Справа № 495/8368/19
Номер провадження 3/495/1913/2019
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2019 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючого судді: Мишко В.В.

при секретарі судового засідання: Охримчук А.В.
за участю особи, стосовно якої складено адміністративний протокол - ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Турута Є.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 495/8368/19 за матеріалами, які надійшли від військової прокуратури Білгород-Дністровького гарнізону Південного регіону України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, працюючого заступником командира дивізіону (ВЧ НОМЕР_1 ) з морально-психологічного забезпечення, на момент вчинення правопорушення ТВО командира військової частини НОМЕР_1 ), капітана, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.2 ст.172-14 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

12.09.2019 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшли матеріали від військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-14 Кодексу України про адміністративні правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, працюючого заступником командира дивізіону (ВЧ НОМЕР_1 ) з морально-психологічного забезпечення, на момент вчинення правопорушення ТВО командира військової частини НОМЕР_1 ), капітана, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
З протоколу № 12/ВП від 11.09.2019 року про вчинення військового адміністративного правопорушення вбачається наступне.
Під час здійснення військовою прокуратурою Білгород-Дністровського гарнізону перевірки адміністративних протоколів про військові адміністративні правопорушення складених посадовими особами військової частини НОМЕР_1 , у діях капітана ОСОБА_1 виявлені ознаки військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.17214 Кодексу України про адміністративні правопорушення за наступних обставин.
Відповідно до Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні, або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Указом ВО Президента України №303/2014 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію», в Україні оголошено початок проведення часткової мобілізації, тобто з вказаного часу в державі настав особливий період, який дії до теперішнього часу.
Відповідно до наказу Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 02.11.2018 року № 242 капітана ОСОБА_1 призначено на посаду заступника командира дивізіону (військової частини НОМЕР_1 )
з морально-психологічного забезпечення.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 03.05.2019 року № 114, тимчасове виконання обов`язків командира військової частини з 03.05.2019 року до особливого розпорядження покладено на заступника командира дивізіону (військової частини НОМЕР_1 ) з морально-психологічного забезпечення.
Приміткою до ст. 172-13 КУпАП визначено, що під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.
Таким чином, відповідно до ст. ст. 11, 16, 29, 32, 35 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - Статуту), п. 1 ст. 2, ст. 6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та ст. ст. 1, 2 Закону Украйни «Про державну службу», капітан ОСОБА_1 під час проходження військової служби відповідно до займаної посади та військового звання, являючись прямим начальником для усього особового складу військової частини НОМЕР_1 , будучи наділеним організаційно розпорядчими функціями по відношенню до підлеглих є військовою службовою особою державним службовцем, який займається професійною діяльністю по практичному виконанню завдань та функцій держави.
Статтею 1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.
Відповідно до ст.5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, за стан дисципліни у військовому з`єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення. Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.
Діяльність командира щодо підтримання військової дисципліни оцінюється не кількістю накладених ним дисциплінарних стягнень, а виконанням обов`язків з додержанням вимог законів і статутів Збройних Сил України, повним використанням дисциплінарної влади для наведення порядку і запобігання порушенням військової дисципліни.
Відповідно до ст.ст. 9, 45, 83 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, заступники (помічники) командирів військових з`єднань, частин (підрозділів), закладів та установ користуються щодо підлеглих дисциплінарною владою на один ступінь нижчою, ніж їх безпосередні командири. Під час тимчасового виконання обов`язків, якщо про це оголошено наказом, командир користується дисциплінарною владою відповідно до посади, яку він обіймає тимчасово. У разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення. За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. На військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.
Статтями 86, 92 Дисциплінарного статуту Збройних Сил визначено, що якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення. За перевищення наданої дисциплінарної влади командир несе відповідальність відповідно до законів України.
Будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а також своїх посадових обов`язків, ОСОБА_1 був зобов`язаний свято та непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, бути хоробрим і дисциплінованим, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.
Крім того, під час виконання обов`язків командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 , відповідно до посадових обов`язків командира військової частини передбачених ст. 59 розділу Статуту, окрім іншого був зобов`язаний:
- встановлювати у військовій частині, на кораблі (у підрозділі) такий внутрішній порядок, який гарантував би неухильне виконання законів України і положень статутів Збройних Сил України;
- показувати приклад дисциплінованості, неухильного виконання вимог законодавства, наказів і розпоряджень командирів (начальників); бути ввічливим і справедливим у ставленні до підлеглих, не принижувати їх честі і гідності;
- постійно виховувати підлеглих у дусі гуманізму та людяності, спираючись при цьому на загальновизнані принципи міжнародного права;
- проводити роботу щодо зміцнення військової дисципліни, запобігання надзвичайним подіям, кримінальним та іншим правопорушенням серед особового складу, своєчасно виявляти й усувати їх причини; аналізувати стан військової дисципліни і об`єктивно доповідати про це старшому командирові (начальникові);
- виявляти чуйність та бути уважним до підлеглих, поєднувати вимогливість і принциповість з повагою до їх честі і гідності, вникати в проблеми їх побуту, забезпечувати соціальну та правову захищеність, у разі необхідності клопотати за них перед старшими командирами (начальниками) тощо.
Пунктом 14 частини 1 статті 255 КУпАП визначено, що У справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати командири (начальники) військових частин (установ, закладів), командири підрозділів, які уповноважені на те командирами (начальниками) військових частин (установ, закладів) (статті 172-10 - 172-20).
Відповідно до абзацу 1 п.1, п.12 розділу ІІ Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення затвердженої наказом МОУ №374 від 18.07.2017 зареєстровано в Міністерстві юстиції України за №982/30850 від 10.08.2017 (далі - Інструкція) протокол про порушення, передбачені статтями 172-10 - 172-20 КУпАП, складається командиром (начальником) військової частини або уповноваженим ним командиром підрозділу (далі - уповноважена посадова особа військової частини) у разі виявлення ним безпосередньо факту вчинення підлеглим військовослужбовцем військового адміністративного правопорушення або отримання інформації про вчинення такого правопорушення від інших осіб. Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про військове адміністративне правопорушення покладається на уповноважену посадову особу, яка складає Протокол.
10.07.2019 року капітан ОСОБА_1 , виконуючи обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 , будучи наділеним дисциплінарною владою по відношенню до всього особового складу частини в тому числі, за результатами розгляду рапорту лейтенанта ОСОБА_3 від 02.07.2018 року, за фактом виявлення 29.06.2019 року сплячим днювального по парку військової частини НОМЕР_1 військовослужбовця строкової служби матроса ОСОБА_4 видано наказ № 163 про притягнення матроса ОСОБА_4 , до юридичної відповідальності, а саме накладення на останнього дисциплінарного стягнення у вигляді догани.
В подальшому, 28.07.2019 року ОСОБА_1 будучи військовою службовою особою, з метою більш суворого ніж визначено Дисциплінарним статутом ЗСУ покарання військовослужбовця строкової служби матроса ОСОБА_4 за раніше вчинене (29.06.2019 року) останнім дисциплінарне правопорушення, незважаючи на законодавче визначення спеціального суб`єкту відповідальності за ст. 172-15 КУпАП, (недбале ставлення військової службової особи до військової служби), перевищуючі надану ОСОБА_1 владу та службові повноваження, склав відносно ОСОБА_4 та направив на розгляд Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, протокол № 10 про нібито вчинення ОСОБА_4 військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-15 КУпАП, суб`єктом вчинення якого останній не являється.
Згідно вимог ст. 45 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України за вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Приписами ст. 15 КУпАП визначено, що військовослужбовці за вчинення військових адміністративних правопорушень несуть відповідальність, передбачену главою 13-Б КУпАП, за умови, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.
Датою вчинення правопорушення є дата складання протоколу №10 про військове адміністративне правопорушення, а саме 28.07.2019 року.
Таким чином, капітан ОСОБА_1 будучи військовою службовою особою, проходячи військову службу за контрактом на посаді заступника командира дивізіону (військової частини НОМЕР_1 ) з морально-психологічного забезпечення під час тимчасового виконання обов`язків командира військової частини НОМЕР_1 , 28.07.2019 року діючи умисно, з метою більш суворого ніж визначено Дисциплінарним статутом Збройних Сил України покарання військовослужбовця строкової служби матроса ОСОБА_4 за раніше вчинене (29.06.2019 року) останнім дисциплінарне правопорушення, перевищуючі надану ОСОБА_1 владу та службові повноваження, в порушення вимог ст. ст. 9, 11, 16, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1, 45, 83 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, абзацу 1 п.1, п.12 розділу ІІ Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення затвердженої наказом МОУ №374 від 18.07.2017 зареєстровано в Міністерстві юстиції України за №982/30850 від 10.08.2017, ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення, склав відносно ОСОБА_4 та направив на розгляд Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, протокол № 10 про вчинення ОСОБА_4 військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-15 КУпАП, суб`єктом вчинення якого останній не являється, чим вчинив військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 17214 КУпАП, а саме: перевищення військовою службовою особою влади чи службових повноважень, вчинене в умовах особливого періоду.
В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник адвокат Турута Є.І., вину ОСОБА_1 не визнали, надали суду письмові пояснення, згідно яких просили суд винести постанову про закриття провадження в даній справі у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що відсутні будь-які належні докази та належна кваліфікація дій вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-14 КУпАП.

