ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/585/19 Справа № 206/857/19 Суддя у 1-й інстанції - Поштаренко О. В. Суддя у 2-й інстанції - Іванова А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2019 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Іванова А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2019 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, працюючої в ПАТ «ВП» Техмаш» на посаді заступника директора з правових питань, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1,

закрито у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, -

за участю:

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3.,

законного представника - ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2019 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 закрито у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КупАП.

Судом першої інстанції встановлено, що 21.01.2019 року о 12 год. 00 хв. ОСОБА_3 не виконувала свої батьківські обов'язки відносно свого малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, внаслідок чого останній на уроці фізкультури вдарив в обличчя, а саме щоку та лоб малолітню ОСОБА_1, чим вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП, тобто ухилення батьків, від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, законний представника малолітньої потерпілої ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову постанову, якою ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що суд формально та вибірково підійшов до оцінки всіх обставин справи та наданої медичної документації, медична документація залишена поза увагою, висновки суду про те, що пояснення свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, які підтвердили, що не були безпосередньо очевидцями події є недоречними, факт неприязних відносин між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 не може слугувати причиною для звільнення від відповідальності батьків за неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків, не можна погодитись із висновком суду, що матеріали не містять доказів невиконання ОСОБА_3 батьківських обов'язків. Судом першої інстанції не взято до уваги те, що 24.01.2019 року було скликано засідання ради профілактики та проведено профілактичну роботу за участю ОСОБА_4 та ОСОБА_3, під час якого останню попереджено про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов'язків.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, яка просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги, законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_1 - ОСОБА_2, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали адміністративної справи, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом; орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності; при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 9 КупАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Відповідно до положень ст.ст. 10, 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Суддя місцевого суду, постановляючи рішення про закриття провадження в адміністративній справі щодо ОСОБА_3, виходив з того, що матеріали справи не містять жодних доказів про ухилення ОСОБА_3 від виконання своїх обов'язків щодо забезпечення необхідних умов виховання сина. Такий висновок суду першої інстанції знайшов своє підтвердження і під час апеляційного розгляду справи.

Так, ч. 1 ст. 184 КУпАП передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Проте, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, яким саме чином ОСОБА_3 не виконувала свої батьківські обов'язки, при цьому не зазначено, в чому саме проявилося таке неналежне їх виконання і чим конкретно це підтверджено.

Об'єктом правопорушення, передбаченого ст. 184 КУпАП, є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх. А об'єктивна сторона за ч. 1 ст. 184 КУпАП полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Суб'єктивна сторона даного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Диспозиція ч. 1 ст. 184 КУпАП передбачає відповідальність за ухилення від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

З матеріалів справи вбачається, що суд вірно дослідив докази, у справі про адміністративне правопорушення щодо особи, відносно якої складено протокол, вірно врахував обставини, зазначені у наданих доказах, та надав їм належну оцінку.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що між малолітнім ОСОБА_4 та малолітньою потерпілою ОСОБА_1 мав місце триваючий обопільний конфлікт, який слугував події, яка мала місце 21.012019 року, так і продовжується після цієї події. Вказана обставина підтверджується показами свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, роздруківкою спілкування з додатка "Viber" переписки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ОСОБА_3 постійно приймає участь в житті дитини, спілкується з класним керівником та соціальним педагогом, виконує всі його рекомендації.

Під час розгляду справи, як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції, не встановлено фактів невиконання ОСОБА_3 обов'язків щодо виховання своєї дитини.

Судом першої інстанції було повно та об'єктивно досліджено докази, які містяться в матеріалах справи, та допитано свідків події в судовому засіданні.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції формально та вибірково підійшов до оцінки всіх обставин та наданої медичної документації, та те, що було скликано засідання ради профілактики та проведено профілактичну роботу за участю ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не заслуговують на увагу, оскільки згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, зазначене свідчить про те, що суд повинен оцінити всі докази, наявні в матеріалах провадження у своїй сукупності та прийти до висновку про винність чи невинність особи в інкримінованому йому правопорушенні.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та закрив провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

З огляду на викладене вважаю, що постанова судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2019 року щодо ОСОБА_3 є законною та обґрунтованою, а тому відсутні підстави для її скасування.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2019 року відносно ОСОБА_3 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду А.П. Іванова