ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №653/1352/19 Суддя суду першої інстанції Крапівіна О.П.
Провадження № 33/819/331/19 Суддя апеляційного суду Склярська І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2019 року м.Херсон

Суддя Херсонського апеляційного суду Склярська І.В., за участю: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Генічеського районного суду Херсонської області від 24 травня 2019 року, щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Попівка, Генічеського району, Херсонської області, паспорт № НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває на посаді директора ТОВ «Преса-Генічеськ», юридична адреса: м.Генічеськ, вул.Центральна,буд.2,

В С Т А Н О В И В:

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, під час проведення перевірки інспектором праці відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів управління з питань праці у Херсонській області ТОВ «Преса-Генічеськ», було виявлено, що ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді директора ТОВ «Преса-Генічеськ», допустила порушення трудового законодавства, а саме: ТОВ «Преса-Генічеськ» допущено 6 працівників до роботи без укладення трудового договору; в порушення вимог ч.3 ст.24 КЗпПУ - працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, тобто ОСОБА_1 вчинила вчинення правопорушення, передбачене ч.3 ст.41 КУпАП.

Постановою Генічеського районного суду Херсонської області від 24 травня 2019 року ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 41 КУпАП. Застосовано відносно ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді адміністративного штрафу в сумі 8500,00 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 384 грн 20 коп..

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Генічеського районного суду Херсонської області від 24.05.2019 року, постанову Генічеського районного суду Херсонської області від 24 травня 2019 року скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення.

Щодо пропуску строку на апеляційне оскарження постанови зазначає, що участь у судовому засіданні не приймала, копію оскаржуваної постанови отримала поштою 26 червня 2019 року.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги зазначає, що у порушення вимог ст.268 КУпАП суд першої інстанції розглянув справу за її відсутності; інспектор зазначив у протоколі відомості щодо режиму робочого часу, які не відповідають змісту цивільно-правового договору, проте не зазначив, що підприємство офіційно сплачує податки і ЄСВ до бюджету за осіб, з якими укладені ці договори. Посилається на волевиявлення осіб на укладення цивільно-правових договорів. Крім того, зазначає, що суд першої інстанції не звернув увагу, що у протоколі про адміністративне правопорушення не викладена його об`єктивна сторона, всупереч вимог ст.256 КУпАП не зазначено період вчинення правопорушення та місце його вчинення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 , яка підтримала доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, суддя апеляційного суду дійшла такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Так, в з матеріалів даної справи вбачається, що направлена судова повістка про виклик до суду ОСОБА_1 на 24 травня 2019 року повернулася до суду з відміткою про повернення у зв`язку з закінченням терміну зберігання /а.с.22-23/.

Наведене свідчить про те, що остання не була належним чином повідомлена про розгляд справи.

З урахуванням цього, слід визнати, що ОСОБА_1 була позбавлена можливості реалізувати в суді передбачені законом (ст. 268 КУпАП) права, якими наділена особа, котра притягається до адміністративної відповідальності, й, зокрема, права давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою тощо.

Крім того, постанова суду була направлена ОСОБА_1 12 червня 2019 /а.с.25/, отримана нею 26 червня 2019 року, що не спростовуються матеріалами провадження.

Виходячи з вище викладеного, наявні підстави для поновлення строку для подання апеляційної скарги на постанову суду.

У зв`язку з тим, що судовий розгляд справи відбувся без участі ОСОБА_1 , в матеріалах справи відсутні належні докази того, що остання була належним чином повідомлена про розгляд справи, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, а саме вимоги статті 268 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що судом першої інстанції також не були дотримані вищезазначені вимоги закону, належним чином не з`ясовано обставини щодо вчинення ОСОБА_1 інкримінованого їй адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП, а викладені в постанові висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Диспозицією ч.3 ст. 41 КУпАП, передбачено відповідальність, зокрема, за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору(контракту).

Як видно з постанови суду, суд приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 зазначив про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП, оскільки з доданих до адміністративного протоколу документів вбачається, що дійсно мали місце факти порушення вимог трудового законодавства викладені у протоколі про адміністративне правопорушення від 10.04.2019 року, підтверджено актом інспекційного відвідування від 10.04.2019 року, копіями цивільно-правових договорів, копією штатного розкладу в ТОВ «Преса-Генічеськ».

Апеляційний суд не може погодитися з таким висновком суду виходячи з наступного.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що цивільно-правові угоди між ОСОБА_2 та ТОВ «Преса-Генічеськ», ОСОБА_3 та ТОВ«Преса-Генічеськ», ОСОБА_4 та ТОВ«Преса-Генічеськ», ОСОБА_5 та ТОВ«Преса-Генічеськ», ОСОБА_6 та ТОВ «Преса-Генічеськ», ОСОБА_7 та ТОВ «Преса-Генічеськ» укладалися для виконання конкретної роботи, що спрямована на одержання певних результатів праці.

Частиною 3 статті 24 КЗпП визначено, що працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання, трудова діяльність не припиняється.

У статті 626 ЦК України визначено загальне поняття цивільно-правового договору. Відповідно, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Виконавець робіт, на відміну від найманого працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку.

Наказ (розпорядження) про прийом на роботу не видається.

Сторони цивільно-правової угоди укладають договір в письмовій формі згідно з вимогами ст.208ЦК України. Такі угоди застосовуються для виконання конкретної роботи, що спрямована на одержання результатів праці, і в разі досягнення зазначеної мети вважаються виконаними і дія їх припиняється.

Законодавством не передбачено обмежень щодо виду робіт, які не можуть виконуватися за договорами цивільно-правового характеру, а повинні виконуватися тільки при здійсненні трудових правовідносин.

Також, згідно з ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

В той час, до протоколу про адміністративне правопорушення не додано будь-яких доказів, які б свідчили про те, що вищевказані укладені цивільно-правові договори є удаваними.

В межах справи про адміністративне правопорушення суд позбавлений можливості визнати цивільно-правові договори між фізичними особами та ТОВ «Преса-Генічеськ» удаваними. Спір щодо правомірності укладеного договору (трудового, цивільного) повинен вирішуватися у судовому порядку за позовом особи, чиї права порушено, чи іншої заінтересованої особи.

В матеріалах справи відсутні рішення суду, якими було б встановлено, що правочини (цивільно-правові договори) були вчинені сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Також відсутні рішення суду про встановлення їх нікчемності або про визнання недійсними. Недійсність таких угод прямо не передбачена законом.

Суд першої інстанції не звернув увагу, що зазначення інспектором в протоколі про визначення в пункті 3 договорів «чіткого режиму робочого часу» не відповідає умовам договорам, оскільки вони не містять посилання щодо будь-якого робочого часу. Отже і висновок інспектора, наведений ним в протоколі про те, що конкретний час початку і закінчення щоденної роботи визначено підприємством і виконавець не організовує самостійно свою роботу на власний розсуд не ґрунтується як на умовах цивільно-правових договорів, а також не доведений інспектором іншими доказами.

Також, зазначення інспектором в протоколі про адміністративне правопорушення прізвищ, ім`я та по-батькові осіб, з яким укладені цивільно-правові договори з чисельними помилками свідчить про поверхове дослідження інспектором зазначених договорів.

Крім того, ОСОБА_1 наданий суду апеляційної інстанції штатний розпис з 01.03.2018 року, в якому відсутні посади окрім директора, а надані як інспектору так і суду апеляційної інстанції копії цивільно-правових договорів у сукупності із звітністю свідчать про сплату відповідних податків ТОВ «Преса Генічеськ» щодо осіб, з якими укладені цивільно-правові договори. Водночас відповідно до пункту "а" частини третьої статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків зараховується до стажу роботи, що дає право на трудову пенсію.

Особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення не встановлювалося та не доводилося, що цивільно-правові договори були укладені не за вільним волевиявленням сторін.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Процедура розгляду справ про адміністративні правопорушення не передбачає участі при судовому розгляді сторони обвинувачення, що може призвести до змішування ролі обвинувача і судді і тим самим дати підстави для законних сумнівів неупередженості суду, порушити принцип змагальності (див. наприклад пункти 75-79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Карелін проти Росії", пункт 54 справи «Озеров проти Росії», пункти 44-45 справи «Кривошапкін проти Росії»). У зв`язку із чим суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ.

Відповідно до ст. 62 Конституції України всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, сукупністю досліджених доказів по даній справі про адміністративне правопорушення не доведено поза всяким розумним сумнівом факт фактичного допуску працівників до роботи без оформлення трудового договору (контракту), а наявні в матеріалах справи цивільно-правові договори між фізичними особами та ТОВ «Преса-Генічеськ» не визнано у встановленому законом порядку удаваним чи недійсними, що свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає необхідним постанову суду скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 41 КУпАП - закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу даного адміністративного правопорушення в діях останньої.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк для подання апеляційної скарги на постанову Генічеського районного суду Херсонської області від 24 травня 2019 року.

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Генічеського районного суду Херсонської області від 24 травня 2019 року задовольнити.

Постанову Генічеського районного суду Херсонської області від 24 травня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 41 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.41 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях останньої складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Херсонського

апеляційного суду підпис І.В.Склярська

Згідно з оригіналом

Суддя І.В.Склярська