Справа № 349/609/19
Провадження № 33/4808/256/19
Категорія ст.172-6 ч.2 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Могила Р. Г.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2019 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Микитчина П.С.

за участю прокурора Сапожникової Ю.О.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 22 травня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з професійно-технічною освітою, одруженого, українця, громадянина України,-

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП та справу про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-6 КУпАП закрито на підставі п.7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , працюючи з 27 травня 1997 року в Державній службі України з надзвичайних ситуацій, маючи звання старшого сержанта служби цивільного захисту, з 01 січня 2018 року займаючи посаду пожежного-рятувальника 16 державної пожежно-рятувальної частини, будучи відповідно до підпункту «д» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення та правопорушення, пов`язані з корупцією, на підставі договору купівлі-продажу від 24 березня 2018 року набув право власності на транспортний засіб марки ВАЗ 1118, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю 96 143 грн, що перевищує 50 прожиткових мінімумів працездатних осіб, встановлених на 1 січня 2018 року.

При цьому, в супереч вимог частини другої статті 52 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 не повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції у десятиденний строк про суттєві зміни в своєму майновому стані, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що в нього не було умислу вчиняти правопорушення, оскільки намагався неодноразово внести зміни до електронної декларації, але у зв`язку і технічними несправностями електронного серверу, не зміг зробити цього вчасно.

Звертає увагу суду на те, що в нього на утриманні знаходиться донька, яка саме в той час потребувала постійного догляду за станом здоров`я, а тому в пізній час доби він не міг внести дані в Е-декларацію.

Вказує, що про відсутність умислу чи необережної вини апелянта підтверджують його власні та добровільні дії - внесення змін до Е-декларації 16.11.2018 року і лише після того працівники поліції розпочали перевірку правильності подання Е-декларації, поданої ним.

Зазначає, що працівниками поліції було порушено процедуру збирання інформації щодо нього, оскільки у випадку встановлення факту неподання декларації, НАЗК письмово повідомляє про це суб`єкта декларування та спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції у визначеному НАЗК порядку.

Крім того, департамент захисту економіки Національної поліції України не відноситься до суб`єктів, які наділенні правом перевірки як декларацій, так і повідомлень про суттєві зміни у майновому стані суб`єктів декларування. Такими повноваженнями наділені виключно працівники структурного підрозділу НАЗК, діяльність яких пов`язана зі здійсненням такої функції.

Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення стосовно нього було складено в порушення встановленого законом порядку.

До матеріалів справи додано рапорт оперуповноваженого УЗЕ в Івано-Франківській області ДЗЕ Національної поліції України Дяченка І.С., який датований датою 25.09.2019 року, та завізований його керівником В.М. Желізняк тією ж датою - 25.09.2019 року, тобто датою яка ще не наступила, що робить даний документ недопустимим доказом у справі.

Вважає, що суд першої інстанції не дав належної оцінки його доводам про те, що у вказаному рапорті зазначено у додатках матеріали на 12 аркушах, на яких не вказана дата, а тому походження самого рапорту і додатків до нього невідоме.

Просить скасувати постанову суду в частині визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення.

В суді апеляційної інстанції:

- ОСОБА_1 та його захисник адвокат Микитчин П.С. підтримали доводи апеляційної скарги, просили скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

- прокурор просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити постанову суду без змін.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши доводи апелянта, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Завданням судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова суду відповідає вимогам ст.283 КУпАП, і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дане правопорушення та прийняте по справі рішення.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та іншими доказами, які мають істотне значення для правильного, об`єктивного та справедливого розгляду справи.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 відповідно до примітки ст.172-6 КУпАП та пп. «д» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 у 2018 році займав посаду, яка належить до начальницького складу підрозділів цивільного захисту, що підтверджується витягом з наказу УДСНС України в Івано-Франківській області "Про переміщення осіб начальницького складу " № 411 від 29 грудня 2017 року.

24 березня 2018 року ОСОБА_1 придбав транспортний засіб марки ВАЗ, модель 1118, сірого кольору, номер кузова (шасі,рама) НОМЕР_2 , 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , вартістю 96 143 гривень, що підтверджується договором купівлі-продажу транспортного засобу 2642/2018/872649, звітом про оцінку транспортного засобу.

Зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_1 та його пояснень у судовому засіданні апеляційної інстанції вбачається, що він не оспорює вищевказані обставини, однак вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки він не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП , не мав умислу на вчинення такого правопорушення і не повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції у десятиденний строк про суттєві зміни в своєму майновому стані, з поважних причин.

