ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі судді Міняйла М.П., за участі секретаря Клімової Л.В., захисника особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, представника Миколаївської митниці ДФС Квасниці Ю.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 06.09.2017 року якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. TIGBAUAN ILOILO (Філіппіни), працюючого капітаном т/х «MEDI SEGESTA», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

- визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України та накладено адміністративне стягнення у виді: штрафу у розмірі 100% вартості товарів, безпосередніх предметів порушення митних правил, тобто у сумі 644 800 (шістсот сорок чотири тисячі вісімсот) гривень 00 коп.; конфіскації товарів:

1) хімічна речовина з маркуванням «SLIP COAT» в кількості 225 літрів, вартістю 45 000 грн.

2) хімічна речовина з маркуванням «AQUATUFF HIGH FOAM» в кількості 125 літрів, вартістю 25 000 грн;

3) хімічна речовина з маркуванням «CEMENT REMOVER» в кількості 1470 літрів, вартістю 294 000 грн..

4) хімічна речовина з маркуванням «CARECLEAN HD DESCALEX L» в кількості 418 літрів, вартістю 83 600 грн;

5) хімічна речовина з маркуванням «CARECHLOR» в кількості 836 літрів, вартістю 167 200 грн;

6) хімічна речовина з маркуванням «RUST REMOVER» в кількості 150 літрів, вартістю 30 000 грн.

__________________________________________________________________

Провадження № 33/812/129/19 Головуючий у 1-й інстанції: Скрипченко С.М.

Категорія: ст. 472 МК України Доповідач апеляційного суду: Міняйло М.П.

Згідно постанови суду, 12.06.2017 капітан т/х „MEDI SЕGESTA" гр. Філіппін ОСОБА_3 (ARTUR T. SANTUYO), не заявив за встановленою формою точні та достовірні відомості про кількість та наявність на борту судна товарів - хімічних речовин загальною кількістю 3224 літрів, загальною вартістю 644800 грн. 00 коп. при їх переміщенні через митний кордон України.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, провадження по справі закрити, повернути вилучені товари.

Апеляційна скарга водночас містить і клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В своєму клопотанні апелянт зазначає, що суд першої інстанції не повідомляв ОСОБА_3 про слухання справи та не направляв йому копію постанови.

Окрім того, зазначає, що апелянту не було роз'яснено на його рідній мові ( філіпінській) право на оскарження постанови суду та те, що справа відносно нього буде розглядатись судом.

Просить поновити йому строк на оскарження даної постанови суду.

Заслухавши пояснення апелянта на підтримку клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Чинні норми КУпАП стосовно права на оскарження постанови судді місцевого суду у справі про адміністративні правопорушення забезпечують за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., законну мету і не порушують саму сутність цього права.

Гарантією забезпечення захисту прав і законних інтересів учасників справ про адміністративні правопорушення виступає передбачений у ч. 2 ст. 294 КУпАП порядок оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Так, суддя виніс постанову по зазначеній справі 06.09.2017 року, а захисник подав апеляційну скаргу на вказане рішення лише 07.03.2019, тобто більш ніж через 1,5 року, що є значним пропуском строку, передбаченого ч.2 ст. 294 КУпАП.

Доводи апелянта відносно того, що строк на оскарження постанови пропущений з поважних причин, не є слушними.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 12.06.2017 року надав заяву про проведення розгляду справи в Центральному суді м. Миколаєва про порушення митних правил без його участі, зазначивши при цьому, що із санкцією статті 472 МК України він ознайомлений та визнає свою вину. Також, у заяві зазначено, що він не має претензій та зауважень, при цьому не вказано ні в протоколі ні в даній заяві про бажання користуватись послугами адвоката під час провадження у справі та її розгляду.

Тобто, правопорушник достеменно знав, що розгляд справи відбудеться в Центральному суді м. Миколаєва.

Згідно даних ЄДРСР дана постанова була внесена до реєстру 05.12.2017 року, оприлюднена 07.12.2017року.

У висновку Верховного Суду України відносно поважності причин пропуску строку на оскарження рішення, викладеного в постанові Судової палати у кримінальних справах Верховного суду України від 20.04.2017 року № 5 -440 (15) 16 зазначено, що під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об'єктивно є непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов'язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

Тому, суд апеляційної інстанції вважає, що в даному випадку відсутні підстави говорити про наявність поважних причин у ОСОБА_3 для оскарження даної постанови суду, так як він більш ніж півтора року з дати складання протоколу не приймав будь - яких заходів для оскарження даної постанови суду.

Крім того, згідно з ордером серії ОД № 316528 та договором про надання правової допомоги захисник ОСОБА_1 22.01.2019 року отримав повноваження представляти інтереси ОСОБА_3 у судах, однак апеляційна скарга на вищезазначене рішення останнім була подана тільки 07.03.2019 року, тобто через 45 діб з дня отримання повноважень на її оскарження.

На думку Європейського суду з прав людини, у випадках набуття постановою суду законної сили його подальше апеляційне оскарження через тривалий час може порушити принцип правової визначеності.

Так, згідно з Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Устименко проти України», суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушувати принцип правової визначеності.

Враховуючи зазначене, суд вважає, захисником не зазначено поважних причин, які б перешкодили йому після отримання повноважень на оскарження постанови Центрального районного суду м. Миколаєва від 06.09.2017 року, оскаржити її у десятиденний строк, а не через 45 діб.

За таких обставин, відсутні підстави для поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження постанови судді.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, у випадку відмови у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, апеляційна скарга повертається апеляційним судом особі, яка її подала.

З урахуванням викладеного, керуючись ч. 2 ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 06.09.2017 року якою ОСОБА_3, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України - відмовити.

Повернути апеляційну скаргу апелянту.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду М.П. Міняйло