Справа № 938/596/19
Провадження № 33/4808/456/19
Категорія ч.1 ст.173-2 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Бучинський А. Б.
Суддя-доповідач Малєєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2019 року м. Івано-Франківськ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Малєєв А.Ю., за участю секретаря судового засідання Василаш Х.М., Петріянчука І.Д., потерпілої ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративні правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 23 жовтня 2019 року, -

в с т а н о в и в :

1. Зміст постанови суду першої інстанції.

1.1. Вказаною постановою ОСОБА_2 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на строк 5 (п`ять) діб. Строк відбування адміністративного стягнення ухвалено обчислювати з моменту затримання. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 384 грн.20 коп.

1.2. Згідно оскаржуваної постанови, та протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 , 15.10.2019 о 22 год 00 хв, за місцем свого проживання в с Красноїлля, Верховинського району, вчинив домашнє насильство, яке полягало у тому, що він умисно, вчинив щодо потерпілої ОСОБА_1 , яка є його дружиною, дії фізичного та психологічного характеру, які виразилися у тому, що він завдав їй декілька ударів в різні частини тіла та висловлювався в її сторону нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному та психічному здоров`ю потерпілої. Тобто, вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КпАП України.

2. Доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_2 стверджує, що:

- суд неправильно зазначив фактичні обставини в частині завдання ним ударів в різні частини тіла своїй дружині. Так, конфлікт дійсно мав місце, в ході якого він відштовхнув від себе дружину. Вказаний факт він пояснював і в судовому засіданні, і під час складання протоколу працівнику поліції;

- всупереч вимогам ст.269 КУпАП суд не допитав потерпілу (його дружину), яка була присутня під час розгляду справи в приміщенні суду;

- суд формально послався в постанові, на заяву потерпілої, яка була написана під диктовку працівника поліції, та пояснення які друкував працівник поліції, а потерпіла їх не читала;

- суд не врахував, що вину в інкримінованому йому правопорушенні він визнавав повністю, щиро розкаявся, однак вважає, що при накладенні адміністративного стягнення суд не врахував відомості про його особу, не дослідив його позитивну характеристику по місцю проживання, те, що він вперше притягується до адміністративної відповідальності, і той факт, що він примирився з потерпілою, і вона не бажала призначення йому найсуворішого виду адміністративного стягнення.

У зв`язку з викладеним, оскаржувану постанову ОСОБА_2 просив змінити в частині накладення адміністративного стягнення, та накласти на нього за ч.1 ст. 173-2 КУпАП адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

3. Провадження в апеляційному суді.

3.1. В засідання апеляційного суду ОСОБА_2 вказав, що вину визнає повністю, просить тільки зважити на дані про особу і клопотання потерпілої не карати його арештом.

3.2. В засіданні апеляційної інстанції, потерпіла ОСОБА_1 просила не застосовувати до чоловіка штраф. Таке сталось вперше і з-за того, що чоловік прийшов додому в стані сп`яніння. Вона його пробачила. Це надто суворе стягнення.

4. Мотиви апеляційного суду.

4.1. Відповідно до вимог ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП є законними, обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи і нее заперечуються апелянтом.

Даний висновок суду підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи досліджених судом першої інстанції, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 079649 від 17.10.2019 року, копією заяви про вчинення правопорушення від 16.16.2019 року, а також письмовими поясненнями ОСОБА_1 , яка зазначила, що останній висловлювався нецензурною лайкою, штовхнув її, внаслідок чого вона впала.

Диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено вчинення насильства у сім`ї, у різних формах: застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право тощо, внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Матеріалами справи встановлено, що під час конфлікту з дружиною ОСОБА_2 висловлювався нецензурною лайкою, та відштовхнув її, внаслідок чого вона впала. Такі дії могли завдати шкоду фізичному або психічному здоров`ю потерпілої, отже, утворюють об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Разом з тим, застосовуючи адміністративний арешт до ОСОБА_2 суд першої інстанції не в повній мірі дотримався принципу індивідуалізації та положень ст. 32 КУпАП, згідно якої, вказане стягнення застосовується лише у виняткових випадках.

Даний захід відповідальності встановлено за адміністративні правопорушення, що за ступенем громадської безпеки наближаються до злочинів. Він є найбільш суворим з усіх видів адміністративних стягнень. Цією ж обставиною пояснюється встановлення можливості/необхідності застосування даного виду стягнення тільки в альтернативних санкціях.

Згідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан,

ОСОБА_2 повністю визнав свою вину, щиро розкаюється у вчиненому, помирився з потерпілою, та запевнив суд, що такого більше не повториться. Також належить врахувати, що потерпіла ОСОБА_1 (дружина) перебуває в відпустці по догляду за дитиною (дітьми), в той же час як ОСОБА_2 є єдиним членом сім`ї, що приносить дохід та утримує на даний час сім`ю.

Основне ж у даній справі те, що на пом`якшенні стягнення наполягає сама потерпіла, якій в першу чергу належить право сатисфакції. Окрім того слід виходити також і з того, що в даних конкретних обставинах справи суворе стягнення не буде сприяти відновленню сімейних стосунків між сторонами.

Враховуючи викладене, та конкретні обставини справи, суд вважає, що адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі передбаченому санкцією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, буде достатнім і в повній мірі буде сприяти вихованню останнього в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття та сімейних цінностей, а також запобіганню вчинення ним нових правопорушень.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 23 жовтня 2019 року відносно ОСОБА_2 змінити в частині накладеного адміністративного стягнення.

Застосувати до ОСОБА_2 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП у виді штрафу, в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

В решті постанову залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду А.Ю. Малєєв

Згідно з оригіналом

Суддя А.Ю. Малєєв