Справа № 489/2800/19
Номер провадження №3/489/939/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2019 р. м. Миколаїв

Суддя Ленінського районного суду м.Миколаєва Васильченко Н.О., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли від Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області про вчинення адмінінстративного правопорушення відносно :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Миколаєва, працюючого нічним продавцем в магазині «Міда», неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей немає, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності раніше не притягувався,

за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

10.05.2019р. о 17.00 год. ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 , вчинив відносно матері ОСОБА_2 акт домашнього насильства, а саме висловлювався словами грубої нецензурної лайки. Таким чином ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 до суду доставлений приводом, вину у вчиненому адміністративному правопрушенні визнав, суду пояснив, що конфлікти з матір`ю виникають постійно, але не з його ініціативи. 10.05.2019р. о 17.00 год. між ним та матір`ю відбувся черговий конфлікт, проте його спровокували мати, при цьому з дому він її не вижинав, боксерські перчатки не одягав та мати не бив. Замки в квартирі замінив на підставі того, що він є мешканцем даного житла. За адресою: АДРЕСА_1 проживає разом з матір`ю. З початку липня працює нічним продавцем у магазині «Міда». Наркотичні та алкогольні засоби не вживає. У вчиненому не кається.

Відповідно ч.1 ст.173-2 КУпАП встановлена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Таким чином, з`ясовуючи обставини вчиненого особою, яку притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, яке виразилося у вчиненні домашнього насильства, судом було заслухано пояснення ОСОБА_1 , а також досліджено матеріали адміністративної справи, які узгоджуються в деталях між собою і не викликають сумнівів у своїй достовірності.

Приписами ст.245 КУпАП визначено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

А, відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Таким чином, аналізуючи всі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , повністю та об`єктивно знайшла своє підтвердження в ході судового засідання.

Дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 суд кваліфікує за ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки він своїми умисними діями вчинив адміністративне правопорушення, що посягає на громадський порядок і громадську безпеку, які виразилися у вчиненні домашнього насильства, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) психологічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої.

Призначаючи ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинене адміністративне правопорушення, у відповідності до ст.33 КУпАП, судом враховується характер вчиненого адміністративного правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ступінь її вини у вчиненому правопорушенні, враховується її майновий стан та обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене адміністративне правопорушення у відповідності до ст.34 КУпАП, судом не встановлено.

Обставинами, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене адміністративне правопорушення у відповідності до ст.35 КУпАП, судом не встановлено.

Отже, обираючи вид та міру адміністративного стягнення ОСОБА_1 , крім того суд враховує і його вік та його ставлення до вчиненого правопорушення, а також те що він раніше протягом року не піддавався адміністративному стягненню за аналогічні правопорушення, однак у судовому засіданні намагався перекласти свою провину на матір, працює, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не розкаявся у вчиненому, вину у вчинених правопорушень визнав, що говорить проте, що правопорушник не зробив для себе відповідних висновків, у зв`язку із чим суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 і надалі буде вчиняти аналогічні правопорушення. На підставі чого, суд приходить до висновку про доцільність застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту.

Вказане стягнення є доцільним і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та задля попередження вчинення ним нових правопорушень.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.

Згідно ст. 326 КУпАП постанова районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду (судді) про застосування адміністративного арешту виконується негайно після її винесення.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України та практику Європейський суд з прав людини як джерело права.

З огляду на викладені норми закону, а також враховуючи п.53 рішення Європейського суду з прав людини від 30.10.2014 року у справі «Швидка проти України», яке набуло статусу остаточного 30.01.2015 року та яким було констатовано порушення статті 2 Протоколу №7 до Конвеції, суд вважає за необхідне дану постанову про накладення на ОСОБА_1 стягнення у виді адміністративного арешту звернути до виконання лише після набрання нею законної сили, а строк відбування накладеного на ОСОБА_1 , стягнення відраховувати з моменту його затримання.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 384,20 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 40-1, ч.1 ст.173-2, 280, 283-285 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком на 03 (три) доби.

Строк відбуття адміністративного стягнення призначеного ОСОБА_1 рахувати з моменту його затримання.

Стягнути з ОСОБА_1 , судовий збір в сумі 384,20 грн., на користь держави, який перерахувати на р/р 6001, отримувач коштів: ГУК у м.Києві /м.Київ/, банк отримувача: (ГУДКСУ) Казначейство України (ЕАП), код за , код банку отримувача 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Виконання постанови, після набрання нею законної сили, покласти на Інгульський ВП ГУНП в Миколаївській області.

Постанова суду може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Н.О. Васильченко