ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1275/19 Справа № 202/5573/19 Суддя у 1-й інстанції - Шофаренко Ю. Ф. Суддя у 2-й інстанції - Слоквенко Г. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Слоквенко Г.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою потерпілого АТ Українська залізниця в особі представника Галагур З ОСОБА_1 А ОСОБА_1 на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2019 року, якою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

провадження по справі закрито за відсутністю в його діях правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2019 року справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, ев підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

На розгляді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2019 року перебували матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 195115 від 03.08.2019 року, о 12 год. 07 хв. в м. Дніпро вул. Марії Лисиченко 14 Інд р-н водій ОСОБА_2 керуючи тз Pegout д.н.з. НОМЕР_1 по вул. М. Лисиченко 14, не врахував дорожньої обстановки, побачивши перешкоду на дорозі застосував екстрене гальмування та не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з тз Volkswagen д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який рухався в зустрічному напрямку. При ДТП тз отримали механічні пошкодження та матеріальні збитки, чим порушив вимоги п. 12.3, 11.3, 11.4 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції потерпілий АТ Українська залізниця в особі представника Галагур З.А. подала апеляційну скаргу в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою притягнути до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 .

Крім цього, порушує питання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2019 року.

Стосовно пропущеного строку зазначає, що АТ Українська залізниця не приймало участь при розгляді справи у суді першої інстанції, який відбувся 11.09.2019 року. Про прийняте судом постанови, потерпілому стало відомо з ЄДРСР 03.10.2019 року, а 04.10.2019 року представник потерпілого ознайомився в суді з матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги апелянт зазначив, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою.

Вважає, що водієм ОСОБА_2 було порушено п. 12.3, 11.3, 11.4 ПДР, оскільки виконання ним вищевказаних правил завадила висока швидкість руху транспортного засобу, яким ОСОБА_2 керував, а саме 50 км/год., яка саме для даного відрізку дороги є неприпустимою.

Вказує на те, що відповідно до п. 12.5 ПДР, у житлових і пішохідних зонах швидкість руху не повинна перевищувати 20 км/год.

Зазначає, що при в`їзді з вулиці Березинської на вул. М. Лисиченко міститься як пішохідний перехід, так і встановлений знак обмеження максимальної швидкості 40 км/год.

В судовому засіданні потерпілий АТ Українська залізниця в особі представника Галагур З ОСОБА_4 свою апеляційну скаргу підтримала в повному обсязі та просила її задовольнити та скасувати постанову суду першої інстанції і притягнути ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.

Потерпілий ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу.

ОСОБА_5 В.В ОСОБА_1 виступив проти задоволення апеляційної скарги та просив постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2019 року залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції заслухавши пояснення учасників судового засідання, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Враховуючи те, що потерпілий АТ Українська залізниця в особі представника ОСОБА_6 не була повідомлена про час та місце розгляду справи, а відтак не була присутня у судовому засіданні суду першої інстанції, а також те, що копія постанови своєчасно їй не направлялась, з метою дотримання принципу доступу до правосуддя приходжу до висновку про поважність причини пропуску потерпілим АТ Українська залізниця в особі представника ОСОБА_7 З ОСОБА_4 строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення та, вважаю за необхідне задовольнити клопотання, поновити строк на оскарження постанови та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Згідно зі ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів

Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані.

Доводи апеляційної скарги про те, що постанова суду незаконна є безпідставними.

Висновки суду першої інстанції про те, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП є законним та відповідає фактичним обставинам справи.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 195115 від 03.08.2019 року, о 12 год. 07 хв. в м. Дніпро вул. Марії Лисиченко 14 Інд р-н водій ОСОБА_2 керуючи тз Pegout д.н.з. НОМЕР_1 по вул. М. Лисиченко 14, не врахував дорожньої обстановки, побачивши перешкоду на дорозі застосував екстрене гальмування та не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з тз Volkswagen д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який рухався в зустрічному напрямку. При ДТП тз отримали механічні пошкодження та матеріальні збитки, чим порушив вимоги п. 12.3, 11.3, 11.4 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП».

Згідно п. 10.1 Правил дорожнього руху України, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Відповідно до п. 12.3 ПДР у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Крім того, відповідно до п. 11.3 ПДР на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу.

Також відповідно до п.11.4 ПДР на дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги.

На переконання апеляційного суду водій ОСОБА_2 не порушував п.п. 12.3, 11.3, 11.4 ПДР та вжив всіх необхідних заходів для уникнення дорожньо транспортної пригоди шляхом застосування екстреного гальмування.

На думку суду апеляційної інстанції вищезазначена дорожньо транспортна пригода сталась саме з вини велосипедиста, який намагався проскочити поміж маршрутних таксі.

Дана позиція повністю узгоджується із показами свідка ОСОБА_8 , який був допитаний у суді першої інстанції та перебував в автомобілі Volkswagen н/з НОМЕР_2 , і став свідком ДТП, пояснивши, що на смузі зустрічного руху стояла жовта Газель із-за якої виїхав велосипедист, який рухався перпендикулярно та намагався проскочити перед маршрутним таксі і вискочив на проїзну частину майже під колеса авто Pegout, водій якого намагався уникнути зіткнення з велосипедистом, та скоїв зіткнення з авто Volkswagen.

Апеляційний суд критично ставиться до доводів апелянта стосовно того, що водію ОСОБА_2 завадила висока швидкість руху, щоб уникнути ДТП, оскільки відповідно до матеріалів, швидкість руху автомобіля Pegout д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 становила 50 км/год, а відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП швидкість руху Pegout д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 не перевищувала допустимих 20 км/год.

Стосовно доводів апелянта про те, що ділянка дороги де сталася дорожньо транспортна пригода відноситься до житлових і пішохідних зон в яких швидкість руху не повинна перевищувати 20км/год не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості, що дана ділянка дороги відноситься до житлових і пішохідних зон.

Відповідно до ст. 252 КупАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Положеннями ст. 251 КупАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України»,ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини`стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Вивчивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, - порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Порушень норм матеріального або процесуального права не було встановлено під час перегляду, постанова суду є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити потерпілому АТ Українська залізниця в особі представника ОСОБА_7 З ОСОБА_4 строк на апеляційне оскарження постанови Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 11 вересня 2019 року.

Апеляційну скаргу потерпілого АТ Українська залізниця в особі представника Галагур З.А. на постанову Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 11 вересня 2019 року залишити без задоволення.

Постанову Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 11 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Г.П. Слоквенко