ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/853/19
Провадження № 3/362/442/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.06.19 року суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Лебідь-Гавенко Г.М., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від батальйону патрульної поліції у місті Біла Церква управління патрульної поліції у Київській області про притягнення до адміністративної відповідальностіза ст. 124 КпАП України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , непрацюючого,

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №291707 від 02.02.2019 року, 02 лютого 2019 року о 14 год. 30 хв. на а/д Київ-Одеса М-05 26 км. смт. Глеваха водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «BMW 316», державний номерний знак НОМЕР_1 під час зміни напрямку руху та перестроювання не переконався, що це буде безпечним, не надав дорогу транспортному засобу «DaciaLogan 9OL», державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався по тій смузі, на яку перестроювався, внаслідок чого трапилось їх зіткнення, що призвело при ДТП до механічних пошкоджень та матеріальних збитків транспортних засобів.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.10.1, 10.3 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП, а саме: порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вказаному правопорушенні не визнав, зазначивши, що він виїжджав з вул. Вокзальна та рухався з розвороту на вул. Ботанічна, увімкнув поворот і не виїхав з полоси для розгону і раптом відчув як його вдарила машина в бампер. На його думку іншого водія ОСОБА_2 занесло, оскільки була ожеледиця.

В судовому засіданні інший учасник ДТП - ОСОБА_2 та його захисник зазначили, що саме з вини ОСОБА_1 сталася ДТП, оскільки він їхав у своєму напрямку руху по другій, середній, полосі, із дозволеною швидкістю руху близько 60 км/год та дотримуючись безпечної дистанції та інтервалу щодо інших учасників дорожнього руху (транспортних засобів). При цьому, ПДР він не порушував, не змінював напрямку руху та не виконував жодних маневрів, які б могли призвести до виникнення ДТП. В цей час він побачив, як різко, із крайньої правої полоси, яка обмежена суцільною розділовою смугою дорожньої розмітки, включивши лівий поворот, почав виїжджати автомобіль «BMW 316», д.н.з. НОМЕР_1 .Вказаний маневр водія з порушенням правил дорожнього руху був несподіваний для нього, а відповідно, він почав вживати заходи по уникненню зіткнення, зменшуючи швидкість руху свого транспортного засобу. Уникнути зіткнення із вказаним транспортним засобом йому не вдалося, бо позаду нього та зліва теж рухались інші транспортні засоби. На його переконання, у виникненні ДТП винний водій транспортного засобу «BMW 316», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 , який знаходячись у крайній правій полосі (призначеній у тому числі й для зупинки, розгону та виїзду на основну частину магістралі та здійснення розвороту транспортних засобів), знаходячись за суцільною розділовою смугою дорожньої розмітки, замість того, щоб пропустити транспортні засоби, які рухаються по основній частині дороги у другій та третій полосах руху, доїхати до кінця суцільної смуги визначеною дорожньою розміткою до дільниці дороги, де згідно дорожньої розмітки дозволено перестроювання транспортного засобу у лівий ряд (відповідно до вимог ПДР), не врахувавши дорожньої обстановки та безпечності здійснення свого маневру для іншихучасників дорожнього руху, без будь-якого попередження та пропуску транспортних засобів, що рухались по основній частині магістралі у своєму напрямку, включивши лівий поворот, несподівано та різко розпочав маневр по зміні смуги свого руху, перетинаючи суцільну розділову смугу дорожньої розмітки з метою виїзду на основну частину автомагістралі.

При цьому, саме водій « НОМЕР_3 », д.н.з. НОМЕР_1 , був не уважний, не розрахував дорожньої обстановки та безпечної дистанції й бокового інтервалу руху, замість того, щоб пропустити автомобілі, що рухаються, перетнув суцільну розділову смугу дорожньої розмітки, внаслідок чого його транспортний засіб отримав механічні пошкодження переднього бамперу зправа, а його автомобіль пошкодження заднього бамперу зліва.

Суд, проаналізувавши в системному зв`язку доводи ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

Відповідно до протоколуповторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.04.2019 року справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 передано на розгляд судді Лебідь-Гавенко Г.М. у зв`язку з відстороненням від посади судді ОСОБА_3 (а.с.9-10).

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Так, ст. 124 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до загальних положень ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. N 1306, правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до п. 10.1 ПДР України, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Згідно п. 10.3 ПДР Україниу разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися. За одночасного перестроювання транспортних засобів, що рухаються в одному напрямку, водій, який знаходиться ліворуч, повинен дати дорогу транспортному засобу, що знаходиться праворуч. На перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч, крім перехресть, де організовано круговий рух.

У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, як вбачається з матеріалів адміністративної справи, вина особи, що притягається до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП повністю доведена, у розумінні ст. 251 КУпАП, належними та допустими доказами, а саме:- протоколом про адміністративне правопорушення серіїБД №291707 від 02.02.2019 року, який складений у максимальній відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП та містить необхідні у ньому відомості, зокрема щодо дати, часу, місця та способу вчинення самого адміністративного правопорушення, яке призвело до порушення ПДР України (а.с. 1); - схемою місця ДТП, яка сталася 02 лютого 2019 року о 14 год. 30 хв. на а/д М-05 Київ-Одеса 26 км в сторону м. Києва (а.с. 2);- поясненнями іншого учасника ОСОБА_4 (а.с. 4).

Також, виходячи з того, що протокол про адміністративне правопорушення, який складений у максимальній відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП, та схема дорожньо-транспортної пригоди згідно положення Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (затверджено Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 р. за № 1408/27853), надалі - Інструкції), суд вважає дані докази належними та допустимими, у розумінні ст. 251 КУпАП.

Особою, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 будь-яких доказів у розумінні ст. 251 КУпАП, які б підтверджували його позицію про те, що він керував транспортним засобом у відповідності до вимог ПДР України, як-то пояснення свідків, висновки експерта, речові доказами, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, тощо надано не було, у зв`язку з чим суд, вважає висловлені ним у судовому засіданні показання сумнівними, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnited Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), які спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а такожстатті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", є частиною національного законодавства, зазначив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене тахарактер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, суд, у відповідності до положень ст. 251 та ст. 252 КУпАП, вважає, що у діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення передбачений ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ст. 38 КУпАП за скоєне адміністративне правопорушення стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня його вчинення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення. При цьому, у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через місяць з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Згідно п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, розпочате підлягає закриттю при закінченні на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Оскільки на момент розгляду справи закінчився строк, передбачений ст. 38 КУпАП, то суддя дійшов висновку про закриття провадження у справі.

Згідно ч. 2 ст. 284 КУпАП, постанова про закриття виноситься при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 38, 124, 221, 247, 251, 252, 280, 283, 284 КпАП України, суддя,

п о с т а н о в и в:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КпАП України.

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КпАП України,закрити, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

Постанову може бути оскаржено особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко