Справа № 344/498/19
Провадження № 33/4808/121/19
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Хоростіль Р. В.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2019 року м. Івано-Франківськ
Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В., за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Недоходюка Івана Васильовича, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18.02.2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає по АДРЕСА_1 ,

притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Цією ж постановою стягнуто судовий збір.

ВСТАНОВИВ:

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді як незаконну та необґрунтовану, закрити провадження по справі. В обґрунтування доводів посилається на неповне з`ясування всіх обставин справи, оскільки мотивувальна частина удового рішення повністю дублює зміст протоколу про адміністративне правопорушення. Стверджує, що жодних наркотичних засобів він не вживав, був змучений, що й викликало у працівників поліції сумніви щодо його стану. Вказує на те, що його зупинили працівники поліції без пояснення причини зупинки. Апелянт посилається на те, що мав бажання пройти медичне освідчення самостійно, проте працівники медичного закладу його не прийняли. Вказує, що жодних свідків на місці зупинки не було, що свідчить про грубе порушення закону та є підставою для скасування постанови судді. Жодних пояснень працівники поліції він нього не відбирали, він не відмовлявся від дачі пояснень. Вважає, що суд першої інстанції, порушив його права, передбачені ст. 268 КУпАП, оскільки розглянув справу у його відсутність, в той час як захисником було подано клопотання про відкладання слухання по справі на інший час, яке було розцінене судом першої інстанції як затягування справи. Вказує, що справу було розглянуто без допиту свідків та огляду відеозаписів. В своїй апеляційній скарзі, апелянт посилається на порушення працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП, та приписів Інструкції в частині порядку застосування працівниками поліції технічного приладу «Драгер». Апелянт вважає недоведеним належними та допустимими доказами наявність в його діях складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Постановою судді встановлено, ОСОБА_1 04.01.2019 року о 21-10 год. по вул.Чорновола, 81 в м. Івано-Франківськ керував транспортним засобом MERCEDES-BENZ номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння: неприродна блідість шкірних покривів обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Особі, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 розяснені права, передбачені ст. 268 КУпАП, його захиснику Недоходюку І.В. роз`яснені права, передбачені ст. 271 КУпАП. Заяв та клопотань не надійшло.

Під час апеляційного розгляду, апелянти підтримали доводи апеляційної скарги з мотивів викладених у ній, просили постанову судді скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши учасників судового провадження, що підтримали внесену апеляційну скаргу, дослідивши доводи апелянта та його захисника, доходжу висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З пред`явленого ОСОБА_1 обвинувачення, що міститься у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №294109 від 04.01.2019 року, вбачається, що останній, керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги ст. 2.5 ПДР України, за що був притягнений до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.п. 1).

Вважаю, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення та, встановивши фактичні обставини адміністративного правопорушення, належним чином мотивував свої висновки щодо доведеності вини останнього та призначив йому справедливе стягнення, в мінімальних межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке узгоджується з вимогами ст.ст. 23, 33 КУпАП

Постанова суду відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дане правопорушення та мотиви прийняття саме такого рішення, тому доводи апелянта в цій частині є безпідставні.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Доведеність вини ОСОБА_1 у тому, що він у порушення вказаних вище вимог діючого законодавства відмовився пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, підтверджується доказами, що містяться в матеріалах провадження, зокрема: 1) протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №294109 від 04.01.2019 року, згідно якого, ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння: неприродна блідість шкірних покривів обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці, та відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у присутності двох свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.п. 1); 2) рапортом працівника поліції Лисаника І.Б., в якому зазначено. що водій ОСОБА_1 за наявності виявлених у нього ознак наркотичного сп`яніння, відмовився від прохолодження огляду на стан наркотичного сп`яніння, у присутності двох свідків, про що складено відповідний протокол за ст. 130 КУпАП (а.п. 3); 3) поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , згідно яких, водій ОСОБА_1 мав ознаки наркотичного сп`яніння, проте відмовився проходити огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі (а.п. 4); 4) відеозаписами з нагрудних камер поліцейських (а.п. 5).

За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою інспектором роти №2 батальону УПП м. Івано-Франківська Лисаником І.Б., з заповненням всіх необхідних реквізитів, у присутності двох свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , пояснення яких, долучені до матеріалів провадження.

Протокол підписаний уповноваженою особою працівником поліції, в той час як особа, відносно якої складено протокол - ОСОБА_1 , відмовився як від підпису у протоколі про адміністративне правопорушення, так й від дачі пояснень, про що міститься відповідний запис працівника поліції (а.с. 1).

Свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в своїх поясненнях, наданих працівникам поліції 04.01.2019 року, підтвердили як факт наявності у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, так й факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі (а.п. 4).

Вказані пояснення свідків складені із заповненням всіх необхідних реквізитів, підписані ними, тому сумнівів у достовірності викладених у них даних немає.

З метою всебічного та повного розгляду справи, під час апеляційного перегляду оглянуто відеозапис з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, з якого вбачаються, що сам ОСОБА_1 виконує функції водія, а також те, що працівники поліції неодноразово повідомляють водію ОСОБА_1 причину зупинки, - керування транспортним засобом без застосування ременя безпеки. Працівники поліції також роз`яснюють водієві обставини, за яких пропонується останньому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння. Вбачається, що працівники протягом тривалого часу пропонують водієві вийти з автомобілю, надати документи для перевірки, та на прохання останнього роз`яснюють йому права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. Також з відеозаписів вбачається наявність під час відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння свідків. З відеозапису встановлено, що працівники поліції складають протокол про адміністративне правопорушення, який зачитують в голос останньому та роз`яснюють суть обвинувачення, у присутності двох свідків.

Відповідно до ст. 51 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП відеозапис є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення.

Наведені докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності.

В той же час, апелянт, у своїй апеляційній скарзі, не наводить відомостей, які спростовують вказані вище відомості, тому, доводи про те, що його зупинили працівники поліції без пояснення причини зупинки, не є слушними, оскільки з відеозаписц3ів з нагрудних камер працівників поліції чітко вбачається як працівник поліції в якості причини зупинки транспортного засобу повідомляє те, що водій керує транспортним засобом без застосування ременя безпеки.

Вважаю, що суд першої інстанції у відповідності до вимог ст. 252 КУпАП за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дав належну оцінку сукупності досліджених доказів, та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки він, керуючи транспортним засобом та маючи ознаки наркотичного сп`яніння безпідставно відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Доводи апелянта в частині порушення працівниками поліції вимог ст.266 КУпАП та приписів Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року (далі - Інструкція), відносно порядку застосування працівниками поліції технічного приладу «Драгер», не заслуговують на увагу, оскільки діючим законодавством є певні розмежування у процедурі проведень порядку огляду осіб щодо алкогольного та наркотичного сп`яніння, та у разі наявності ознак наркотичного сп`яніння, особу, відповідно до п. 12 Інструкції, одразу направляють до найближчого закладу охорони здоров`я. Будь-яких інших дій, на місці зупинки транспортного засобу, поліцейськими стосовно цієї особи не проводиться.

Так, згідно п. 2 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, що передбачені у п. 3, 4 названої Інструкції.

Оскільки згідно із пунктом 12 вказаної вище Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває в стані наркотичного чи іншого сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними у п. 4 розділу І цієї ж Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Таким чином, процедура проведення перевірки стану наркотичного сп`яніння щодо ОСОБА_1 працівниками поліції відповідає п. 4 Розділу І Інструкції та вимог, передбачених у ст. 266 КУпАП.

З досліджених під час апеляційного перегляду доказів вбачається, що, працівники поліції діяли відповідно до вимог закону та після виявлення у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння запропонували останньому пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, на що той відмовився у присутності двох свідків.

