Справа №333/4261/19
Провадження №3/333/1259/19
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 жовтня 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Холод Р.С., у відкритому судовому засіданні, у приміщенні Комунарського районного суд м. Запоріжжя, за участю захисників Вайновського Є.О., Середи А.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, офіційно не працюючого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №054093 від 16.07.2019 року, 16.07.2019 року о 00 год. 58 хв. у м. Запоріжжі по вул. Космічній, 140 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 2109», державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, які не реагують на світло, тремтіння пальців рук, поведінка не відповідає обстановці), від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, про повторність попереджений. Транспортний засіб передано тверезому водію під розписку.

До суду справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 надійшла 25.07.2019 року. Розгляд вказаної справи було призначено на 21.08.2019 року.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що дійсно 16.07.2019 року, приблизно о 01-00 годині він керував транспортним засобом «ВАЗ 2109», державний номерний знак НОМЕР_1 та був зупинений працівниками патрульної поліції біля поста по вул. Космічна, 140 у м. Запоріжжі. Зазначаючи про причини зупинки автомобіля, працівник поліції вказав, що не горить підсвітка на задньому державному номері. Коли він вийшов з машини, дійсно пересвідчився, що вказана лампочка не горіла. Він відразу поправив запобіжник і підсвітка загорілася. Після цього, один із працівників поліції його спитав, чи не вживав він алкогольні напої, на що він відповів негативно. У подальшому, поліцейський запропонував пройти йому огляд на стан сп`яніння на пристрої «Драгер» на місці зупинки, на що він погодився. Через деякий час працівник поліції повідомив, що необхідно пройти медичний огляд, не зазначивши навіщо. Він не погодився з цим, пояснюючи, що він готовий на місці пройти огляд на стан сп`яніння. Крім того, він не знаходився у стані сп`яніння, був дуже заморений і зранку йому необхідно було їхати на роботу. Потім, працівники поліції запросили двох чоловіків, але він не пам`ятає, з якого точно моменту вони були присутні.

Захисник Вайновський ОСОБА_2 . пояснив, що вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , він не побачив на відео чіткої відмови останнього від проходження огляду на стан сп`яніння за участі двох свідків, як це передбачено законодавством. Фактично відмови, яка є підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, не було, про що і наполягає його підзахисний. Крім того, пояснення, отримані від свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4 не підписані працівником поліції, який їх прийняв. Мається виправлення дати складання у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. У протоколі про адміністративне правопорушення у графі «До протоколу додаються» не вказано про відеозапис, який міститься у матеріалах справи. Враховуючи вказані факти, захисник заявив клопотання про виклик у судове засідання для допиту свідків, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_4 і ОСОБА_3 , а також працівника поліції, який складав зазначений протокол ОСОБА_5 , яке було задоволено.

У судові засідання, призначені на 26.09.2019 року, 10.10.2019 року та 16.10.2019 року свідки ОСОБА_4 і ОСОБА_3 до суду не з`явилися. Судові повістки на їх ім`я повернулися до суду із позначками «адресат відсутній, за строком зберігання». Крім того, до суду не з`явився працівник поліції ОСОБА_5 , який був викликаний листами на ім`я начальника УПП в Запорізькій області. Вказані листи були отримані своєчасно, про що свідчать підписи відповідальних осіб на копії листа та на рекомендованих повідомленнях.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , враховуючи пояснення останнього, дослідивши матеріали вказаної справи, суддя дійшов до такого.

Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).

Зважаючи на характер та суворість адміністративного стягнення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд вважає, що провадження відносно ОСОБА_1 у розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є кримінальним. Відповідно, воно підпадає під визначення «кримінальної процедури» у розумінні статті 4 Протоколу № 7 вказаної Конвенції.

Процес притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, регулюється нормами: Кодексу України про адміністративні правопорушення; Правил Дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306; Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі Інструкція № 1452/735); Порядком направлення водії транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 р. №1103 (далі Порядок); Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395 (далі Інструкція №1395); ЗУ «Про Національну поліцію».

Відповідно до п. 2.5 Правил Дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Пунктами 6 та 7 розділу І «Загальні положення» Інструкції № 1452/735 передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів та лікарем закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 266 КУпАП перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій.

Згідно п.п.9, 12 Розділу ІІ «Проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів» Інструкції № 1452/735 з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п.8 Порядку та п.6 Розділу ІХ Інструкції №1395 у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Таким чином, законодавець чітко передбачив, що у разі відмови від проходження огляду на стан сп`яніння поліцейський у присутності двох свідків складає відповідний протокол, в якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Пунктом 4 Розділу 1 Інструкції № 1452/735 передбачено, що ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №054093 від 16.07.2019 року відносно ОСОБА_1 у останнього були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, тремтіння пальців рук, поведінка не відповідає обстановці. Такі самі ознаки вказані і у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 16.07.2019 року.

Водночас, при дослідженні матеріалів відеозапису (файл: «7»), знятого нагрудною камерою працівника поліції DSJX300238_АР0238, встановлено, що о 01 год. 04 хв. працівник поліції пропонує ОСОБА_1 плюнути на землю, після чого повідомляє останньому, що у нього сухість у роті та блідість обличчя, що є ознаками наркотичного сп`яніння. Таким чином, озвучені працівником поліції ознаки повністю відрізняються від тих ознак, що вказані у протоколі про адміністративне правопорушення. Крім того, відповідно до положень Розділу І Інструкції № 1452/735 відсутня така ознака наркотичного сп`яніння як сухість у ротовій порожнині.

Також, під час дослідження відеозапису (файл: «3»), було встановлено, що ОСОБА_1 категорично заперечував проти виявлення у нього ознак наркотичного сп`яніння, запитуючи яким чином це встановлено. Натомість, працівник патрульної поліції взагалі не здійснив будь-яких дій, які б вказували на попереднє виявлення у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, а лише зазначив їх у протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім того, працівник поліції фактично пропонував ОСОБА_1 пройти лише медичний огляд, чітко не зазначивши на що саме, у якому медичному закладі або у якого саме лікаря-спеціаліста. Відповідно, відеозапис не містить і відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі. Також, з відеозапису не вбачається, чи присутні при цьому двоє свідків, і як їх прізвища.

У письмових поясненнях свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_3 вказано, що працівники поліції ОСОБА_1 запропонували пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у лікаря нарколога у спеціалізованому медичному закладі. Суд відноситься критично до цих пояснень, так оскільки безпосередньо опитати свідків у судовому засіданні не надалося можливим у зв`язку з їх неявками до суду, при цьому суддя вичерпав усі можливості для їх виклику. Крім того, пояснення свідків були написані не власноруч, а працівником поліції, при цьому не зазначивши, хто саме їх прийняв.

Отже, дані, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , не відповідають встановленим у судовому засіданні фактичним обставинам.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суддя керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою не спростованих презумпцій.

Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, суддя вважає, що в цій справі відсутні належні, достатні і допустимі докази, а також поза розумним сумнівом, оцінивши які, можливо було б дійти до безсумнівного висновку щодо винуватості ОСОБА_1 .

Враховуючи, що докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому на думку суду, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно з п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі, зокрема, відсутності складу адміністративного правопорушення, тому, вважаю за необхідне провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити.

Керуючись ст.ст. 130, 245, 247, 251, 252, 266, 280 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Р.С. Холод