Справа № 740/1938/19 Головуючий у 1 інстанції Олійник В. П.
Провадження № 33/4823/300/19
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2019 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд - суддя Антипець В. М.,

з участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

Розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 04 липня 2019 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець і житель АДРЕСА_1 , з повною базовою освітою, неодружений, який має на утриманні одну неповнолітню дитину,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384 грн 20 копійок.

Як установив суд, 15 квітня 2019 року о 13 год. 25 хв. по вул. Толстого в м. Ніжин ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ВАЗ 2101», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, незв`язна мова, почервоніння обличчя, нечітка хода. На порушення вимог п. 2.5 ПДР у присутності свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відмовився від продуву приладу Alkotest та проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить допитати свідка ОСОБА_4 , постанову суду скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, мотивуючи тим, що висновки, викладені у судовому рішенні, не відповідають дійсності, а постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказує на те, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушеннями вимог ст. 256 КУпАП, на які суд першої інстанції і не звернув уваги. Зокрема, суд не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення та збирати докази на підтримання версії працівників поліції.

Він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, оскільки не довіряє приладам поліцейських. При цьому, зателефонував захиснику, який сказав про те, що необхідно пройти огляд на стан сп`яніння в умовах закладу охорони здоров`я і поки він буде їхати (хвилин 20) працівники поліції можуть зайнятись складанням направлення водія на медичний огляд. Однак, поліцейські відмовили йому, спинили двох чоловіків та запропонували їм поставити свої підписи у протоколі.

На порушення вимог Закону, суд надав працівнику поліції статус свідка, не звернув уваги на відсутність у матеріалах справи направлення водія на огляд до медичного закладу, штучно створив журнал судового засідання, що не передбачено КУпАП, виключно з метою легалізувати показання працівника поліції.

Апелянт вказує на те, що відеозапис, наявний у матеріалах справи, не може бути визнаний доказом у справі, оскільки його походження не відоме, а доказом у справі можуть бути лише відеозаписи, що зафіксовані на сертифіковані прилади. При цьому, протокол про адміністративне правопорушення не містить даних про те, що до нього додаються якісь докази, а тому невідомо звідки суддя міг дізнатись про існування такого відеозапису.

Під час апеляційного перегляду ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, вказав, що він взагалі не їхав, працівники поліції під`їхали та стали пред`являти претензії з приводу неправильного паркування. Він не відмовлявся пройти обстеження в медичному закладі, проте його слухати не бажали та склали протокол. Він до цього часу не знає, де знаходиться його автомобіль, на який у нього не було документів, а також посвідчення водія та страхового полісу. Автомобіль він придбав без зняття з реєстрації попереднім власником.

Свідок ОСОБА_4 суд показав, що він збирався купити у ОСОБА_1 автомобіль, а тому останній виїхав на ньому з території бази, де працює далекобійником. Тільки вони зупинилися у провулку, під`їхали поліцейські та стали пропонувати пройти обстеження на стан алкогольного сп`яніння, від якого ОСОБА_1 відмовився так як не довіряв тесту.

Заслухавши особу, яка притягнута до адміністративної відповідальності, свідка, вивчивши матеріали справи, переглянувши диск з відеозаписом та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 суд в повній мірі дотримався вимог ст. 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

Пункт 2.5 Правил дорожнього руху зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Невиконання названого пункту Правил, у даному випадку, утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 15 квітня 2019 року в м. Ніжин по вул. Льва Толстого, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2101, державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, незв`язна мова, почервоніння обличчя, нечітка хода. Проходити обстеження на місці зупинки приладом Alkotest та в лікарні відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , в яких вони зазначають про те, що в їх присутності водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у лікарні (а.с. 6, 7).

Аналогічні пояснення були надані свідком ОСОБА_2 під час допиту в суді першої інстанції (а.с.31).

Причиною зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 стало те, що останній керував автомобілем, у якому був відсутній передній бампер. На вимогу працівника поліції водій не зупинився та почав тікати. Здійснити зупинку транспортного засобу вдалося лише завдяки проблисковим маячкам. За кермом автомобіля перебував водій ОСОБА_1 , який не мав при собі посвідчення водія та був відсторонений від керування транспортним засобом (а.с.30-31).

З відеозапису убачається, що в присутності двох свідків водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Більш того, з відеозапису убачається, що водій намагався домовитись із працівниками поліції, пропонуючи останнім хабар у розмірі від 200 до 500 гривень, пояснюючи це тим, що йому треба наступного дня їхати в рейс. Коли поліцейські відмовились, то ОСОБА_1 і свідок ОСОБА_5 стали нецензурно висловлюватись.

Посилання в апеляційній скарзі на невідповідність обставин вчиненого правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення та у мотивувальній частині постанови суду, є безпідставними.

Зміст обставин вчинення правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення повністю співпадає з обставинами встановленими судом.

Сам протокол, складений уповноваженою на те особою та відповідає вимогам ст. 256 КУпАП. Зокрема, у ньому зазначено час та місце вчинення правопорушення, і це дійсно є вулиця Толстого в м. Ніжині без зазначення номеру будинку, оскільки автомобіль під керуванням ОСОБА_1 переслідувався працівниками поліції, сам транспортний засіб знаходився у статичній дії - тобто рухався, отже не можливо вказати номери будинків повз які він проїжджав.

У той же час, у протоколі зазначено місце зупинки транспортного засобу та складання протоколу про адміністративне правопорушення, це вул. Льва Толстого, 11.

Особисті дані водія були встановлені згідно бази даних АРМОР, через те, що останній не мав при собі документів, що законом не заборонено.

Аргументи апеляційної скарги, що суд проявив ініціативу та збирав докази на підтвердження його винуватості, не відповідають дійсності. По даній категорії справ не приймає участі прокурор, а працівники поліції не наділені процесуальними повноваження самостійно відстоювати правильність складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Крім того, згідно положень ст. 245 КУпАП, суд зобов`язаний своєчасно, всебічно повно та об`єктивно з`ясовувати обставини кожної справи, що суд і зробив, звернувшись до органу, який склав протокол з проханням вручити судовий виклик та забезпечити явку правопорушника у судове засідання, оскільки ОСОБА_1 судові повістки за адресом проживання не отримував і вони повертались суду не врученими.

Не зважаючи на прийняті судом заходи та наявність ряду клопотань від ОСОБА_1 , він жодного разу у судове засідання не прибув, добиваючись повернення протоколу про адміністративне правопорушення на до оформлення.

Відсутність у матеріалах справи направлення на медичний огляд водія ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, не свідчить про відсутність в діях водія складу правопорушення. Таке направлення передбачено виключно для працівника медичної установи, куди направляється водій. У даному випадку ОСОБА_1 відмовився від огляду, а тому складати направлення, щоб воно не було реалізоване, немає потреби.

Отже, пояснення свідків, дані протоколу про адміністративне правопорушення та дані зафіксовані на відеозаписах у своїй сукупності беззаперечно підтверджують той факт, що ОСОБА_1 , як водій транспортного засобу, що мав механічні пошкодження, на пропозицію працівників поліції відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, як на місці зупинки автомобіля, так і в лікарні.

Вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху є обов`язком, а не правом водія.

Зазначаючи в апеляційній скарзі про те, що перебував у тверезому стані, водій ОСОБА_1 після оформлення адміністративних матеріалів, будучи не згодним з діями працівників поліції, самостійно медичний огляд не пройшов та медичного висновку про тверезий стан, не надав.

Посилання апелянта на лист заступника начальника Управління поліції м. Києва, що суд може приймати до уваги тільки відеозаписи, що зроблені на сертифіковані відео носії, до даної справи немає жодного значення. Листи не замінюють законів і названий лист не містить посилання на жоден технічний носій, який сертифікований та повинен використовуватися при здійсненні відеозапису.

Поліцейські оснащені нагрудною відеокамерою, про що обізнаний не тільки суд, а й пересічні громадяни, а тому цілком обґрунтованим було питання суду до свідка ОСОБА_6 про те, чи наявний у нього відеозапис подій оформлення матеріалів щодо ОСОБА_1 .

При цьому, суд приймає до уваги надані докази та оцінює їх сукупності з іншими матеріалами справи, надає їм правову оцінку, про що детально викладає у судовому рішенні.

ОСОБА_1 не був позбавлений права надати свої докази на противагу тим, що здобули та надали працівники поліції, але свідомо зловживав наданими йому процесуальними правами, не отримував повістки, не з`являвся на виклики.

По даній справі відеозапис, наданий працівником поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення та безпосередньо спостерігав перебіг подій, є належним та допустимим доказом.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що працівник поліції не може бути свідком і суд необґрунтовано надав йому такий статус, прямо суперечить вимогам законодавства про адміністративні правопорушення.

Відповідно до положень ст. 272 КУпАП, як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по дані справі.

Так, працівник поліції може бути допитаний в якості свідка з приводу подій очевидцем яких був та надати пояснення щодо складених ним матеріалів.

Ведення протоколу судового засідання не передбачено Кодексом України про адміністративні правопорушення, проте місцеві суди за рекомендацією двадцятирічної давності суду вищої інстанції ведуть такі протоколи для полегшення апеляційного розгляду справ, оскільки в область набагато складніше викликати та допитати потерпілих, свідків, які повинні подолати значну відстань до суду апеляційної інстанції та витрати кошти на проїзд.

Протокол судового засідання, на відміну від постанови суду, містить більш детальні показання, які дозволяють судити про їх достовірність чи неправдивість і це не є порушенням чи примхою якогось одного певного судді, а усталеною судовою практикою.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року, у справі «Смірнов проти України» зазначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

ОСОБА_1 протягом усього провадження по справі недобросовісно користувався належними йому процесуальними правами, ухилявся від явки до суду, намагається звинуватити працівників поліції в неправомірних діях, тоді як на відео добре видно, що він за усіма зовнішніми ознаками та розмовою, як водій транспортного засобу перебував у стані алкогольного сп`яніння, працівники поліції не могли його стан перевірити під час руху автомобіля, а тому зробили це після зупинки і ОСОБА_1 чітко відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в місці зупинки автомобіля та від поїздки в лікарню.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 245, 280, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 04 липня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, без змін.

Постанова є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Антипець