Оскільки, відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, суд правильно визнав, що невиконання такої вимоги з боку водія ОСОБА_1 є порушенням Правил дорожнього руху України.

Оскільки ОСОБА_1 відмовився від такого проходження, то в діях останнього міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи наведене вище, доходжу висновку, що у суду першої інстанції були законні підстави про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП, а саме за відмову останнього від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Посилання апелянта на неповне з`ясування всіх обставин справи, оскільки мотивувальна частина постанови повністю дублює зміст протоколу про адміністративне правопорушення, не є підставою для скасування постанови суду, оскільки посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі, а суддя ж, розглянувши справу переконується у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії, суть яких, міститься саме у протоколі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи наведене вище, вважаю, що рішення суду першої інстанції в частині встановлених ним обставин, а саме того, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння є правильними.

Посилання апелянта на наявність в матеріалах провадження клопотання про відкладання справи на інший час, не мають під собою підґрунтя, оскільки матеріали провадження не містять жодного клопотання з приводу перенесення судового засідання, призначеного до розгляду саме на 18.02.2019 року, а попереднє клопотання щодо перенесення судового розгляду 24.01.2019 року з метою ознайомлення захисника з матеріалами провадження, задоволено (а.п. 15).

18.02.2019 року справу було розглянуто у відсутність особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , проте за участю його захисника Недоходюка І.В., що свідчить про відсутність порушення права на захист.

Безпідставними визнаю також доводи апелянта як в частині того, що суд першої інстанції неповно, поверхнево та формально підійшов до розгляду справи, не викликавши в судове засідання свідків, оскільки пояснення свідків не мають перед судом наперед встановленої сили та оцінюються судом у сукупності з іншими доказами по справі, відповідно до ст. 252 КУпАП. Вбачається, що суд першої інстанції врахував письмові пояснення свідків, що містились в матеріалах справи, які отримані з дотриманням встановленого законом порядку, тому відсутні будь-які сумніви у достовірності наданих ним пояснень. Апелянт не наводить інших обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість свідків та їх пряму зацікавленість у результаті розгляду справи.

Посилання апелянтів на відсутності в матеріалах провадження акту огляду на стан сп`яніння (далі - акт), як на підставу незаконності прийнятого судом рішення та відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, не є слушним, оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, в той час як вказаний акт складається виключно у разі проведення такого огляду.

Доводи апелянта ОСОБА_1 про те, що за декілька днів він був зупинений працівниками поліції та після проходження огляду в його крові знайдено залишок канабіноїди, наявність яких за висновком лікаря не заважало йому керувати транспортним засобом, не впливають на правильність прийнятого судом першої інстанції в межах вказаного провадження, де останньому ставиться у провину саме відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а не керування під впливом наркотичних засобів.

Вважаю, що судом першої інстанції, під час розгляду справи, з`ясовані всі необхідні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, відповідно до ст. 280 КУпАП, постанова судді містить опис обставин, установлених при розгляді справи. Доказів упередженого ставлення судді щодо прийнятого ним рішення апелянтами не надано, тому їх доводи в цій частині не є слушними.

Доводи апелянта щодо неврахування судом першої інстанції під час розгляду справи відомостей, що характеризують ОСОБА_1 не можливо визнати такими, що свідчать про порушення судом вимог процесуального закону, оскільки згідно припису ч. 2 ст. 33 КУпАП матеріали, що характеризують особу правопорушника, як і ступінь його вини, майновий стан тощо, не враховують у випадках накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Вважаю, що обраний суддею вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП, відповідно до яких адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосований з метою виховання ОСОБА_1 , а також запобігання вчиненню ним нових правопорушень.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, так само як і порушення вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,

За таких обставин, підстави для скасування постанови судді місцевого суду і закриття провадження, як про це наголошує апелянт та його захисник - відсутні, а тому в задоволенні апеляційної скарги належить відмовити, а постанову суду першої інстанції - залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу сах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18.02.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло