ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/844/19 Справа № 185/2395/19 Суддя у 1-й інстанції - Самоткан Н. Г. Суддя у 2-й інстанції - Джерелейко О. Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2019 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Джерелейко О.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працюючої інженером, ПЧ-7, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 18.02.2019 року о 16.00 год. водій ОСОБА_1 по вул. Заводська, 35 у м. Павлоград Дніпропетровської області, керуючи автомобілем «CITROEN C4», н.з НОМЕР_1 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не зменшила швидкість та не зупинила транспортний засіб, щоб пропустити пішохода - неповнолітню ОСОБА_2 , яка саме переходила проїзну частину по нерегульованому пішохідному переходу, та скоїла наїзд на нею. Внаслідок ДТП пішохід - неповнолітня ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження, а транспортний засіб механічні пошкодження (протокол про адміністративне правопорушення серія БД № 251054 від 12 березня 2019 року).

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2019 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців, а також стягнуто судовий збір на користь держави в розмірі 384,20 грн.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в який просить скасувати постанову в частині накладеного стягнення, та постановити нову постанову, якою накласти на неї стягнення у вигляді штрафу.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що судом було встановлено, що вона визнала свою вину, однак поза увагою суду залишилось те, що вона відшкодувала потерпілій матеріальну та моральну шкоду, що призвело до застосування надмірно суворого адміністративного стягнення за ст.124 КУпАП.

Будучи увідомленою про місце та час розгляду справи, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не з`явилася, про причини неявки суд не увідомила, у зв`язку з чим апеляційний розгляд проведено у її відсутність.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи, докази і вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно із ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до постанови суду, при накладенні стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців судом було враховано особу винної, ступінь її вини, яка в порушення вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України вчинила наїзд на неповнолітню особу-пішохода на нерегульованому пішохідному переході, в результаті якого потерпіла отримала легкі тілесні ушкодження, що підтверджується копією висновку експерта № 49 від 25 лютого 2019 року, долученого до матеріалів справи.

Також судом першої інстанції було враховано визнання вини ОСОБА_1 у вчиненні нею вищевказаного адміністративного правопорушення, та враховано про залишення ОСОБА_1 місця дорожньо-транспортної пригоди, не повідомлення нею працівників поліції про вказану пригоду.

Такий висновок суду відповідає меті застосування стягнення, якою є виховання особи, яка вчинила правопорушення, та запобігання вчинення нею нових правопорушень, що враховує характер вчиненого правопорушення, ступінь вини особи.

Наведені в апеляційній скарзі обставини щодо відшкодування потерпілій матеріальної та моральної шкоди не підтверджуються матеріалами справи, тому такий вид стягнення як штраф не є ефективним та достатнім для запобігання вчиненню нових правопорушень водієм ОСОБА_1 .

Враховуючи вищезазначене, судом першої інстанції обґрунтовано накладено стягнення на ОСОБА_1 у вигляді позбавлення права керування транспотними засобами строком на 6 місяців, а тому її апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанова суду має бути залишена без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2019 року- залишити без задоволення.

Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Є. Джерелейко