Апеляційний суд вважає, що вищевказані доводи ОСОБА_2 та його захисника адвоката Микитчин П.С. перевірялись судом першої інстанції, який обґрунтовано визнав їх неспроможними, оскільки вони спростовуються сукупністю доказів, які були оцінені судом за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи.

Так, згідно ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідальність за ч.2 ст.172-6 КУпАП настає за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані.

Відповідно до примітки ст.172-6 КУпАП та пп. «д» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 у 2018 році займав посаду, яка належить до начальницького складу підрозділів цивільного захисту, що підтверджується витягом з наказу УДСНС України в Івано-Франківській області "Про переміщення осіб начальницького складу " № 411 від 29 грудня 2017 року та є суб`єктом відповідальності за адміністративне порушення передбачене ст.172-6 КУпАП.

Згідно вимог ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пунктах 4 і 5 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

За вимогами ч.2 ст.52 Закону України «Про запобігання корупції» у разі суттєвої зміни у майновому стані суб`єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб`єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов`язаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Згідно ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум на одну працездатну особу з 01 січня 2018 року становив 1 762 грн.

24 березня 2018 року ОСОБА_1 придбав транспортний засіб марки ВАЗ, модель 1118, сірого кольору, номер кузова (шасі,рама) НОМЕР_2 , 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , вартістю 96 143 гривень, що підтверджується договором купівлі-продажу транспортного засобу 2642/2018/872649, звітом про оцінку транспортного засобу.

ОСОБА_1 зобов`язаний був в період з 24 березня 2018 року по 02 квітня 2018 року включно повідомити Національне агентство з питань запобігання корупції про придбання зазначеного вище транспортного засобу, оскільки його вартість перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня 2018 року.

Встановлено, що ОСОБА_1 повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції про придбання зазначеного вище транспортного засобу лише 16 листопада 2018 року, тим самим з пропуском встановленого законом строку та в порушення вимог вищезазначеного Закону України «Про запобігання корупції».

Апеляційний суд звертає увагу на те, що сам факт повідомлення Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни в своєму майновому стані з пропуском встановленого законом строку, свідчить про те, що ОСОБА_1 на момент такого повідомлення фактично визнавав, що він у відповідності до діючого закону є суб`єктом відповідальності за адміністративне порушення передбачене ст.172-6 КУпАП.

Зі змісту доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 та його пояснень в суді першої інстанції та в ході розгляду справи в апеляційній інстанції вбачається, що він не заперечує по те, що не повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції у десятиденний строк про суттєві зміни в своєму майновому стані, однак не мав умислу на вчинення такого правопорушення та вчинив його з поважних причин, що свідчить про його невинуватість у вчиненні правопорушення.

Перевіряючи вищевказані доводи, апеляційний суд виходить з того, що з об`єктивної сторони правопорушення, передбачені ст.172-6 ч. 2 КУпАП можуть виражатись щодо суттєвих змін у майновому стані у двох формах:

1) неповідомлення про суттєві зміни у майновому стані;

2) несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

Статтею 52 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено обов`язок суб`єкта декларування письмово повідомити НАЗК у 10-денний строк з моменту отримання доходу або придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб станом на 01.01.2017р. про суттєві зміни у його майновому стані, ця інформація вноситься до ЄДРД, оприлюднюється на офіційному веб-сайті НАЗК з метою перевірки її достовірності у наступному.

Таким чином, якщо суб`єкт правопорушення зробив одне із зазначених письмових повідомлень на 11-й день або пізніше його діяння треба кваліфікувати як несвоєчасне повідомлення, а якщо взагалі його не зробив - як неповідомлення.

Аналіз вказаної норми приводить до висновку, що склад правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП є формальним і обов`язковим елементом його об`єктивної сторони є умисна дія, тобто умисне неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

При цьому, апеляційний суд приймає до уваги, що відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.05.2017 № 223-943/0/4-17 «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією», при вирішенні питання про притягнення осіб до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, щодо порушення вимог фінансового контролю, яке полягало у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, слід враховувати об`єктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його об`єктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації та суб`єктивну сторону правопорушення, яка характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Апеляційний суд враховує, що відповідно до положень ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо припускала настання цих наслідків.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що для кваліфікації діяння за ч.2 ст.172-6 КУпАП не вимагається наявність корупційного інтересу, адже йдеться про вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а не корупційного правопорушення. Правопорушення, пов`язане з корупцією, не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження.

