Справа № 585/4122/19
Номер провадження 3/585/901/19
П О С ТА Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2019 року м.Ромни

Суддя Роменського міськрайонного суду Сумської області Євлах О.О., розглянувши матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ,

який народився ІНФОРМАЦІЯ_1

в с. В.Бубни Роменського району Сумської області,

громадянина України,

працюючому столяром міжрегіональної станції ШР ДСНС України,

проживає та зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 ;

ідентифікаційний номер НОМЕР_1

за ч. 1 ст. 184 КУпАП,

встановила:

29.10.2019 року на розгляд суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що ОСОБА_1 не виконує батьківських обов`язків по відношенню до свого малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який 21.10.2019 р. пішов з гуртожитку , поїхав у м.Київ, займався бродяжництвом та 22.10.2019 року був затриманий працівниками поліції в смт.Гребінка, Полтавської області.

ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про розгляд справи був повідомлений. В протоколі зазначив, що просить справу розглядати за його відсутності та визнає, що не догледів сина.

З пояснень ОСОБА_2 , доданих до протоколу, вбачається, що він дійсно 21.10.2019 р. близько 20 год.30 хв. покинув гуртожиток та пішов у місто у власних справах. Потім вирішив поїхати в м.Київ погуляти. Сів на електричку, доїхав до станції Ромодан, потім пересів у іншу електричку та доїхав до станції Гребінка, а звідти пересів на електричку до м.Київ. Приїхавши в Київ, вирішив повертатися назад. В смт. Гребінка згадав, що вчинив крадіжку у м.Ромни, вирішив не повертатись. Згодом приїхав його батько та привів його до працівників поліції (а.с.3)

З пояснень ОСОБА_1 , доданих до протоколу, вбачається, що його син, - ОСОБА_2 навчається на 2-му курсі Роменського коледжу СНАУ та мешкає у гуртожитку коледжу. 21.10.2019 року протягом дня його син був на заняттях, а після, у гуртожитку. Близько 22 годину зателефонував заступник директора коледжу та повідомив, що ОСОБА_2 самовільно пішов з гуртожитку та назад не повернувся. Він декілька разів телефонував йому на мобільний, але телефон був вимкнутий. Намагався віднайти його на вулицях м.Ромни, але марно. Тоді повідомив поліцію про зникнення сина. Зникнення пов`язує із тим, що він сварив його за вчинену ним крадіжку в магазині «Аврора» м.Ромни. Раніше після сварок ОСОБА_3 сходив з дому, але повертався (а.с.4).

Як вбачається із характеристики з Роменського коледжу СНАУ, ОСОБА_2 навчається у коледжі. Характеризується як безвідповідальний студент, може піддаватись чужому негативному впливу, схильний до протиправної поведінки (а.с.9).

Для складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, необхідно довести наявність об`єктивної сторони, тобто ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Чинне законодавство України не містить визначення понять «бродяги» та «бродяжництво» .

Згідно з «Академічним тлумачним словником української мови» (Словник української мови: в 11 томах. Том 1 , 1971. С. 237-238) бродяжництво це стан, спосіб життя бродяги бездомної людини, що не має постійного місця проживання, сталого заняття, роботи

Поняття «бродяги» (vagrants) широко використовується в практиці Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV від 23.02.2006 р. застосовується судами при розгляді справ як джерело права (ст. 17). У рішенні по справі De Wilde, Ooms and АДРЕСА_2 v Belgium A 12 (1971) Європейський Суд висловив свою думку стосовно терміну «бродяги». В цій справі зазначається Європейський Суд стоїть на тій позиції, що бродяга це особа, яка не має постійного місця проживання, засобів існування і занять або професії. При чому, тільки наявність всі трьох вищеперерахованих ознак одночасно дозволяє відносити особу до такої категорії.

Доказів, які б свідчили про відсутність постійного місця проживання, засобів існування та занять у неповнолітнього ОСОБА_2 , до матеріалів справи не долучено. Сам факт виїзду без дозволу батьків з місця проживання до м АДРЕСА_3 Києва не свідчить про зайняття бродяжництвом останнім, а також не може свідчити про відсутність належного виховання з боку батьків у тій мірі, яка б могла стати підставою для адміністративної відповідальності.

Крім того, ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , а відтак станом на 21.10.2019 року йому виповнилось шістнадцять років.

Відповідно до ч.1 ст.270 ЦК України, Конституції України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров`я, право на безпечне для життя і здоров`я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості.

Відповідно до ст.271 ЦК України, зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя.

Зі змісту ч.2 ст.313 ЦК України вбачається, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право на вільне самостійне пересування по території України і на вибір місця перебування. Дане право гарантоване особі згідно ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Зважаючи на викладене, виходячи з пояснень ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , суд вважає, що в діянні ОСОБА_1 відсутнє невиконання передбачених законодавством батьківських обов`язків щодо виховання неповнолітнього сина, оскільки ОСОБА_2 мав право самостійно пересуватись по території України, батько не зобов`язаний та не має права перешкоджати в цьому сину, а повідомлення працівників поліції про зникнення сина, місце перебування якого йому не вдалося з`ясувати самостійно, не може розцінюватись як не виконання батьківських обов`язків, а скоріше є турботою за життя та здоров`я неповнолітнього сина, яку батько проявив. Отже в діянні останнього відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Згідно положень п.п. «1» ч. 1ст. 247 КУпАП, відсутність події і складу адміністративного правопорушення є підставою для закриття провадження.

Оскільки встановлено, що в цій справі відсутній склад правопорушення, то справа підлягає закриттю.

На підставі ч. 1 ст. 184 КУпАП, керуючись ст.ст. 247, 283-284 КУпАП,

постановила:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в діянні складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, визначеною ст.287 КУпАП до Сумського апеляційного суду через Роменський міськрайонний суд Сумської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: підпис...

Копія вірна:

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ О. О. Євлах