Ознайомившись з матеріалами справи, оцінивши докази в їх сукупності, заслухавши в судовому засіданні пояснення учасників судового процесу, суд вважає, що провадження в даній справі слід закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, тому що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-14 КУпАП.

Згідно із ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, обов`язок доказування в справах про правопорушення лежить на посадовій особі, яку уповноважено складати адміністративні матеріали.

Так, згідно зазначеного протоколу ОСОБА_5 інкримінується адміністративна відповідальність за ч.2 ст.172-14 КпАП з підстав перевищення військовою службовою особою влади чи службових повноважень, вчинене в умовах особливого періоду.

Але, вказаний протокол складений з порушенням діючого законодавства та не відповідає фактичним обставинам справи.

Протокол № 10 від 28.07.19 року був складений ОСОБА_6 , як виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 відносно перебуваючого в добовому наряді на 29.06.19 року по парку днювального військовослужбовця матроса строкової служби ОСОБА_7 , який під час перевірки добового наряду спав на транспортному засобі (БТР) в боксі 10/45.

Зазначений факт був встановлений помічником чергового, лейтенантом ОСОБА_3 , а також лейтенантом юстиції ОСОБА_8 та підтверджується відомістю несення служби нарядом парку на 29.06.19 року рапортом ОСОБА_3 .

Відповідно до положень Статуту внутрішньої служби ЗСУ (п. 314) днювальний роти зобов 'язаний:

-не виходити з приміщення роти без дозволу чергового роти; постійно охороняти кімнату зберігання зброї та не допускати до неї нікого, крім чергового роти; своєчасно подавати команди згідно з розпорядком дня:
-не пропускати в приміщення сторонніх осіб, а також не дозволяти виносити з казарми зброю, боєприпаси, майно та речі без дозволу чергового роти;

-негайно доповідати черговому роти про всі надзвичайні події в роті, про порушення встановлених цим Статутом правил відносин між військовослужбовцями роти, помічені несправності й про порушення вимог пожежної безпеки, вживати заходів до їх усунення;

-піднімати за командою чергового роти особовий склад під час загального підйому, а також уночі у разі тривоги, пожежі, стихійного лиха;

-стежити за чистотою та порядком у приміщеннях і вимагати! від військовослужбовців їх додержання;

-не дозволяти! військовослужбовцям у холодну пору, особливо вночі, виходити з приміщення роздягненими;

-стежити, щоб військовослужбовці курили, чистили взуття та одяг тільки у визначених для цього приміщеннях чи місцях;

-з прибуттям до роти прямих начальників від командира роти й вище та чергового частини подавати команду "Струнко"; з прибуттям до роти інших офіцерів роти, а також старшини або військовослужбовців іншої роти викликати чергового. Наприклад: "Черговий роти, на вихід".

Черговому днювальному заборонено сидіти, знімати спорядження та перебувати у розстебнутому одязі.

Днювальний вільної зміни зобов`язаний підтримувати чистоту й порядок у приміщеннях роти і нікуди не виходити без дозволу чергового роти; подавати йому допомогу в наведенні порядку у разі порушення встановлених статутами правил відносин між військовослужбовцями роти; залишаючись замість чергового роти, виконувати його обов язки.

Відповідно до п. 286 Статуту внутрішньої служби ЗСУ: визначені наказом по військовій частині військовослужбовці відповідно до службового призначення у встановлений час напередодні або в день заступання в наряд прибувають на заняття (інструктаж) добового наряду, який проводиться заступником командира.

3 наведеного вбачається, що днювальному, який призначається (службове призначення) в добовий наряд по роті (парку) наказом командира військової частини, надається спеціальне доручення від командира на здійснення певних організаційно- розпорядчих чи адміністративно-господарських обовязків.

Зазначені організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські обов`язки визначені у вказаному п. 314 Статуту внутрішньої служби ЗСУ.

Відповідно до наказу військової частини НОМЕР_1 від 27.06.19 року №123 HP, матрос строкової служби ОСОБА_7 був призначений до складу добового наряду на 29.06.19 року.

За скоєння дисциплінарного проступку - порушення обов`язків днювального добового наряду - ОСОБА_6 , як командиром військової частини, було застосовано до ОСОБА_7 , як порушника військової дисципліни та своїх військових обов`язків днювального, дисциплінарне стягнення у вигляді догани відповідно до вимог Дисциплінарного статуту, а також вказане стягнення застосовано в силу перебування матроса строкової служби ОСОБА_7 у підпорядкуванні ОСОБА_9 в силу проходження військової служби.

Враховуючи те, що правопорушення ОСОБА_7 , також полягало у порушенні загальнообов`язкових правил та підпадало під визначення військового адміністративного правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з чим ОСОБА_6 , як командиром військової частини на якого покладено обов`язок слідкувати за дотриманням військової дисципліни та правопорядку у військовій сфері і було підписано протокол про адмінправопорушення та направлено його до суду, компетентного органу який розглядає ці порушення загальнообов`язкових правил у військовій сфері та приймає рішення щодо застосування чи незастосування адміністративної відповідальності.

Крім того, здійснення контролю за дотриманням особовим складом військової дисципліни та виконанням своїх військових (бойових) обов`язків є прямим обов`язком командира військової частини, а застосування дисциплінарного стягнення до свого підлеглого у вигляді догани було законним і правомірним, так як його не визнано в судовому порядку незаконним та не скасовано.

Враховуючи, що це військове правопорушення яке передбачає адміністративну відповідальність згідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, то складання протоколу та передання матеріалів до суду є виконанням командиром своїх прямих обов`язків.

Встановлено, що у військовій частині НОМЕР_1 діє наказ командира № 234 від 27.07.17 року, згідно якого усі складені адміністративні протоколи надаються на перевірку помічнику командира з правової роботи для проведення правової експертизи, аналізу, приведення їх у відповідність з законодавством, що і було зроблено ОСОБА_6 . Сам протокол був складений заступником з правової роботи в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_8 , а ОСОБА_1 лише підписав його та передав до суду.

Посилання заступника військового прокурора, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення підтверджується постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 20.08.2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 , взагалі не має ніякого відношення до вирішешшя питання щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , виходячи з наступного.

Слід зазначити, що в цій справі було об`єднано дві справи по розгляду матеріалів стосовно ОСОБА_4 , а саме перебування його на службі у нетверезому стані та у зв`язку з порушенням виконання обов`язків днювального (заснув на посту).

Згідно постанови суду від 20.08.2019 року вбачається, що по матеріалам щодо перебування у нетверезому стані, ОСОБА_4 судом визнано виним, а щодо інших матеріалів стосовно порушення обов`язків днювального (заснув на посту) судом було зазначено, що через відсутність долучених до протоколу документів, а також, що в протоколі № 10 зазначено не існуючу в статті 172-15 КУпАП частину (ч. 3), що протокол обґрунтований посиланням на іншу статтю 172-20 КУпАП, а також, те що до протоколу долучені документи які не стосуються даної справи, у зв`язку з чим провадження в цій частині було закрито.

З наведеного вбачається, що суд взагалі не розглядав законність чи незаконність складання протоколу № 10 відносно ОСОБА_4 , окрім того питання щодо притягнення до адміністративної відповідальності через зазначені обставини не вирішував.

Також, зазначена постанова суду не містить встановлення такого факту відносно ОСОБА_9 , як перевищення влади чи службових повноважень при складанні протоколу №10, як вказано в протоколі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Аналізуючи все вище наведене, встановлено, що протокол про військове адміністративне правопорушення складений з помилками, що суперечить діючому законодавству, а також відсутні будь-які належні докази вчинення будь-якого адміністративного правопорушення та належна кваліфікація дій, відсутня подія та склад адміністративного правопорушення, у разі чого вказаний протокол не може бути доказом по справі.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх, або свідомо допускала настання цих наслідків (стаття 10 КУпАП).

Відповідно до статті 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Статтею 62 Конституції України встановлено презумпцію невинуватості. Обов`язок встановлення всіх обставин умовного правопорушення та доведення вини особи покладається на сторону обвинувачення. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із ч.2 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 04.11.1950 року, кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Принцип презумпції невинуватості є обов`язковим для будь-яких суб`єктів владних повноважень (справа «Аллене де Рібемон проти Франції»).

Порушення цього принципу може відбуватися шляхом прийняття посадовою особою протиправних рішень.

Суд враховує, що принцип презумпції невинуватості перш за все є гарантією процесуального характеру по кримінальних справах, але за висновками ЄСПЛ його сфера застосування є значно ширшою: він є обов`язковим не тільки для кримінального суду, який приймає рішення щодо обґрунтованості обвинувачення, але й для всіх інших державних органів. Так, на думку ЄСПЛ, замах на презумпцію невинуватості може виходити не тільки від суду чи судді, але й від інших публічних влад.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази та надавши їм оцінку, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-14 КУпАП, тому провадження по справі необхідно закрити у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 9, 24, ч.2 ст.172-14, ст.ст. 221, 245, 247, 251, 252, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд
П О С Т А Н О В И В :
Провадження у справі № 495/8368/19 за матеріалами військової прокуратури Білгород-Дністровького гарнізону Південного регіону України про вчинення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який займає посаду заступником командира дивізіону (ВЧ НОМЕР_1 ) з морально-психологічного забезпечення, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , передбаченого ч. 2 ст. 172-14 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, або представником або на неї може бути внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя В.В. Мишко