Справа № 524/5179/19
Провадження 3/524/2019/19
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.07.2019 року суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області Олейнікова Г.М., за участю прокурора Романова Я.В., захисника Амеліна Є.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Кременчука Полтавської області адміністративний матеріал, який поступив з Управління захисту економіки в Полтавській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого ТОВ «Славутич руда-України» фахівцем з наглядом за об`єктами, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 172-6 ч.1 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

В протоколі про адміністративне правопорушення, складеного 16 липня 2019 року старшим опероуповноваженим Полтавського ДВБ Національної поліції України підполковником поліції Макухою О.М. , зазначено , що ОСОБА_1 , з 31.03.2017 року по 10.10.2018 року проходив військову службу на посаді начальника відділення офіцерів запасу і кадрів ІНФОРМАЦІЯ_2 оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » Збройних Сил України. Тобто відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» він являвся військовою посадовою особою Збройних Сил України суб`єктом на якого поширюється дія цього Закону та суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, у тому числі обмеження та зобов`язання, передбачені Законом.

Згідно примітки до ст. 172-6 КУпАП, суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частини першої та другої статті 45 Закону України "Про запобігання корупції" зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Статтею 1 Закону встановлено, що суб`єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пунктах 4 і 5 частини першої статті З цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Відповідно до ч.2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті. 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Подані декларації включаються до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що формується та ведеться Національним агентством.

Порядок декларування та форма декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування встановлено у «Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», який був затверджений рішенням Національного агентства № 3 від 10.06.2016 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за № 959/29089).

Відповідно до пункту 2 Розділу II зазначеного Порядку, суб`єкти декларування подають до Реєстру документи шляхом заповнення електронних форм відповідних документів на веб-сайті Реєстру відповідно до технічних вимог до форм. Суб`єкти декларування подають зазначені документи через мережу Інтернет з використанням програмних засобів Реєстру у власному персональному електронному кабінеті після реєстрації в Реєстрі.

Відповідно до пункту 5 Розділу II зазначеного Порядку, суб`єкти декларування подають декларації відповідно до статті 45 Закону з додержанням таких вимог:

2) декларація суб`єкта декларування, визначеного в абзаці першому частини другої статті 45 Закону, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається не пізніше дня такого припинення. Якщо припинення зазначених функцій відбулося з ініціативи роботодавця, декларація подається не пізніше двадцяти робочих днів з дня, коли суб`єкт декларування дізнався чи повинен був дізнатися про таке припинення.

Декларація суб`єкта декларування, визначеного в абзаці першому частини другої статті 45 Закону, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, охоплює період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими таким суб`єктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду. Останнім днем такого періоду є день, що передує дню подання декларації. Під раніше поданими деклараціями розуміються як декларації, що були подані до Реєстру відповідно до Закону, так і декларації, що були подані відповідно до Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції".

Встановлено, що наказом № 76 від 31.03.2017 року військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 , майора ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу та призначено на посаду начальника відділення офіцерів запасу і кадрів.

Згідно відомостей про ознайомлення особового складу ІНФОРМАЦІЯ_5 з вимогами антикорупційного законодавства ОСОБА_1 ознайомлений, про що свідчать його особисті підписи.

Наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 № 282 від 10.10.2018 року майор ОСОБА_1 звільнений з військової служби в запас відповідно до підпункту «й» п. 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Тобто ОСОБА_1 був зобов`язаний подати декларацію перед звільненням не пізніше дня припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, а саме: не пізніше 10.10.2018.

Встановлено, що ОСОБА_1 подав щорічну декларацію перед звільненням 3 липня 2019 року о 16 год. 06 хв., тобто після встановленого терміну подачі, чим порушив вимоги ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції». Даний факт підтверджується відомостями отриманими з офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції «nazk.gov.ua».

Як пояснив ОСОБА_1 , він ознайомлений з вимогами Закону України «Про запобігання корупції», а своє несвоєчасне подання декларації пояснює технічною неможливістю входження до особистого електронного кабінету та зміною ЕЦП.

В ході проведення перевірки було направлено запити до Управління охорони здоров`я виконавчого комітету Кременчуцької міської ради та отримано копії підтверджуючих документів з ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Тобто ОСОБА_1 мав можливість своєчасно, тобто в установлений законом термін, подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, перед звільненням за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Одним з основоположних принципів діяльності із запобігання і протидії корупції є невідворотність відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, оскільки ці правопорушення несуть негативні наслідки, які можуть виявитися у підриві авторитету державних органів та органів місцевого самоврядування та зашкодити суспільним інтересам, отже таке правопорушення не може бути визначене, як малозначне.

