АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/279/19 Справа № 707/212/19 Суддя в 1 інстанції - ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Суддя в апеляційній інстанції - ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" квітня 2019 р. м. Черкаси

Суддя апеляційного суду Черкаської області Дмитренко М.І., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Черкаського районного суду Черкаської області від 19 лютого 2019 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,

проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

с.Мошни, Черкаський район, Черкаська область, -

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу розміром шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Вирішено стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 384 грн. 20 коп., -

в с т а н о в и в :

Згідно матеріалів адміністративної справи, ОСОБА_3 24.01.2019 р. о 21 год. 00 хв., в с. Мошни Черкаського району Черкаської області по вул. Спасопреображенській, 97 керував автомобілем марки «ВАЗ-2104», з ознаками алкогольного сп'яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нерозбірлива мова. Від проходження медичного огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою судді, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 19.02.2019 р., а провадження по справі закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, а також у зв'язку з тим, що до відповідальності притягнуто не ту особу. Апеляційні вимоги мотивував тим, що він по паспорту ОСОБА_3, а у постанові суду до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП притягнуто ОСОБА_4. Вважає, що суд першої інстанції не правильно застосував норми ч.1 ст.130, ст.251, ч.1 ст.256, ч.3 ст.266 КУпАП та п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного спяніння, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 17.12.2008 р. №1103, та порушено норми ст.252 КУпАП. Зазначив, що він не відмовлявся від проходження жодного з видів огляду, ніхто йому його не пропонував, а свідки які значаться по справі, як свідків його відмови від огляду при зупинці транспортного засобу під його керуванням взагалі не було. Вказує, що відповідно до підпункту «d» п.3 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожний обвинувачений, як мінімум має право допитувати свідків, які дають показання проти нього або право на те, щоб ці свідки були допитані. Однак, його позбавили можливості допитати свідків, чим було порушене йому гарантоване Конвенцією визначене право перехресного допиту.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження по справі, перевіривши матеріали справи, зваживши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, згідно вимог статті 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За правилами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно роз'яснень, наданих у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №066927 від 24.01. 2019 р. зазначено, що водій ОСОБА_3 24.01.2019 р. о 21 год. 00 хв., в с. Мошни Черкаського району Черкаської області по вул. Спасопреображенській, 97 керував автомобілем марки «ВАЗ-2104», з ознаками алкогольного сп'яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нерозбірлива мова. Від проходження медичного огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1).

В матеріалах справи містяться пояснення цих свідків. Дослідивши пояснення вказаних свідків, суд приходить до висновку, що ці пояснення є сумнівними, оскільки вони мають шаблонний характер із зазначеними в них доказами щодо порушення. Свідки свої пояснення не писали власноручно, а лише підписали шаблонний друкований текст з відомостями внесеними інспектором поліції ОСОБА_7 (а.с.2,3).

Апеляційним судом для обєктивного розгляду справи та встановлення істини було проведено судове слідство та викликані в судове засідання свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, інспектор поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_7, а також за клопотанням ОСОБА_3 в судове зсідання викликані свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9

На неодноразові виклики в судові засідання апеляційного суду свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не з'явилися, причини своєї неявки не повідомили.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що 24.01.2019 р. в с. Мошни Черкаського району Черкаської області вона їхала з ОСОБА_3 в автомобілі, були зупинені працівниками поліції з причин відсутності освітлення номерного знаку. Між ними та працівниками поліції одразу почався конфлікт, працівники поліції почали стверджувати, що ОСОБА_3 перебуває в стані алкогольного сп'янніння, пройти освідування на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки за допомогою пристрою «Драгер» працівники поліції ОСОБА_3 не пропонували, а зразу почали складати протокол про адміністративне правопорушення і вимагали їхати в м.Черкаси для проходження медичного обстеження щодо перебування ОСОБА_3 в стані алкогольного сп'яніння. Зазначила, що свідки вказані в протоколі про адміністративне правопорушення при його складанні до них не підходили, до цих свідків підходили поліцейські і вони підписувалися в протоколі.

Свідок ОСОБА_9 пояснив, що коли він проїжджав по с.Мошни то побачив, як працівники поліції зупинили його товариша ОСОБА_3, він підійшов та запитав, що трапилося на що той пояснив, що працівники поліції його звинуватили у тому, що він перебував у стані алкогольного сп'яніння. Зауважив, що свідки, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення та підписи яких стоять в цьому протоколі, навіть не виходили зі своїх автомобілів, їх працівники поліції зупиняли та надавали протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 для підпису.

Інспектор поліції ОСОБА_7 в судому засідання пояснив, що 24.01.2019 р. о 21 год. 00 хв., в с. Мошни Черкаського району Черкаської області ними був зупинений автомобіль «ВАЗ-2104», під керуванням ОСОБА_3 у зв'язку з причин відсутності освітлення номерного знаку автомобіля. Під час спілкування з ОСОБА_3, ними було встановлено, що він перебуває в стані алкогольного сп'яніння, так як мав відповідні ознаки, а саме запах алкоголю з порожнини рота, не розбірлива мова, і на пропозицію пройти освідування на стан сп'яніння за допомогою алкотестеру «Драгер» ОСОБА_3 відмовився. Акт про відмову не складався і такий документ не долучався до матеріалів.

Інспектор поліції ОСОБА_7 не зміг надати суду для перегляду в судовому засіданні диск з відеозаписом подій, що відбулися 24.01.2019 р. за участю ОСОБА_3 з відеореєстратора автомобіля чи нагрудного значка поліцейського, оскільки фіксування цієї події була здійснена ним на його особистий мобільний телефон, у зв'язку з відсутністю інших технічних засобів.

Суд переглянувши відеозапис з мобільного телефону поліцейського ОСОБА_7, встановив, що він не містить відомостей щодо причини зупинки автомобіля «ВАЗ-2104», з нього не видно хто саме перебував за кермом вказаного автомобіля, які ознаки алкогольного сп'яніння у ОСОБА_3 були встановлені поліцейськими безпосередньо на місці зупинки автомобіля, чи пропонувалося ОСОБА_3 пройти освідування за допомогою алкотестеру «Драгер». Крім того, з наданого відеозапису вбачається, що свідків, які зазначені в протоколі про адміністративне порушення щодо ОСОБА_3 не були присутні при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, тобто їх особи на цьому відео не зафіксовано.

За висновками перегляду відеозапису подій від 24.01.2019 р. суд приходить до висновку, що даний матеріал не є беззаперечним доказом вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме відмови від проходження медичного огляду на стан спяніння, оскільки зазначений відеозапис подій за участю ОСОБА_3 отриманий у непередбачений законом спосіб.

За правилами частин 1 і 2 статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп'яніння, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного сп'яніння; огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Частиною 3 зазначеної статті передбачено, що у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Наведений матеріальний закон вимагає огляду водія на місці поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів та у присутності двох свідків, на стан не лише алкогольного, а й наркотичного сп'яніння (ч. 2 ст. 266 КУпАП), а в закладах охорони здоров'я огляд водія на стан його сп'яніння, у тому числі і наркотичного сп'яніння, проводиться лише у випадку, коли водій заявив про свою незгоду на такий огляд або ж не погодився із результатами такого огляду (ч. 3 ст. 266 КУпАП).

Апеляційним судом встановлено, що поліцейським огляд водія ОСОБА_3 на місці не проводився, оскільки в матеріалах справи відсутні результати такого огляду та відсутні відомості про те, що такий огляд був проведений і з використанням яких саме спеціальних технічних засобів.

Окрім цього, за правилами частини 1 статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп'яніння підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами.

А згідно вимог частини 1 статті 265-2 КУпАП у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачене частинами першою статті 130 цього Кодексу, працівник уповноваженого підрозділу України, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, або транспортний засіб розміщений на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. При тимчасовому затриманні транспортного засобу складається акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України.

З матеріалів справи вбачається, що працівники поліції, склавши відносно ОСОБА_3 протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, в порушення зазначених вимог статей 265-2 і 266 КУпАП не здійснили тимчасове затримання керованого ним транспортного засобу - автомобіля марки «ВАЗ-2104», не відсторонили його від керування цим автомобілем та дозволили йому продовжувати керувати автомобілем, підтвердивши цим самим необґрунтованість своїх підозр щодо перебування водія ОСОБА_3 у стані алкогольного сп'яніння та відсутність законних підстав для направлення його для медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3 відмовився від надання пояснень. В матеріалах справи, відсутні відомості про те, що працівники поліції пропонували ОСОБА_3 пройти освідування на стан сп'яніння в медичному закладі.

Пунктом 7 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров'я).

Однак працівниками поліції не було направлено ОСОБА_3 до найближчого медичного закладу охорони здоров'я, не видано направлення на огляд водію транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що передбачено Інструкцією.

Отже, вищевикладене спростовує наявність у ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого с.1 ст.130 КУпАП.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що працівники поліції в порушення вимог частини 1 статей 266 і 265-2 КУпАП та пунктів 1, 12 розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» вимагали від ОСОБА_3 проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння за відсутності передбачених законом підстав, які б свідчили про наявність у нього ознак такого сп'яніння.

За таких обставин відмова від проходження огляду на стан сп'яніння не може становити складу адміністративного правопорушення за умови, коли вимога про проходження медичного огляду була безпідставною, а дії працівників поліції не в повній мірі відповідали вимогам закону.

Згідно вимог частини 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до ч.2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого звинувачено у вчинені адміністративного правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Європейський суд з прав людини зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу адмінправопорушника, що є ключовими поняттями для демократичної концепції судового розгляду.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

В ході апеляційного розгляду встановлено описку в написанні по батькові особи яку притягнуто до адміністративної відповідальності працівниками поліції у протоколі про адміністративне правопорушення, а також у оскаржуваній постанові суду першої інстанції, який згідно паспорта є ОСОБА_3. Слід зазначити, що вказана вище описка є механічною і підлягає виправленню.

Перевіривши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції всупереч ст. 252 КУпАП належним чином не дав оцінки доказам в їх сукупності через що прийняв помилкове рішення щодо доведеності вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі вищевикладеного, згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю в зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 19 лютого 2019 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу розміром шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, та стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 384 грн. 20 коп. скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, щодо ОСОБА_3, закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя М. І. Дмитренко