Провадження №33/824/4048/2019 Доповідач - Габрієль В.О.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Габрієля В.О., із участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , його захисника ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 23 вересня 2019 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 23 вересня 2019 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнано винуватим вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. 00 коп. із позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовій збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 384 грн. 20 коп. на користь держави.

Відповідно до постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 28.08.2019 о 09 год. 40 хв. у м. Києві по пр-ту Лобановського, 198, керував автомобілем «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , із ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей які не реагують на світло, тремтіння пальців рук, не природна блідість обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків, тобто вчинив дії, якими порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаним рішенням захисником ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій він просить скасувати постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 23.09.2019, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Мотивуючи свої вимоги зазначає, що ОСОБА_1 погоджувався пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, але його вимоги були проігноровані працівниками поліції. Після відмови їхати до закладу охорони здоров`я, патрульні запросили у якості свідків двох сторонніх осіб, зафіксували на відеокамеру факт відмови та склали протокол про адміністративне правопорушення. При цьому, працівники поліції пояснили, що він зможе пройти освідування повернувшись із відрядження, але не попередили ОСОБА_1 про строки огляду та відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння. 30.08.2019 ОСОБА_1 пройшов медичний огляд у Київській міській наркологічній клінічній лікарні «Єоціотерапія» та отримав 04.09.2019 висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого ознак наркотичного сп`яніння у нього не виявлено.

На думку апелянта, протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не відповідає вимогам ст.266 КУпАП, адже такого складу адміністративного правопорушення як «керування автомобілем із ознаками наркотичного сп`яніння» не існує; формулювання «у встановленому законом порядку» не розкриває суті порушення, вказівка на звужені зіниці очей є необґрунтованою, оскільки був сонячний літній день, відтак зіниці очей рефлекторно звужуються та не реагують на світло. При цьому, свідків при зупинці транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 не було. Це може засвідчити ОСОБА_2 Письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є ідентичними, складені на бланках, в яких не деталізовано, від якого саме огляду відмовився ОСОБА_1 На відеозаписі з камери поліцейського був зафіксований лише факт відмови від проходження огляду в закладі охорони здоров`я, але відсутня інформація про момент зупинки транспортного засобу, про проведення огляду зупиненої особи, у результаті якого вони могли виявити ознаки наркотичного сп`яніння. Також, у матеріалах справи немає направлення ОСОБА_1 на огляд з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння. При цьому ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом, його автомобіль тимчасово не затримувався та не вилучався.

Заслухавши доповідь судді, думку ОСОБА_1 , його захисника ОСОБА_5 на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 ЄСПЛ постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ч.ч.2, 3 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу на швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу на швидкість реакції, або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладі охорони здоров`я.

Аналогічні положення щодо огляду громадян на стан сп`яніння містить «Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджена наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за №1413/27858.

Із матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків.

Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23.12.2005, судам слід ураховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

У суді першої та апеляційної інстанції ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не визнав. Пояснив, що відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки в стані наркотичного сп`яніння не перебував та їхав у відрядження до м. Одеса. Працівники поліції сказали йому, що огляд можна буде пройти після того, як він повернеться з відрядження, що він і зробив.

Його захисник у суді апеляційної інстанції повідомив, що зазначені у протоколі відомості не відповідають фактичним обставинам справи.

Однак, зазначені показання ОСОБА_1 та його захисника оцінюються апеляційним судом критично, адже вони повністю спростовуються матеріалами провадження.

У відповідності до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №359881 від 28.08.2019, ОСОБА_1 28.08.2019 о 09 год. 40 хв. у м. Києві по пр-ту Лобановського, 198, керував автомобілем «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , із ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей які не реагують на світло, тремтіння пальців рук, не природна блідість обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, тобто вчинив дії, якими порушив вимоги п.2.5 ПДР України (а.с.1).

ОСОБА_1 по суті правопорушення жодних зауважень не зазначив. Факт роз`яснення прав та обов`язків останній підтвердив власним підписом (а.с.1).

При цьому, відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 28.08.2019 (а.с.2).

На відеозаписі з нагрудної камери (відеореєстратора) працівника поліції зафіксовано, що патрульний роз`яснив ОСОБА_1 , свідкам порядок проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння та наслідки відмови від нього. При цьому заважив, що у ОСОБА_1 було виявлено саме ознаки наркотичного сп`яніння, а не встановив факт керування останнім транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння. Водієві декілька разів було запропоновано відправитися у найближчий медичний заклад, однак, ОСОБА_1 у присутності двох свідків відмовився їхати до лікаря-нарколога, у результаті чого на нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.3).

У рішеннях ЄСПЛ по справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, які з урахуванням положень ст.ст.8, 9 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Попри невизнання вини ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає, що викладені у постанові висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є обґрунтованими.

Доводи апелянта, що ОСОБА_1 не міг пройти огляд на стан сп`яніння, тому що прямував у відрядження, обгрунтовано не взяті до уваги районним судом, оскільки п.2.5 ПДР України, не містить виключень, коли водій може відмовитись від проходження огляду за певних обставин.

Крім того, висновок Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія» не є належним доказом невинуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, оскільки приписами п.9 розділу ІІ «Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджена наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за №1413/27858, встановлено, що подібний огляд може бути проведений не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Оскільки відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, посилання апелянта на відсутність у його діях складу вказаного правопорушення із огляду на те, що він був тверезий суперечать вимогам закону.

У відповідності до ст.23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Зазначені вимоги закону районним судом, при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та накладенні на нього стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами були дотримані у повній мірі.

Доказів на спростування висновків місцевого суду апелянтом у апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено, і в ході апеляційного розгляду не здобуто.

Із огляду на вищезазначене, постанова місцевого суду відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування апеляційний суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.294 КУпАП суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 23 вересня 2019 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду В.О. Габрієль