Справа № 226/390/19
Провадження № 3/226/121/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2019 року м.Мирноград

Суддя Димитровського міського суду Донецької області Редько Жанна Євгенівна, розглянувши матеріал, що надійшов від Волноваського відділу поліції ГУНП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі за текстом КУпАП),

В С Т А Н О В И В:

07 лютого 2019 року до суду від Волноваського відділу поліції ГУНП в Донецькій області надійшов адміністративний матеріал з протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 144466 від 26.01.2019 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.130 ч.1 КУпАП.

Згідно даного протоколу ОСОБА_1 26 січня 2019 року о 09.50 годині керував біля будинку № 83 по вул.1 Травня в м.Волноваха Донецької області автомобілем Renault Trafic, реєстраційний номер НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з порожнини роту), від продуття алкотесту «Драгер» та проходження медичного огляду на стан спяніння ухилився шляхом відмови у присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, і скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній наведений склад адміністративного правопорушення, передбачений ст.130 ч.1 КУпАП, виходячи з такого.

ОСОБА_1 у судовому засіданні проти факту правопорушення заперечував, пояснив, що він напередодні 25.01.2019 біля 23.00-00.00 год. випив десь 100 г віскі. 26.01.2019 приблизно о 09.00 год., будучи тверезим та не маючи ознак спяніння, він рухався на своєму автомобілі та був зупинений працівниками поліції, які сказали, що від нього чути запах алкоголю. Пояснення він писав під диктовку працівника поліції. Він наполягав на проходженні медичного огляду. Продувати технічний прибор він відмовлявся, вимагаючи ліцензію на нього. Проте, у поліцейських такої ліцензії не було, тому технічний засіб йому не дали. До медичного закладу йому проїхати не пропонувалося, направлення не видавалось, від керування транспортним засобом його не відсторонювали. Свідки були зупинені лише для підписання складених інспектором ідентичних пояснень від їх імені, після чого їх відразу відпустили.

Судом викликався працівник поліції ОСОБА_4 для дачі пояснень стосовно складеного ним протоколу серії ОБ № 144466 від 26.01.2019 відносно ОСОБА_1 та для зясування спірних питань, повідомлених ОСОБА_1 у своїх запереченнях. Крім того, для надання пояснень викликалися свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 Але вказані особи проігнорували виклики суду і не зявилися з невідомих причин.

Стаття 130 КпАП України передбачає відповідальність осіб, зокрема, за керування транспортними засобами в стані алкогольного спяніння, передачу транспортного засобу особі, яка перебуває в стані спяніння, а так само за ухилення осіб, які керують транспортними засобами, від проходження огляду на стан спяніння.

За змістом ч.ч.1,2 ст.266 КпАП України, особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного та іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного та іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного та іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності 2-х свідків.

Відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан спяніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

За наявності ознак спяніння поліцейський проводить огляд на стан спяніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Перед проведенням огляду на стан спяніння поліцейський інформує особу, яка підлягає оглядові на стан спяніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу, та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоровя.

Як вбачається з матеріалів справи, доданих до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку у присутності двох свідків, тобто відмовився від продування спеціального приладу та прямування до медичного закладу. В той самий час, як вказує ОСОБА_1, пропозиції проїхати до медичного закладу від працівників поліції він не отримував, більш того, на його вимогу про такий огляд особа, що складала протокол, відповіла відмовою. На його вимогу надати сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку технічного засобу поліцейським було відмовлено.

Матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували, що поліцейський пропонував провести огляд на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Також відсутнє направлення водія на огляд в заклади охорони здоровя з метою проходження медичного огляду на стан спяніння. Письмові пояснення свідків, додані до матеріалів справи, які ідентичні одне одному та складені поліцейським, з урахуванням заперечень ОСОБА_1 викликають сумніви і не можуть бути покладені в основу доведення провини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

У складеному поліцейським протоколі зазначено, що до нього, окрім пояснень свідків, додається відео за потребою. На запит суду спрямовано відеозапис події правопорушення на диску без будь-якого пояснювального тексту. Проте даний відеозапис не може бути прийнятий як допустимий доказ, оскільки відомості про технічний засіб, яким здійснено відеозапис, в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Спираючись на положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України», «Малофєєва проти Росії», можна прийти до висновку, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, беручи до уваги вищенаведене, наявні у справі докази, відсутність обєктивної можливості отримати покази особи, що склала протокол, та двох свідків, у присутності яких, за даними справи, складався протокол, внаслідок їхнього ухилення від явки до суду, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 не міститься склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КпАП України.

Відповідно до ч.1 ст.247 КпАП України провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю в разі відсутності в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, керуючись п.1 ст.247 КпАП України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КпАП України закрити у звязку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Димитровський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ж.Є.Редько