КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №359/4644/19Головуючий у І інстанції: Кабанячий Ю.В.
Провадження №33/824/2784/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2019 року суддя Київського апеляційного суду Мосьондз І.А., розглянувши апеляційні скарги представника Київської митниці ДФС Захарова А.О. та захисника Осовітньої Л.В. на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 червня 2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 червня 2019 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 грн.

Ухвалено повернути ОСОБА_2 вилучені у нього 900 доларів США, 220 євро.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, представник Київської міської митниці Захаров А.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду як незаконну та прийняти нову, якою визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та конфіскації іноземної валюти в сумі 900 доларів США і 220 Євро.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що суд першої інстанції помилково не застосував до ОСОБА_3 додаткове стягнення у виді конфіскації майна, оскільки воно передбачене санкцією статті як обов`язкове.

Апелянт не погоджується з висновком суду про те, що у разі конфіскації переміщуваної ОСОБА_4 валюти він понесе «індивідуальний надмірний тягар», оскільки це не підтверджується матеріалами справи. Крім цього, конфіскації підлягає лише сума, яка перевищує дозволену суму для безмитного перевезення, що є еквівалентом 10000 євро.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, захисник Осовітня Л.В. також подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову як таку, що винесена без дотримання вимог щодо повного і всебічного з`ясування всіх обставин справи, а також у зв`язку із неправильним застосуванням норм матеріального права.

За доводами апелянта, ОСОБА_4 не мав умислу на порушення митних правил, оскільки перед від`їздом в Україну обміняв 10000 євро на долари США та під час проходження митного контролю обрав шлях каналом «зелений коридор», оскільки був впевнений, що наявна у нього сума грошей перебуває в межах, дозволених для перетину кордону без письмового декларування. Крім цього, в зоні митного контролю залу «Приліт» терміналу «В» ДП МА «Бориспіль» інформація щодо обмінних курсів валют НБУ станом на дату митного оформлення відсутня.

За наведених обставин захисник вважає, що в діях ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України.

За результатами апеляційного розгляду просить постанову суду скасувати та прийняти нову, якою закрити провадження у справі про порушення митних правил, передбачених ст.471 МК України, щодо ОСОБА_3 закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, а вилучену згідно протоколу іноземну валюту - повернути останньому.

Заслухавши пояснення представника Київської міської митниці Захарова А.О. та захисника Осовітньої Л.В., які підтримали свої апеляційні скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційних скарг, вважаю, що апеляційна скарга представника митного органу не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, предметом судового розгляду є протокол про порушення митних правил №0210/12500/19, складений 30.04.2019 року щодо ОСОБА_3 Київською митницею ДФС.

За результатами його розгляду судом встановлено, що ОСОБА_4 30.04.2019 о 23 год. по прильоту з міста Мюнхен Німеччина літаком авіакомпанії «Lufthansa», рейсом №2546, під час проходження митного контролю в зоні митного контролю залу «Приліт» терміналу «В» ДП МА «Бориспіль» своїми діями обрав канал, позначений символами - «зелений коридор», тим самим, відповідно до ч.5 ст.366 МК України заявив про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо ввезення на митну територію України та засвідчив про факти, що мають юридичне значення.

Після перетину зони спрощеного митного контролю «зелений коридор», ОСОБА_4 на підставі п.4 ст.336 та ст.342 МК України було запрошено до службового приміщення митниці зали «Приліт» терміналу «В» ДП МА «Бориспіль», де ним була видана готівка в розмірі 12000 доларів США та 230 євро.

Готівка знаходилась у відкритому паперовому конверті, який містився в чоловічій сумці ОСОБА_5 (ручній поклажі), а саме 12000 доларів США та 230 євро. Зазначена готівка переміщувалась без ознак приховування.

З виявленої суми ОСОБА_6 було дозволено для переміщення 11100 доларів США та 10 євро (що становить еквівалент 9989,32 євро, відповідно до курсу НБУ на 30.04.2019). За протоколом про порушення митних правил затримано 900 доларів США та 220 євро.

Таким чином судом встановлено, що своїми діями ОСОБА_4 під час проходження митного контролю в залі «Приліт» терміналу «В» ДП МА «Бориспіль», порушив встановлений ст.366 МК України порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю.

Дослідивши надані митними органами матеріали, на підставі яких було складено протокол про порушення митних правил, суддя дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_5 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, застосувавши до нього стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Разом з цим, суддя ухвалив рішення не застосовувати додаткове стягнення у виді конфіскації товарів, переміщення яких через митний кордон України обмежено, мотивувавши його тим, що застосування такого додаткового стягнення стане порушенням положень ст.1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки є непропорційним, так як покладає на ОСОБА_6 «індивідуальний надмірний тягар».

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд дійшов вірного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, оскільки при перетині ним кордону переміщувана сума коштів перевищувала еквівалент 10000 євро на той момент без здійснення його декларування, що не заперечується самим порушником.

Разом із цим, слушними є апеляційні доводи захисника про те, що ОСОБА_4 30.04.2019 року здійснив обмін 10000 євро на долари на 12400 США за місцевим курсом в Іспанії безпосередньо перед відльотом до України, про що свідчить відповідний банківський документ (а.с.39). Однак, у зв`язку з відмінністю курсу валют в Україні та Іспанії, пред`явлена ОСОБА_7 сума коштів незначно перевищувала допустиму межу готівкових коштів, дозволених для переміщення без письмового декларування.

Враховуючи викладене, а також підтвердження законності отримання переміщуваних грошових коштів, які декларант планував використати на благодійні цілі, відсутності істотної шкоди для інтересів держави внаслідок вчинення правопорушення, суд апеляційної інстанції доходить висновку про його малозначність, що згідно ст.22 КУпАП є підставою для звільнення ОСОБА_3 від адміністративної відповідальності.

З цих підстав апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Київської митниці ДФС Захарова А.О. залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу захисника Осовітньої Л.В. в інтересах ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 червня 2019 року, якою ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, змінити

На підставі статті 22 КУпАП ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І.Мосьондз