КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/1365/2019 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий в суді першої інстанції: Притула Н.Г.
Головуючий в апеляційній інстанції: Маліновський О.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Маліновський О.А., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності -

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 06 лютого 2019 року щодо ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 06 лютого 2019 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Як зазначено у постанові, 18.11.2018 року о 00 год. 13 хв., в м. Києві по вул. Богдана Хмельницького, 17/52, водій ОСОБА_3 керував автомобілем «Шевроле», державний номерний знак НОМЕР_1, з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: зіниці очей звужені та не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, до не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків. Таким чином, ОСОБА_3 порушив п. 2.5 ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову суду та провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судом порушено норми матеріального і процесуального права.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_3 зазначає, що від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння він не відмовлявся. У протоколі висловив незгоду з підозрою поліцейського. Так, у протоколі він не зазначав, що відмовляється від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у найближчому закладі охорони здоров'я. Посилання судді на відмову від огляду не свідчить про відмову від проходження саме цього огляду і в такому порядку. Суддя не звернув увагу на те, що у протоколі не сформульовано, який саме огляд і у який спосіб апелянт має пройти на вимогу поліцейського.

Крім того, звинувачення є незрозумілими, оскільки не зрозуміло в чому саме обвинувачується водій: керуванні з ознаками наркотичного сп'яніння чи відмові від проходженні огляду (невідомо якого).

Відповідальності за керування автомобілем з ознаками сп'яніння законодавством не встановлено.

Невірне і нечітке формулювання суті правопорушення позбавляє водія права на захист, адже обвинувачення йому незрозуміле

Крім того, поліцейським було порушено порядок огляду на стан сп'яніння, у зв'язку з чим він вважається недійсним, а протокол - недопустимим доказом вини апелянта.

У протоколі не зазначено, що водієві пропонувалося пройти огляд на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським, а також те, що водій відмовився від проходження такого огляду. Також в протоколі не зазначено, що водій відмовився і від проходження огляду у закладі охорони здоров'я.

ОСОБА_3 вказує, що він надав згоду на огляд у медичному закладі, але поліцейські відмовились, посилаючись на те, що протокол вже складено за участю двох свідків, чим фактично позбавили його можливості спростувати підозри щодо стану наркотичного сп'яніння. Факт згоди на огляд у медичному закладі також підтверджений свідком у судовому засідання. Крім того, ним було пройдено такий огляд самостійно, про що свідчить довідка Київської міської наркологічної лікарні Соціотерапія» від 23.11.2018 року, згідно з якою він о 14:00 18.11.2018 року пройшов огляд на стан сп'яніння, за результатами якого ознак сп'яніння не виявлено.

У матеріалах справи також відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, що свідчить про порушення процедури і спростовує акт вимоги пройти такий огляд у закладі охорони здоров'я. Водія також не відстороняли від керування, що у своїй сукупності з іншими доказами свідчить про невідповідність дій поліцейського з процедурою оформлення матеріалів за ст. 130 КУпАП.

В матеріалах справи також відсутні показання свідків, оскільки показання свідків складені ними не власноручно, а на бланках з виправленнями одним почерком. Суд розглянув справу поверхово і формально, не допитавши обох свідків в судовому засіданні. Письмові пояснення осіб в матеріалах справи відсутні. Свідками не засвідчено ознаки будь-якого сп'яніння під час складання протоколу та в судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_3, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а постанову суду першої інстанції слід залишити без змін, з наступних підстав.

При розгляді справи судом першої інстанції у відповідності зі ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП були повно, всебічно та об'єктивно встановлені фактичні обставини та зібрані у справі докази в їх сукупності, дана їм належна оцінка, керуючись законом суд прийшов до законного та обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджено протоколом про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями свідків та відеозаписом з нагрудної камери інспектора патрульної поліції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про необхідність скасування постанови суду першої інстанції та закриття справи на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП є безпідставними, не підтверджені належними доказами та спростовуються матеріалами справи, зокрема дослідженим при апеляційному розгляді справи відеозаписом з нагрудної камери інспектора патрульної поліції, з якого убачається, що ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння, а також поясненнями самого ОСОБА_3, згідно з якими він відмовився пройти огляд у зв'язку з тим, що він працює таксистом та під час зупинки працівниками поліції віз клієнтів.

Зміст протоколу про вчинення ОСОБА_3 правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідає вимогам ст. 256 КУпАП щодо особи, фактичних обставин справи, нормативного акту, що передбачає відповідальність, свідків, роз'яснення прав, пояснень особи та інших даних.

Посилання ОСОБА_3 на те, що згодом він вирішив пройти огляд на стан сп'яніння, проте патрульні поліції відмовились доставляти його до закладу охорони здоров'я, є безпідставними та не є достатніми для скасування постанови суду першої інстанції, оскільки протокол про адміністративне правопорушення вже було складено, а на відеозаписі було зафіксовано відмову ОСОБА_3 від проходження огляду.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 266 КУпАП огляд на стан наркотичного, алкогольного чи іншого сп'яніння в закладі охорони здоров'я та складання висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського, а згідно ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи проведений з порушеннями вимог цієї статті вважається недійсним.

А тому, посилання ОСОБА_3 на те, що ним було пройдено огляд на стан сп'яніння в закладі охорони здоров'я самостійно, про що свідчить довідка Київської міської наркологічної лікарні Соціотерапія» від 23.11.2018 року, згідно з якою він о 14:00 18.11.2018 року пройшов огляд на стан сп'яніння, за результатами якого ознак сп'яніння не виявлено, є безпідставними, оскільки вказаний огляд в порушення ч. 4 ст. 266 КУпАП проведено без участі поліцейського.

Крім того, як обґрунтовано зазначено у постанові суду першої інстанції, вказаний висновок суд не може оцінити як належним та допустимий доказ, оскільки огляд ОСОБА_3 на стан сп'яніння у лікаря-нарколога відбувся о 14 год. 00 хв., тобто після спливу визначеного п. 9 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» двохгодинного терміну, а тому результати огляду на стан сп'яніння вважаються недостовірними та є недійсними.

Крім того, ОСОБА_3 притягається до адміністративної відповідальності не за керування транспортним засобом в стані наркотичного сп'яніння, а за відмову від проходження огляду на стан сп'яніння. Відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння є порушенням вимог п. 2.5 ПДР України і утворює самостійний склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд першої інстанції, врахувавши положення ст. ст. 33, 34 КУпАП, наклав на ОСОБА_3 стягнення, що за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинене правопорушення, і відповідає меті виховання особи, що його вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст. 23 КУпАП.

За таких обставин постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування у справі апеляційним переглядом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 06 лютого 2019 року щодо ОСОБА_3 за ч. 1 ст.130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.А. Маліновський