Стаття 52 Закону України «Про запобігання корупції» вимагає від суб`єкта декларування у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених на 1 січня відповідного року письмово повідомити про це Національне агентство з питань запобігання корупції.

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник адвокат Микитчин П.С. та ОСОБА_1 . також стверджували, що останній не мав можливості своєчасно подати декларацію про суттєві зміни у майновому стані з поважних причин.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що об`єктивною стороною правопорушення є несвоєчасне подання повідомлення про суттєві зміни в своєму майновому стані без поважних на те причин.

Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо.

Апеляційний суд також звертає увагу на те, що ст.17 КУпАП встановлені обставини, які виключають адміністративну відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що сімейні обставини, на які посилався ОСОБА_1 не можуть бути визнані поважними причинами порушення закону, враховуючи, що заповнення електронної форму декларації про суттєві зміни в своєму майновому стані не потребує значного часу та складних технічних операцій.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає безпідставними доводи ОСОБА_1 стосовно того , що він не мав можливості своєчасно внести інформацію про суттєві зміни у майновому стані протягом встановленого законом строку з поважних причин.

Враховуючи сутність вищевказаних обставин та приймаючи до уваги характер дій, які у відповідності до вимог закону повинен був вчинити ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає, що вказані конкретні причини не перешкоджали апелянту внести необхідну інформацію до Єдиного державного Реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування та повідомити НАЗК про суттєві зміни в майновому стані.

Суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що не заслуговують на увагу доводи про те, що було порушено процедуру збирання інформації щодо ОСОБА_1 , оскільки згідно з ст. 255 КУпАП органи внутрішніх справ вправі складати протоколи щодо правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

На підставі наведеного та даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, повністю доводиться дослідженими в судовому засіданні доказами. Дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ч.2 ст.172-6 КУпАП, як несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

Крім того, посилання апелянта на те, що рапорт оперуповноваженого УЗЕ в Івано-Франківській області ДЗЕ Національної поліції України Дяченка І.С., який датований датою 25.09.2019 року, та завізований його керівником В.М. Желізняк тією ж датою - 25.09.2019 року, тобто датою яка ще не наступила, що роблять дані документи недопустимим доказом у справі, не заслуговують на увагу. Оскільки, вищевказаний рапорт не є доказом, який підтверджує винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, а є документом, який допомагає організувати ефективне розслідування адміністративного правопорушення. Вказаний рапорт дійсно має очевидну помилку в даті його виготовлення, однак ця помилка має технічний характер і не впливає на висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд також вважає безпідставними доводи ОСОБА_1 та його захисника адвоката Микитчина П.С. про те, що у другому примірнику протоколу про адміністративне правопорушення, який було отримано ОСОБА_1 відсутній номер цього протоколу, оскільки вказаний недолік не порушує права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на можливість знати суть висунутого проти нього обвинувачення та організувати ефективний захист своїх інтересів.

Таким чином, враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного та обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 , будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення пов`язані з корупцією, у відповідності до Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно повідомив НАЗК про суттєві зміни в майновому стані, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією.

Суд першої інстанції правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч.2 ст. 172-6 КУпАП, оскільки він несвоєчасно повідомив про суттєві зміни у майновому стані.

За таких обставин, апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляції ОСОБА_1 про невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП.

Відповідно до вимог ч.2 ст.38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті.

Відповідно до вимог ч.3 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Під виявленням правопорушення необхідно розуміти встановлення певних обставин, які вказують на ознаки адміністративного правопорушення в діях конкретної особи та дають підстави для провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що діючим законодавством не встановлено протягом якого строку після виявлення правопорушення уповноважений суб`єкт повинен скласти відповідний протокол про притягнення до адміністративної відповідальності, однак враховуючи вимоги ст.38 КУпАП необхідно прийти до висновку, що цей строк не може виходити за межі строків, встановлених вказаною статтею.

Приймаючи до уваги, що з дня виявлення правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП пройшли строки встановлені ч.3 ст.38 КУпАП апеляційний суд вважає, що суд обґрунтовано закрив провадження по справі на підставі п .7 ст. 247 КУпАП.

З огляду на наведене підстав для скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст.294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 22 травня 2019 року відносно ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв