КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/1061/2019 Суддя у першій інстанції: НовикВ.П.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у апеляційній інстанції: Фрич Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Фрич Т.В., за участю, особи яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, його захисника адвоката Навродського О.В., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Навродського О.В. в інтересах ОСОБА_3 на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 23 січня 2019 року щодо

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,-

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 23 січня 2019 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу, у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян на користь держави, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням адвокат Навродський О.В., який діє в інтересах ОСОБА_3, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Святошинського районного суду м. Києва від 23 січня 2019 року та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 147 КУпАП.

Мотивуючи доводи апеляційної скарги апелянт зазначає, що при винесенні даної постанови суд неповно з'ясував обставини справи, не допитав свідків, не виконав всі дії, для встановлення істини у справі, не проаналізував докази, не надав їм належну оцінку й постановив не законне та не обґрунтоване рішення.

Також апелянт зазначає, що на відео з нагрудної камери поліцейського вбачається, що було запрошено два свідка, одна особа чоловічої статті, а друга жіночої статті, а в протоколі зазначено дві особи чоловічої статті.

Крім того апелянт вказує, що відсутній такий технічний прилад як Драгер в переліку спеціальних технічних засобів, які дозволені в Україні, поліцейські не забезпечили доставку ОСОБА_3 до найближчого закладу охорони здоров'я, та не відсторонили його від подальшого керування, сам огляд проведений з порушенням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_3 та його захисника Навродського О.В., які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи на обґрунтування апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 294 КУпАПапеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП Україниніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

Вказаних вимог суд першої інстанції дотримався.

Згідно оскаржуваної постанови, ОСОБА_3 29.10.2018 о 09 год. 20 хв. керував автомобілем «ЗАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1 на 19 км а/д М-06 в м. Києві з ознаками алкогольного сп'яніння: нестійка хода, почервоніння обличчя, різкий запах алкоголю з порожнини роту, йому було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння. Однак ОСОБА_3 від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився, в присутності двох свідків.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейськогопройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення накладається на особу у разі керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, положеннями статті 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об'єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ж з пунктом 1 розділу ІІ Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Відповідно до п. 7 розділу І цієї ж Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатом огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Отже, відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, алкогольногосп'яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, або відмова водія транспортного засобу від проходження огляду в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП, є підставою притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Перевіривши доводи апелянта, вважаю, що судом першої інстанції з урахуванням вказаних вище вимог закону з'ясовані обставини, що свідчать про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується дослідженими у судовому засіданні та викладеними у постанові доказами, що узгоджуються між собою, яким суддя дав належний аналіз та оцінив їх у сукупності.

Матеріали адміністративної справи щодо ОСОБА_3 містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку суду щодо доведеності вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові в проходженні огляду на стан алкогольногосп'яніння, у встановленому законом порядку.

Зокрема, крім протоколу про адміністративне правопорушення, який було складено щодо ОСОБА_3, за ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: нестійка хода, почервоніння обличчя, різкий запах алкоголю з порожнини роту, той факт, що останній керував автомобілем «ЗАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1 на 19 км а/д М-06 в м. Києві та відмовився від проходженняогляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку, підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, відеозаписом з камер поліцейських, з якого убачається, що ОСОБА_3 добровільно та без будь-якого тиску на нього зі сторони поліцейських, відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння, в установленому законом порядку.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАПпередбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Наявні у справі докази об'єктивно узгоджуються між собою, їх правильно покладено в обґрунтування висновків суду та обґрунтовано визнано ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, в справі міститься направлення ОСОБА_3 на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 29.10.2018, де зазначено, що ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду як на приладі "Драгер", так і у медичному закладі. Також міститься розписка ОСОБА_7 про доставку транспортного засобу за місцем його зберігання, що підтверджує відсторонення ОСОБА_3 від керування транспортним засобом, тому доводи в цій частині апеляційної скарги є безпідставними.

Дані докази узгоджуються між собою, є логічними, послідовними, а тому суддя визнав їх належними, допустимими, достатніми та вірно поклав в основу даної постанови.

Твердження ОСОБА_3 про те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп'яніння не знайшло свого підтвердження в ході розгляду даної справи, натомість повністю спростовуються відеозаписом даної події, що також знайшло своє підтвердження під час апеляційного розгляду, тому доводи апеляційної скарги в цій частині вважаю безпідставними.

Посилання ОСОБА_3 на те, що поліцейські не повідомили, чи відноситься прилад "Драгер" до спеціальних технічних засобів, дозволених до використання МОЗ та МВС, суд першої інстанції відхилив, оскільки дані посилання повністю спростовуються вищезазначеними доказами та сприймає як намагання особи таким чином уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, з таким висновком погоджується суд апеляційної інстанції.

Також суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції, що письмові пояснення свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, завірені нотаріально та надані захисником у судовому засіданні в суді першої інстанції про те, що ОСОБА_3 не керував транспортним засобом, автомобіль стояв на узбіччі, двигун не заводився, а також те, що ОСОБА_3 відмовлявся пройти огляд лише за допомогою приладу "Драгер", оскільки йому не довіряє, а поліцейські не пропонували йому пройти огляд в медичному закладі, повністю спростовуються відеозаписом даної події, згідно якого події розвивалися зовсім іншим чином, а також, крім свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_6, інших осіб при відмові ОСОБА_3 від проходження огляду на стан сп'яніння не було.

Також суддею першої інстанції відмовлено у задоволенні клопотання сторони захисту про направлення даного адміністративного матеріалу за підсудністю до Києво-Святошинського районного суду Київської області. Та встановлено, що дана справа підсудна Святошинському районному суду м. Києва, оскільки згідно протоколу, місце вчинення даного адміністративного правопорушення - Святошинський район м. Києва. Також відмовлено в задоволенні клопотання про направлення даної справи про адміністративне правопорушення на дооформлення, оскільки протокол складено уповноваженими особами та відповідно до вимог КУпАП.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази та всі встановлені обставини, що мають значення для вирішення справи, суд першої інстанції прийшов до висновку, що ОСОБА_3 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху та його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані вірно.

Отже, враховуючи доведеність матеріалами справи вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу, враховуючи умови та характер вчиненого адміністративного правопорушення, яке є умисним, грубим і суспільно небезпечним, особу правопорушника, суддя першої інстанції вважав за необхідне ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами в межах ч. 1 ст. 130 КУпАП, з чим також погоджується суд апеляційної інстанції.

Суддею першої інстанції, як вбачається з оскаржуваної постанови з'ясовано обставини справи, проаналізовано пояснення свідків, які були очевидцями події, та пояснення свідків сторони захисту, докази, що містяться в справі, тобто виконано всі дії, для встановлення істини у справі, дано належну оцінку й постановлено законне та обґрунтоване рішення, що в свою чергу спростовує доводи апеляційної скарги в цій частині.

Щодо не доставки поліцейським на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп'яніння, що на думку апелянта свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія в заклад охорони здоров'я для проходження огляду на стан сп'яніння, слід зазначити наступне.

Відповідно до матеріалів справи ОСОБА_3, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу, в присутності двох свідків, на що поліцейськими з дотриманням вимог Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо останнього, оформлено та долучено направлення до закладу охорони здоров'я, де зазначено, що ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду у медичному закладі, тому підстави, для доставки ОСОБА_3 до медичного закладу в поліцейських були відсутні.

Стосовно твердження, що на відео з нагрудної камери поліцейського вбачається, що було запрошено два свідка, одна особа чоловічої статті, а друга жіночої статті, а в протоколі дві особи чоловічої статті, вони є слушними, про те, відсутність на відео іншого свідка чоловічої статті, ще не підтверджує того факту, що його не було на місці події і він не був присутній під час даної процедури.

Посилання в апеляційній скарзі на ті обставини, що такий тестер як Драгер не передбачений законодавством, оскільки не входить до Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 01.03.2010 №33, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.03.2010 за №262/17557, також не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України 09.11.2015 №1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за №1413/27858, що прийнята відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», а саме пунктами 1, 3 та 5 передбачено, що поліцейський проводить огляд на стан сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, які надаються лише на вимогу особи.

Разом з тим, ОСОБА_3 будь-якої заяви щодо того, що він бажає ознайомитись із відповідною документацію на прилад «Драгер» - не робив. Клопотання щодо витребування відповідних документів на вимірювальну техніку до суду не надходили. Отже, доводи щодо неналежного засобу вимірювальної техніки не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду.

Посилання апелянта на те, що співробітником патрульної поліції, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення порушено ряд вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є безпідставними та спростовуються наявністю необхідних, належно оформлених і приєднаних до справи матеріалів, які складені у відповідності з вимогами діючих нормативних документів, та підтверджують порушення апелянтом саме вимог п. 2.5 ПДР.

Стосовно доводів апелянта про те, що судом першої інстанції не були допитані свідків, слід зазначити наступне. Відповідно до норм статтей 272, 278-279 КУпАП не передбачено обов'язкової участі свідків при розгляді справ про адміністративні правопорушення, а відтак доводи апеляційної скарги щодо не виклику свідків в судове засідання є не обґрунтованими.

На підставі викладеного, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що судом першої інстанції було в повному обсязі досліджено надані матеріали та прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Будь-яких інших переконливих доводів, які були би підставою для скасування постанови Святошинського районного суду м. Києва від 23 січня 2019 року, апелянтами не наведено та судом апеляційної інстанції не встановлено.

Враховуючи викладене, не вбачаючи підстав для скасування чи зміни постанови суду, вважаю за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Святошинського районного суду м. Києва від 23 січня 2019 року - без зміни.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП України, суддя,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу адвоката НавродськогоО.В. в інтересах ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 23 січня 2019 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду Т.В. Фрич