КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2019 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Васильєва М.А.,

за участю:

потерпілого ОСОБА_1

представника потерпілого Білана В.І.

особи, яка притягнута до

адміністративної відповідальності ОСОБА_2

захисника Поліщук Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 9 квітня 2019 року, якою

ОСОБА_2 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та підданий адміністративному стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн., стягнуто судовий збір в сумі 384, 20 грн.,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду ОСОБА_2 визнаний винуватим в тому, що 20 лютого 2019 року об 11 годині, керуючи транспортним засобом «SEAT CORDOBA», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по проспекту Науки в м. Києві, біля будинку 94/5, не врахував дорожню обстановку, під час руху виїхав на смугу руху зустрічного напрямку, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Volkswagen Passat» державний номерний знак НОМЕР_2 , що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на те, що суд не в повному обсязі з`ясував всі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав належної оцінки всім наявним в матеріалах справи доказам та документам, формально підійшов до дослідження обставин справи без всебічного та повного з`ясування суті правопорушення, що потягло за собою винесення неправомірного рішення.

На переконання апелянта, судом не було враховано того факту, що він вказував, що колона автомобілів, об`їзд яких апелянт здійснював, стояла, а не рухалася. Проте, що вказана колона стояла, він вказував у судовому засіданні та запереченні на протокол про адміністративне правопорушення, який міститься в матеріалах справи, на що також вказувала захисник у судовому засіданні, тобто, судом не були враховані дані пояснення жодним чином, а були навпаки перекручені.

Апелянт також вказує на те, що ОСОБА_1 , виїжджаючи на перехрестя з другорядної дороги, повертаючи ліворуч і перетинаючи відразу дві смуги для руху, повинен був спочатку подивитися наліво, а потім праворуч і потім здійснювати виїзд на головну дорогу, адже знак 2.1 Розділу 33 Дорожні знаки Правил дорожнього руху України містить імперативну норму, яка чітко вимагає, що водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі. В даному випадку вказаний знак вимагає пропустити всі транспортній засоби, якірухаються по головній дорозі, впевнившись в безпечності маневру і не створюючи небезпеки для руху іншим учасникам.

Також апелянт посилається на те, що згідно схеми місця ДТП, фото з місця дорожньо-транспортної пригоди на данійділянці дороги наявні лише по 1 смузі для руху в кожному напрямку, тому п. 11.4 ПДР України взагалі не може застосовуватися для оцінки його дій у даній ДТП.

З посиланням на рішення Європейського суду з прав людини, на думку апелянта, суд вийшов за межі протоколу, та інкримінує йому зовсім інші порушення пункту ПДР України, ніж зазначено в протоколі.

Крім того, як вказує апелянт, суд не взяв до уваги висновок судового експерта лише з тих підстав, що у висновку вказано про те, що швидкість руху автомобіля «VolkswagenPassat» не була 20 км/год., адже автомобіль під керуванням ОСОБА_1 в момент зіткнення не рухався. Таке твердження суду абсолютно не відповідає дійсності, оскільки автомобіль під керуванням ОСОБА_1 рухався, в іншому випадку стоянка на перехресті заборонена ПДР України, і водій ОСОБА_1 , стоячи на перехресті, створював аварійну ситуацію, а на момент зіткнення він якраз виїжджав на перехрестя.

Як зазначає апелянт, його вина у вчиненні адміністративного правопорушення спростовується його поясненнями, поясненнями ОСОБА_1 , який вказує про те, що при виїзді з другорядної дороги і перетинаючи перехрестя, навіть не дивився ліворуч (в сторону, звідки рухався його (Космачевського) автомобіль) і не надав перевагу в русі, висновком судового експерта, який обізнаний про кримінальну відповідальність, фото з місця ДТП, де видно, що апелянт почав здійснювати об`їзд автомобіль, які стояли у місці де суцільна лінія переривалася і мав намір закінчити маневр у місці де була лінія для заїзду.

На думку апелянта, провадження у справі підлягає закриттю, з огляду на те, що у справі відсутні об`єктивні докази нібито вчиненого адміністративного правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників апеляційного розгляду, переглянувши відеозапис, наданий під час апеляційного розгляду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить такого висновку.

Як вбачається з прийнятого судом першої інстанції рішення, визнаючи винуватим ОСОБА_2 , суд послався на те, що ОСОБА_2 порушені вимоги п.п. 2.3 (б) та 14.6 ПДР України (ас. 45-48).

Однак, апеляційний суд не може погодитись з таким рішенням суду, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, аналіз положень ст.ст. 7, 254, 279 КУпАП свідчить про те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 125624 від 20 лютого 2019 року, складеного щодо ОСОБА_2 , видно, що 20 лютого 2019 року об 11 год. по пр.. Науки 94/5 в м. Києві водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «SEAT CORDOBA» державний номерний знак НОМЕР_1 , не врахував дорожню обстановку, під час руху виїхав на смугу руху зустрічного напрямку, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Volkswagen Passat» державний номерний знак НОМЕР_2 , що спричинило пошкодження транспортних засобів з матеріальними збитками, чим порушив п. 2.3 (б), 11.4 ПДР України (ас. 1).

З урахуванням положень ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії»(«Karelin v. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Однак, під час розгляду справи суд першої інстанції вийшов за межі протоколу про адміністративне правопорушення, та визнав ОСОБА_2 у порушенні п. 14. 6 Правил дорожнього руху України, в частині якого протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 не складався.

За таких обставин постанова суду підлягає до скасування, і в цій частині апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Що стосується інших доводів апеляційної скарги, апеляційний суд враховує таке.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу та пояснив, що на його ділянці дороги перешкоди не було. Проїзна частина являє собою по одній смузі руху в обох напрямках, та перед перехрестям мала переривчасту лінію, на яку можливо було виїжджати. Також, в тому напрямку, в якому рухався він ( ОСОБА_2 ), за 90-100 метрів до перехрестя була переривчаста лінія, де він, об`їжджаючи транспорт, який стояв на його смузі руху, перестроївся на зустрічну смугу руху, яка була вільною, суцільну лінію він ( ОСОБА_2 ) не перетинав, рухався відповідно до ПДР України. Він ( ОСОБА_2 ) не бачив автомобіль під керуванням ОСОБА_1 . На його думку, ОСОБА_1 порушив ПДР України, оскільки зупинився на перехресті при необхідності повороту ліворуч і не впевнився, що ліворуч автомобілів немає, але зліва були транспортні засоби. Він (Губський) рухався по головній дорозі, а тому ОСОБА_1 повинен був його пропустити, не зважаючи на те, що він рухався по зустрічній смузі руху. З боку руху автомобіля під керуванням ОСОБА_1 наявний знак 2.1 «Дати дорогу», однак, ОСОБА_1 не дотримався вимог цього знаку.

Під час апеляційного розгляду захисник Поліщук Л.І. зазначила, що зі схеми пригоди вбачається, що дорога в обох напрямках має по 1 смузі руху. ОСОБА_2 п. 11.4 ПДР України не міг порушити, оскільки він регламентує інші вимоги до водіїв. Також протокол, схема ДТП не відповідають положенням законодавства, а відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок збирання доказів покладається на орган, який склав протокол. Суд не врахував всі фактичні обставини пригоди, у зв`язку з чим дійшов необґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні ДТП. ОСОБА_2 суцільну лінію не перетинав, а тільки намагався їхати правіше, щоб уникнути ДТП. Натомість, ОСОБА_1 мав змогу виїхати і повернути ліворуч, та повинен був виконати п. 16.11 ПДР України. Рухаючись по другорядні дорозі, він зобов`язаний був впевнитися в безпечності здійснюваного маневру. На її думку, ОСОБА_1 порушив п. 10.1 ПДР України, не переконався в безпеці свого маневру. Суд не звернув уваги на пошкодження транспортних засобів внаслідок ДТП, не дослідив належним чином матеріали справи, що саме ОСОБА_1 порушив ПДР України, які й потягли за собою настання ДТП. Для запобігання настання ДТП ОСОБА_2 взяв максимально вліво, застосовував екстрене гальмування, однак, слідова інформація відсутня, оскільки в автомобілі ОСОБА_2 система ABC.

В апеляційному суді потерпілий ОСОБА_1 пояснив, що рухався на автомобілі «VolkswagenPassat» згідно з ПДР України. При виїзді на головну дорогу, він подивився праворуч, там стояла колона транспорту, оскільки трохи далі, за пішохідним переходом залізничний переїзд. Він проїхав вказану смугу руху, зупинився, трохи виїхавши на зустрічну смугу рух, подивився ліворуч. З лівого боку також стояв транспорт. Він ніяк не очікував, що на тій смузі руху, куди він збирався рухатися, може здійснювати рух транспорт в протилежному напрямку. Автомобіль під керуванням ОСОБА_2 він не бачив і не знав, що автомобіль під керуванням останнього виїде на зустрічну смугу рух. На думку ОСОБА_1 , ОСОБА_2 мав можливість уникнути зіткнення шляхом застосування екстреного гальмування. Він ( ОСОБА_1 ) не виїхав в поворот.

Представник потерпілого Белан В.І. апеляційному суду пояснив, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні ДТП, показання ОСОБА_2 , які останнім надані в суді першої інстанції, відрізняються від первинних показань. Вважає, що суд не вийшов за межі протоколу, а тільки виходив з наявних даних у справі, оскільки причинно-наслідковий зв`язок настання ДТП перебуває саме з діями водія ОСОБА_2 Транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 не був перешкодою для руху транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_2 . Саме внаслідок порушення ОСОБА_2 ПДР, в т.ч. й обгін транспортних засобів на перехресті без можливості повернення на свою смугу руху, призвели до зіткнення транспортних засобів.

В матеріалах справи наявна схема ДТП, яка не відповідає вимогам Розділу VШ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 7 листопада 2015 року за № 1395.