Згідно із ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, відповідальність за вказаною статтею настає за умови несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Таким чином, ОСОБА_1 , являючись з 31.03.2017 року по 10.10.2018 року начальником відділення офіцерів запасу і кадрів ІНФОРМАЦІЯ_2 оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » Збройних Сил України, будучи відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» посадовою особою Збройних Сил України - суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ст. 45 «Подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» Закону України «Про запобігання корупції», без поважних причин, після звільнення 10.10.2018 несвоєчасно подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, тобто після встановленого терміну декларування, чим умисно вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

Датою вчинення адміністративного правопорушення пов`язаного з корупцією слід вважати дату подачі декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, перед звільненням, а саме: 03.07.2019 року.

Датою виявлення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, слід вважати 16.07.2019 - дату складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією.

Місцем скоєння адміністративного правопорушення пов`язаного з корупцією вважати місце проживання ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у скоєному адміністративному правопорушенні не визнав і пояснив, що законом не передбачена подача до Єдиного реєстру декларацій , декларації наступного дня після звільнення, а тому просить суд закрити провадження п справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.. 172-6 ч.1 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Захисник Амелін Є.В. у судовому засіданні підтримав думку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , просив закрити справу за відсутності складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.. 172-6 ч.1 КУпАП.

Прокурор в судових дебатах пояснив, що вважає доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. ст.172-6 КпАП України, його вина підтверджується зібраними у справі доказами, зазначеними у протоколі про адміністративне правопорушення та приєднаними до матеріалів справи, а тому просить притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення вказаних дій із накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. , передбаченому санкцією статті 172-6 ч.1 КУпАП .
Суд заслухавши доводи прокурора, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, захисника, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходить до наступних висновків:

Згідно ст.1 Закону України « Про запобігання корупції», правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.
На аркуші справи 17 є витяг із наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 від 31.03.2017 року, № 76, із якого вбачається, що ОСОБА_1 призначено наказом Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України від 09.03.2017 року № 87 на посаду начальника відділення офіцерів запасу і кадрів ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Із витягу з наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 від 10.10.2018 року № 282, який міститься на аркуші справи 14, вбачається що майора ОСОБА_1 начальника відділення офіцерів запасу і кадрів Козельщинського районного військового комісаріату оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » Збройних Сил України, звільнено з військової служби у запас наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 17.09.2018 року № 201 відповідно до підпункту «й».
З урахуванням викладеного , згідно вимог підпункту «г» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 є суб`єктом , на якого поширюється дія цього Закону, так як у період з 31.03.2017 року по 10.10.2018 року проходив військову службу на посаді начальника відділення офіцерів запасу і кадрів Козельщинського районного військового комісаріату Полтавської області оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » Збройних Сил України.

Диспозицією ст. 172-6 ч.1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Об`єктивною стороною вищевказаного адміністративного правопорушення, яка має активну форму прояву , є несвоєчасне подання без поважних причин декларації.

Також , слід зазначити , що диспозиція ст. 172-6 ч.1 КУпАП за своїм змістом є бланкетною адміністративно- правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших норм. Так, примітка до ст. 172-6 КУпАП, вміщуючи вказівку на суб`єкт цього правопорушення, відсилає правозастосувача до норм спеціального антикорупційного закону, зокрема частин 1 і 2 ст. 45 Закону, в яких, крім іншого, передбачено певну деталізацію відповідних положень нормативно- правових актів, що наповнює норму ч. 1 ст. 172-6 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації зазначеного діяння.

Так, для кваліфікації діяння за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП необхідним є встановлення несвоєчасності подання декларації, тобто подання поза строком, визначеним законом.
Крім того, в ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» визначено кінцевий термін (часові межі), коли уповноважені на те особи зобов`язані подати декларацію, зокрема вміщено формулювання «щорічно до 1 квітня». Разом з тим, у випадках, передбачених ч.2 ст.45 Закону, тобто в разі припинення здійснення діяльності, цей термін законодавцем не визначено взагалі. Відсутність законодавчо визначеного терміну подання декларації в разі припинення діяльності унеможливлює безумовну констатацію несвоєчасності такого подання.

Крім того , при розгляді справи суд враховує практику Європейського суду з прав людини, а саме Рішення ЄСПЛ від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України», яким визначено концепцію якості закону з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід, що знайшло своє відображення також у п.4.1 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення) де відзначається принцип правової визначеності, який означає, що "обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки". А , як вище зазначав суд , частиною 2 ст. 45 Закону України "Про запобігання корупції» не встановлений кінцевий термін (часові межі), коли уповноважені на те особи, які припинили здійснення діяльності зобов`язані подати декларацію, тобто суд вважає у даному випадку особа позбавлена змоги відокремити правомірну поведінку від протиправної.

За таких обставин суд приходить до висновку , що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст.ст. 172-6 ч.1 КУпАП, ст. 1, 3 , 45 ч.1, 2 Закону України «Про запобігання корупції» суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.. 172-6 ч.1 КУпАП закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, його законним представником, адвокатом, потерпілим, його представником в Полтавський апеляційний суд ,через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: