Справа № 509/1608/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2019 року суддя Овідіопольського районного суду Гандзій Д.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Овідіопольського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 183-1 ч. 1 КУпАП - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ :

З протоколу про адміністративне правопорушення серії № 147/ВП 30042335 від 01.04.2019 року, складеного заступником начальника Овідіопольського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Захаровою Б.Ю. , який надійшов до суду 03.04.2019 р. вбачається, що у боржника ОСОБА_1 наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує шість місяців. Згідно розрахунку заборгованості станом на 01.04.2019 року за останні шість місяців складає 12134,50 грн., а загальна сума боргу по сплаті аліментів становить 8512257 грн., яку боржника не погашає, майно та кошти, на які можливо звернути стягнення у примусовому порядку державним виконавцем не виявлено.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183-1 ч.1 КУпАП не визнав та просив суд закрити провадження на підставі ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183-1 ч.1 КУпАП, надавши при цьому письмові пояснення та документи, що підтверджують його заперечення проти протоколу, зокрема його письмову заяву на ім`я державного виконавця заступника начальника Овідіопольського РВ ДВС ГТУЮ Одеської області ОСОБА_2 . з добровільною пропозицію звернення стягнення на його особисте нерухоме майно в рахунок погашення його боргу по сплаті аліментів з урахуванням відсутності у нього роботи та грошей від 19.03.2018 р. отриманої державним виконавцем 19.03.2018 р. за Вхід № 1812/3.

Дослідивши адміністративні матеріали, додатково надані докази, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутня подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183-1 ч.1 КУпАП, і які не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне порушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення, містить в собі фактичні данні про обставини правопорушення, і відповідно - є одним з доказів по справі, у зв`язку з чим, судом, при вирішенні справи про адміністративне правопорушення, протокол оцінюється нарівні з іншими доказами по справі, перед якими, він не має переваги, та відповідно на підставі оцінки всіх доказів по справі, судом приймається відповідне рішення.

Відповідно до умов статті 252 КУпАП - орган (посадова особа) оцінює докази за внутрішнім переконанням, заснованому на всебічному, повному та об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Частиною 1 статті 256 КУпАП передбачено - у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються : дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я по батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення), місце, час вчинення і суть правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до відповідальності та інше.

З протоколу № 147 ВП 30042335 від 01.04.2019 року, складеного заступником начальника Овідіопольського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Захаровою Б.Ю. вбачається, що боржник ОСОБА_1 не виконує вимоги виконавчого документу, аліменти щомісячно не сплачував, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 01.04.2019 року, за період з 01.09.2018 року по 01.04.2019 року перевищує шість місяців та складає за шість місяців 12134,50 грн. загальна сума заборгованості складає 8512257 грн., а також заборгованість не погашає, майно та кошти, на які можливо звернути стягнення у примусовому порядку державним виконавцем не виявлено, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 183-1 КУпАП .

Однак зазначене - повністю спростовується копіями документів, наданих ОСОБА_1 , а саме: інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 112684997 від 02.02.2018 року, з якої вбачається наявність у боржника ОСОБА_1 нерухомого майна у вигляді 50/100 садового будинку та 1/2 частини земельної ділянки, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 та заявою його представника ОСОБА_3 ., поданою заступнику начальника Овідіопольського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Захаровій Б.Ю. 19.03.2018 року з добровільною пропозицію звернення стягнення на особисте нерухоме майно ОСОБА_1 в рахунок погашення його боргу по сплаті аліментів з урахуванням відсутності у нього роботи та грошей від 19.03.2018 р., отриманої державним виконавцем 19.03.2018 р. за Вхід № 1812/3, яке було проігноровано державним виконавцем.

У зв`язку з накладенням арешту на все нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , що вбачається з відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 12936439 від 31.08.2012 року, боржник дійсно не може самостійно відчужувати будь-яке нерухоме майно для погашення боргу, однак має стійке бажання добровільно погасити борг по сплат аліментів за рахунок 51/100 частини садового будинку та 1 / 2 частини земельної ділянки, загальною площею 0,0600 га за адресою : АДРЕСА_2 на підставі ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» - звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. Разом із житловим будинком стягнення звертається також на прилеглу земельну ділянку, що належить боржнику.-

Відповідно до ч.ч. 1,2,7 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» - арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Вилучення арештованого майна з передачею його для реалізації здійснюється у строк, встановлений виконавцем, але не раніше ніж через п`ять робочих днів після накладення арешту.

Визначення вартості, оцінка майна боржника здійснюються в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» - порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. За наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Отже, враховуючи вищенаведене, Овідіопольський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області відповідно до вимог закону «Про виконавче провадження» - повинен був здійснити стягнення заборгованості по сплаті аліментів, шляхом вилучення арештованого майна боржника ОСОБА_1 з передачею його для подальшої реалізації, чого ним не було зроблено в порушення вищевказаних норм Закону.

Згідно із ст. 55 Конституції України - права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Стаття 62 Конституції України прямо вказує - особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи - тлумачаться на її користь.

В рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження - не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення у справі «Hasan and Chaush v. Bulgaria» № 30985/96).

Згідно ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Розглядаючи питання ефективного засобу правового захисту Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) в п. 114 Рішення від 10 вересня 2010 року у справі «Макфарлейн проти Ірландії» (заява № 31333/06), п. 38 Рішення Великої Палати від 29 березня 2006 року у справі «Ріккірді Піссаті проти Італії» (заява № 62361/00) зазначив, що засіб є ефективним тільки, якщо він доступний та достатній.

В силу п. 255 Рішення ЄСПЛ від 12 грудня 2012 року у справі «Ель-Масрі проти колишньої Югославської Республіки Македонія» (заява № 39630/09) та п. 152 у справі «Кудла проти Польщі» (заява № 30210/06) від 26 жовтня 2000 року засіб повинен бути ефективним на практиці й по закону, а згідно п. 36-40 Рішення від 24 липня 2012 року у справі «Джорджевич проти Хорватії» (заява № 41526/10) при оцінці ефективності необхідно враховувати не тільки формальні засоби правового захисту, а й загальний правовий і політичний контекст, в якому вони діють, й особисті обставини заявника.

У своєму рішенні від 17 березня 2009 року у справі «Хутман і Меус проти Бельгії» (заява № 9411/05) п. 44 ЄСПЛ зазначив, що національні органи повинні тлумачити та застосовувати своє національне законодавство без зайвого формалізму.

У відповідності до положень ст. 247 п. 1 КупАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

В даному випадку, з урахуванням наведеного вище, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 ч. 1 КУпАП, а тому провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 247,251,252,256,284 КУпАП, рішеннями ЄСПЛ, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183-1 ч. 1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Гандзій Д.М.