П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 року м.Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя Апаллонова Ю.В., розглянувши матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

01.11.2019 року о 15-56 годині в м.Запоріжжі, по вул. Південне шосе , біля будинку№6, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом ЗАЗ TF 698К д.н. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду в установленому законом порядку в медичному закладі та на місці зупинки з використанням спеціального приладу Драгер відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КупАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, надав пояснення, відповідно яких він дійсно 01.11.2019 року від проходження медичного огляду в установленому законом порядку на місці зупинки або медичному закладі відмовився, оскільки не керував транспортним засобом. Зазначив, що він пробив колесо і зупинився для його заміни, однак під`їхали працівники поліції та почали вимагати від нього пройти огляд на стан сп`яніння, від проходження якого він відмовився.

Представник ОСОБА_1 адвокат Пузін Д.М. заявив клопотання про закриття провадження у даній справі з огляду на те, що відповідно до пояснень ОСОБА_1 він не керував транспортним засобом і у справі відсутні докази, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції і керував транспортним засобом під час інкримінованого йому правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, у т.ч. відтворивши долучений до матеріалів справи лазерний диск із відеозаписом з відеореєстраторів поліцейських, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , представника адвоката Пузіна Д.М., оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Стаття 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан такого сп`яніння.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, сама по собі відмова водія від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують н увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, яким надано право на його проведення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення підтверджується наступними доказами.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ№ 215817 від 01.11.2019 року - 01.11.2019 року о 15-56 годині в м. Запоріжжі, по вул. Південне шосе , біля будинку №6, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом ЗАЗ TF 698К д.н. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду в установленому законом порядку в медичному закладі та на місці зупинки з використанням спеціального приладу Драгер відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КупАП.

Даний протокол відповідає вимогам ст.ст.254-256 КУпАП, складений уповноваженою особою, належним чином зазначено суть адміністративного правопорушення, відомості про особу яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості необхідні для вирішення справи.

Окрім того, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів підтверджується, що огляд ОСОБА_1 за допомогою технічного приладу Драгер Алкотест не проводився у зв`язку із відмовою від огляду. Під час складення цього Акту приймали участь свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які поставили також свій підпис у Акті. Жодних зауважень або заперечень в Акті огляду немає.

З письмових пояснень свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ставити під сумнів які підстав не вбачається, встановлено, що обидва були очевидцями того, що 01.11.2019 року ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на вимогу поліцейського на місці та у медичному закладі у встановленому законом порядку, що також підтверджується відеозаписом з камери патрульного поліцейського, доданого до матеріалів справи. Зазначені пояснення повністю узгоджуються між собою, з огляду і на те, що ці пояснення узгоджуються з іншими доказами, в т.ч. із відеозаписом, доданим до протоколу, відтвореним у судовому засіданні.

Окрім того, вина ОСОБА_1 підтверджується направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння ОСОБА_1 , який в присутності двох свідків відмовився від проходження огляду у медичному закладі.

Так, в протоколі зазначено в графі «пояснення особи» зазначено: «повертаючись додому, пошкодив колесо, зупинився його бортірувати». У судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив факт написання зазначених пояснень. Жодних зауважень до протоколу не зазначено як і не зазначено про те, що він не керував транспортним засобом.

Також ОСОБА_1 доказів звернення до керівництва поліцейського зі скаргою щодо використання поліцейським завідомо неправдивої інформації при винесенні постанови у справі про адміністративне правопорушення, доказів звернення до компетентних органів щодо фальсифікації працівниками поліції службових документів, отримання письмових пояснень під тиском, не роз`яснення йому прав та обов`язків, суду не надав. Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції або свідків було необ`єктивне ставлення, на що посилався у судовому засіданні ОСОБА_1 .

З долученого відеозапису, встановлено, що працівниками патрульної поліції було виявлено на проїжджій частині автомобіль з ввімкненою аварійною сигналізацією та ОСОБА_1 , який на зауваження працівників поліції щодо недопустимості зупинки посеред проїзної частини, сів за кермо цього автомобіля ЗАЗ TF 698К д.н. НОМЕР_1 , запустив двигун та переїхав на цьому автомобілі до місця паркування в присутності працівників поліції, при цьому останній мав явні ознаки алкогольного сп`яніння (що вбачалося з його поведінки). При цьому під час спілкування з працівниками поліції він повідомив, у тому числі, що під час руху автомобіля було пошкоджено колесо і він зупинився щоб його замінити, випив пляшку пива і мав замінити колесо, а потім під`їхали поліцейські та забрали у нього водійське посвідчення, на неодноразові пропозиції поліцейських пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку через виниклі обґрунтовані підозри, що ОСОБА_1 перебуває у такому стані неодноразово відмовлявся від проходження огляду, з посилання на те, що він не керував автомобілем і його автомобіль поліцією не зупинявся. Також повідомив, що автомобіль належить сину, тому він не може його залишити на дорозі щоб їхати на огляд.

Версія ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом ЗАЗ TF 698К д.н. НОМЕР_1 є непереконливою, нелогічною і суперечить дослідженим доказам, у тому числі і самому відеозапису.

Щодо тверджень ОСОБА_1 про те, що він не вживав алкоголь, у тому числі і у день складення протоколу, не спростовує змісту його відмови, оскільки ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за відмову від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння і обґрунтованих підстав для відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у нього не було.

Суд ставиться критично до невизнання ОСОБА_1 вини у вчиненні зазначеного правопорушення і позицію ОСОБА_1 розцінює як спосіб захисту з метою ухилення від адміністративної відповідальності.

Суд вважає, що наявні в матеріалах справи докази є допустимими, достовірними, належними і достатніми для висновку про доведеність вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення.

Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, в судовому засіданні доведено поза розумним сумнівом, що ОСОБА_1 01.11. 2019 року відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.5 ПДР, що є підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП і суд доходить висновку, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

При обранні адміністративного стягнення суд дотримується також приписів ст.23 КУпАП України, якою передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як правопорушником, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення, суд у відповідності до роз`яснень, які містяться в п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року, враховує характер вчиненого правопорушення; рівень небезпеки; дані про особу правопорушника. Обставин, що обтяжують або пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, з метою виховного впливу і запобігання вчиненню зазначеною особою нових правопорушень, дотримання безпеки дорожнього руху в Україні, суд приходить до висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, у вигляді накладення штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно зі ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст.33, 130, 251, 252, 279, 280, 283-285 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.1ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави понесені судові витрати у сумі 384 гривні 20 копійок.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження в разі, якщо скарга не була подана.

Відповідно до вимог ст.ст. 307, 308 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, за винятком штрафу, що стягується на місці вчинення правопорушення, якщо інше не встановлено законодавством України.

У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Суддя Ю. В. Апаллонова