Справа №521/7292/19
Номер провадження 3/521/3396/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2019 року м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду м. Одеси Гарський О.В., з секретарем Рижих В.В., за участю прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 Полякова Р.А., особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 розглянувши матеріали, направлені з Управління захисту економіки в Одеській області ДЗЕ Національної поліції України, щодо притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Юхимівці, Волочинського району, Хмельницької області, громадянки України, заміжньої, що має вищу освіту, працює головним державним інспектором відділу адміністрування податків і зборів з фізичних осіб Південного управління у м. Одесі Головного управління ДФС в Одеській області, на даний час знаходиться у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 01.09.2017 року, що зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

З протоколу вбачається, що ОСОБА_1 будучи головним державним інспектором відділу адміністрування податків і зборів з фізичних осіб Південного управління у м. Одесі ГУ ДФС в Одеській області, являючись суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 року, несвоєчасно, без поважних причин, подала щорічну декларацію, особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2018 рік.

За даними публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі Реєстр), ОСОБА_1 подала щорічну декларацію за 2018 рік - 01.04.2019 року о 18 годині 54 хвилин, чим порушила вимоги ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 року.

За даним фактом оперуповноваженим управління захисту економіки в Одеській області ДЗЕ НП України було складено протокол про адміністративне правопорушення № 342/2019 у відношенні ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні обставини подання декларації з пропуском встановленого законом строку визнала, однак пояснила, що вказаний факт відбувся виключно в зв`язку з відсутністю в неї електронного цифрового підпису, який вона отримала лише 01.04.2019 року. В той же день, одразу подала декларацію. Окрім того, з 01.09.2017 року вона знаходиться у відпустці для догляду за дитиною, а тому їй не було відомо завчасно про факт подання декларації у встановлені строки. Вважає, що допустила неподання декларації з поважних причин і просить не притягувати її до відповідальності, оскільки це занадто суворе і не справедливе покарання для неї.

Прокурор підтримав протокол про адміністративне правопорушення та просив визнати винною ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення та накласти стягнення в межах санкції статті.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку прокурора, пояснення особи щодо якої складено протокол, суддя вважає, що ОСОБА_2 підлягає звільненню від адміністративної відповідальності, з наступних підстав.

Суддею встановлено, що ОСОБА_1 працює на посаді головного державного інспектора відділу адміністрування податків і зборів з фізичних осіб Південного управління у м. Одесі ГУ ДФС в Одеській області. Відповідно є державним службовцем на яку поширюються вимоги Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 року, особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Департаментом захисту економіки одним із головних доказів вини ОСОБА_1 надана роздруківка «Послідовності дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчинила ОСОБА_1 за період з 01.01.2019 року по 25.04.2019 року.

Даючи аналіз вказаному доказу, суддею встановлено, що ОСОБА_1 виконуючи відповідну вимогу Закону, щодо обов`язкової подачі декларації лише 01.04.2019 року о 18 години 23 хвилини розпочала дії направлені на заповнення декларації. В той же день, о 18 годині 54 хвилини, ОСОБА_1 закінчила дії щодо подання декларації та успішно подала відповідну декларацію.

В судовому засіданні встановлено, що підставами пропуску строку подачі декларації явилось те, що ОСОБА_1 отримала електронний цифровий підпис у Приморській ДПІ Південного управління у м. Одесі ГУ ДФС в Одеській області лише 01.04.2019 року, а також не знаходження за місцем роботи тривалий час, оскільки останні два роки вона знаходиться у відпустці для догляду за дитиною.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Є очевидним, що ОСОБА_1 допустила відповідне порушення Закону та подала декларацію з пропуском встановленого строку. Разом з тим, суддя вважає, що порушення строку лише на один день, хоча формально і містить ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП але через малозначність не становить суспільної небезпеки та не заподіяло і не могло заподіяти істотної шкоди суспільству та державі.

Розглядаючи вказану справу, суддя не може не звернути увагу на ту обставину, що суд (суддя) при розгляді будь-якої справи (провадження) повинен бути як об`єктивним, так і здатним втілювати потреби громадянського суспільства, а не тільки політичну волю, виражену в законі.

У цьому аспекті судовий захист це головна гарантія реалізації встановлених Конституцією і відповідними Законами прав і свобод особи.

Ключовою метою декларування доходів та майна публічних посадових осіб є безумовно запобігання незаконному збагаченню або врегулювання конфлікту інтересів. У даному випадку незаконне збагачення не у кримінально правовому аспекті, а як дії посадової особи, що передбачені Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Незаконне збагачення передбачає значне збільшення активів державної посадової особи, яке перевищує її законні доходи, які вона не може раціонально обґрунтувати.

У даному випадку, ОСОБА_1 будучи посадовою особою, яка зобов`язана відповідно до вимог Закону декларувати свої доходи і статки не ухилилась від декларування, не бажала приховати свої доходи і майно, а допустила помилку у строках подачі декларації, на один день. Є очевидним, що у даному випадку мова може йти лише про відсутність дисциплінованості у особи, тобто певного порядку поведінки, яка передбачає сумлінне ставлення до виконання всіх Законів, нормативних актів та загальновідомих правил.

Окрім того, держава фактично не понесла жодних негативних юридичних наслідків, оскільки хоча і з запізненням (на один день) однак держава отримала інформацію щодо статків державного службовця. Натомість, для ОСОБА_1 юридичні наслідки після притягнення до адміністративної відповідальності за корупційне правопорушення будуть на думку судді занадто суворі та не справедливі, оскільки окрім санкції у вигляді штрафу, до особи застосовуються обмеження у вигляді позбавлення права на державну службу, яке передбачено п. 3 ч. 1 ст. 84 ЗУ «Про державну службу» від 10.12.2015 року.

Не можна визнати пропорційним порушення строку подачі декларації на один день і позбавлення особи роботи. Тяжкість безпосередніх дій ОСОБА_1 не є такою, що викликає необхідність застосування всіх наявних адміністративних процедур держави, тільки з єдиною метою, щоб позбавити особу роботи в державній службі, навіть в умовах недотримання нею загального строку подання декларації.

Зазначений висновок судді, повністю узгоджується з рішенням Одеського апеляційного суду від 07.05.2019 року (Провадження № 33/813/500/19, Справа № 522/3354/19).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Принцип законності ґрунтується на ідеї, що закон повинен попереджати перш, ніж карати. По-друге, вказаний принцип ґрунтується на демократичній вимогі про обмеження влади законом.

Законність в змозі приймати формальний і матеріальний зміст. Дотримання формальної законності передбачає наявність закону, а матеріальна законність означає відповідність закону вищим нормам (Конституційним, міжнародному праву та інш.), а також відповідність процесуальних дій - закону.

Дослідивши обставини вказаної адміністративної справи, в змагальній судовій процедурі, суддя прийшов до висновку про необхідність звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Вказане судове рішення буде очевидним попередженням особі про недопустимість в подальшому допускати подібні порушення вимог Закону.

Згідно ст. 22 КпАП України, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Враховуючи обставини правопорушення, особу яка притягається до адміністративної відповідальності, суддя вважає, що можливо ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю правопорушення, обмежившись у відношенні неї усним зауваженням.

Керуючись ст. ст. 22, 172-6, 283, 284, 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, СУДДЯ, -

П О С Т А Н О В И В:

Звільнити від адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КпАП України.

Зробити ОСОБА_1 , усне зауваження та попередити про недопустимість в подальшому здійснення подібних правопорушень.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

С У Д Д Я: О.В. Гарський