, тобто з пропуском строку. Однак апелянтом не наведено жодного обґрунтування щодо існування поважних причин, які перешкодили останньому подати апеляційну скаргу в межах десятиденного строку на апеляційне оскарження.

Тому, наведені апелянтом в апеляційній скарзі доводи, на переконання апеляційного суду, не дають підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, у зв`язку з чим, апеляційна скарга, подана з пропуском строку на апеляційне оскарження, підлягає поверненню апелянту.

При прийнятті рішення про відмову ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження та повернення йому апеляційної скарги, апеляційний суд також враховує положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що пропущений строк на апеляційне оскарження є значним; що ОСОБА_1 не наведено доводів, які ґрунтуються на вимогах закону про поважність причин пропуску строку і не надано жодних доказів у підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення; що необґрунтоване поновлення процесуального строку на оскарження остаточного судового рішення порушує принцип юридичної визначеності і перешкоджає своєчасному виконанню рішення суду, яке набуло законної сили.

Разом із тим, апеляційний суд зазначає, що при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження залишити без задоволення та відмовити у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 25 лютого 2019 року, відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Херсонського

апеляційного суду І.І.Литвиненко