Так, відповідно до Розділу VШ вказаної Інструкції, на схемі місця ДТП графічно зображуються та фіксуються такі об`єкти:

1) ділянка дороги, на якій сталась ДТП;

2) сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів та слідів;

3) транспортні засоби, причетні до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїжджої частини та сталих орієнтирів;

4) сліди гальмового шляху коліс транспортних засобів: їх розміщення відносно елементів проїжджої частини; довжина від їх початку до кожного колеса транспортного засобу із зображенням місць розривів; довжина слідів на ділянках з різним покриттям;

5) інші сліди та предмети, що стосуються пригоди: розміщення частин та об`єктів (уламки кузова, частинки фарби, уламки скла, осипання ґрунту, сліди рідини), що відокремилися від транспортного засобу, відносно елементів проїжджої частини, транспортних засобів; площа розсіювання уламків скла, осипання ґрунту;

6) координати місця зіткнення, наїзду відносно сталих орієнтирів;

7) ширина проїжджої частини разом з роздільними смугами;

8) ширина тротуарів, узбіччя;

9) розміри ділянок з різним станом дорожнього покриття;

10) розміри та розміщення дефектів дорожнього покриття;

11) розташування дорожньої розмітки;

12) розташування світлофорів, дорожніх знаків та інших засобів технічного регулювання дорожнього руху;

13) розташування шлагбаума, засобів сигналізації, дорожніх знаків на підході до залізничного переїзду.

В обов`язковому порядку на схемі місця ДТП заповнюється таблиця дорожніх умов та зазначаються назви об`єктів, зображених на схемі.

Однак, схема ДТП не містить координати місця зіткнення відносно сталих орієнтирів. Також, з урахуванням пояснень ОСОБА_1 про наявність попереду в напрямку руху автомобіля під керуванням ОСОБА_2 залізничного переїзду, в схемі вказані обставини не відображені.

Окрім того, з долученого під час апеляційного розгляду відеозапису вбачається, що на схемі ДТП не правильно відображена переривчаста смуга відносно перехрестя, а також не зазначено, яка саме наявна лінія розмітки 1.6 чи. 1.7, оскільки вказані обставини також мають значення для учасників дорожнього руху.

Більш того, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, зазначено, що ОСОБА_2 порушено п. 11.4 ПДР України, відповідно до якого на дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги.

Разом з тим, відповідно до схеми ДТП, проїзна частина, де відбулося зіткнення транспортних засобів, має по одній смузі руху в кожному напрямку.

З метою перевірки доводів апеляційної скарги та пояснень учасників пригоди в суд апеляційної інстанції неодноразово викликались працівники поліції, які складали протокол про адмінправопорушення та схему ДТП, проте, вказані особи до суду не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, що позбавило можливості суд апеляційної інстанції усунуті встановлені невідповідності.

Окрім того, під час апеляційного розгляду встановлено, що суть адміністративного правопорушення, викладеного у протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 , не відповідає нормативному акту, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, що в свою чергу свідчить про те, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Інші обставини вказаної дорожньо-транспортної пригоди в судовому засіданні встановити чи спростувати не виявилося можливим, що свідчить про те, що під час оформлення матеріалів справи працівниками поліції не були належним чином перевірені та встановлені обставини та наслідки ДТП, в т.ч. й не перевірені пояснення водіїв - учасників ДТП.

Приймаючи рішення щодо винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, судом першої інстанції не враховані вищезазначені обставини, натомість, вони є істотними для встановлення обставин ДТП, а також відповідальності учасників ДТП.

Оскільки встановлення обставин дорожньо-транспортної пригоди є необхідним для прийняття правильного рішення у справі, що позбавлений можливості здійснити суд апеляційної інстанції в силу обмеження виконання ним певних процесуальних дій згідно КУпАП, слід прийти дійти висновку про необхідність направлення матеріалів для додаткової перевірки до Управління патрульної поліції в м. Києві, а тому постанова судді місцевого суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про направлення матеріалів справи для проведення додаткової перевірки.

Під час додаткової перевірки на виконання вимог ст. 245 КУпАП необхідно всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, зокрема: встановити обставини дорожньо-транспортної пригоди з установленням її механізму за участю обох учасників ДТП, визначити осіб, які припустилися порушень Правил дорожнього руху України, внаслідок чого сталася дана пригода, в чому полягають вказані порушення, провести інші передбачені законом дії для встановлення обставин, за яких відбулася дорожньо-транспортна пригода, у тому числі, в разі необхідності, провести експертні дослідження на підтвердження чи спростування доводів усіх учасників пригоди і їх пояснень зі складанням під час перевірки відповідних процесуальних документів, після чого, за наявності до того підстав, направити матеріали на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 9 квітня 2019 року, якою ОСОБА_2 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та підданий адміністративному стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн., - скасувати.

Матеріали справи про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП направити до Управління патрульної поліції у м. Києві для додаткової перевірки.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду М.А. Васильєва