ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 645/206/18 Суддя 1 інстанції: Бондарєва І.В.
Провадження: 33/818/431/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УкраЇнИ

03 квітня 2019 року м. Харків

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду Яковлева В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05 березня 2019 року,-

В С Т А Н О В И В:

ПостановоюФрунзенського районного суду м. Харкова від 05 березня 2019 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Як вказано в постанові суду першої інстанції, 30.07.01.2019 року о 17 год. 30 хв. в м. Харкові по вул. Олімпійській, 17, ОСОБА_2 керував автомобілем «Chery Amulet», державний номер НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 6820» та в закладі охорони здоров'я (КЗОЗ «Харківський обласний наркологічний диспансер») відмовився в присутності двох свідків.

Не погодившись з рішенням районного суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05 березня 2019 року та закрити адміністративне провадження у справі у зв'язку з відсутністю складу правопорушення. В обгрунтування доводів апеляційної скарги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, вказує, що протокол та постанова місять протиріччя щодо часу скоєння правопорушення. З відеозапису долученого до протоколу взагалі неможливо встановити особа, яка керувала транспортним засобом, а отже не встановлено особу, яка повинна нести відповідальність за ст. 130 КУпАП. В протоколі не зазначено, що водій відмовився саме від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, а не будь якого іншого огляду. З пояснень свідків вбачається, що зміст пояснень свідків дійсно викладений не власноручно ними, а однотипним печатним текстом в раніш заготовлених бланках пояснень.

ОСОБА_2 до суду апеляційної інстанції не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі.

В апеляційній скарзі просив розглядати справу без його участі.

За викладених обставин, та з урахуванням розумних строків розгляду адміністративної справи, суд приходить до висновку щодо можливості розгляду скарги за відсутності апелянта.

Вивчивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Суд першої інстанції, з огляду на матеріали справи, дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, як відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Факт правопорушення і вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується, зокрема, даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 158805 від 30.09.18р. (а.с. 1), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 (а.с. 3-4), рапортом інспектора взводу 2 роти 4 батальйону 4 УПП в ХО ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_5 (а.с. 7), відеозаписом правопорушення (а.с. 6).

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі держави.

Частина 1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Позиція апелянта щодо того, що він автомобілем не керував, вже була предметом розгляду в суді першої інстанції, та не знайшла свого підтвердження зібраними доказами, не надано таких даних і до апеляційного суду.

Доводи ОСОБА_2 про те, що з відеозапису неможливо встановити особу, яка керувала транспортним засобом, спростовуються матеріалами справи, зокрема, відеозаписом з нагрудних камер поліцейських та письмовими поясненнями свідків.

Суд критично оцінює доводи апелянта щодо того, що з відеозапису неможливо встановити особу, яка керувала транспортним засобом, та розцінює їх як намагання особи уникнути адміністративної відповідальності, оскільки з відеозапису з нагрудних камер поліцейських, ОСОБА_2 особисто представився, повідомив свій домашній адрес та всі обставини, які відбулись в той вечір.

Посилання скаржника на протиправність дій співробітників поліції не знайшли свого підтвердження зібраним матеріалами. Не надано таких відомостей і до суду апеляційної інстанції.

Розбіжності щодо часу, який зазначено під час складення протоколу про адміністративне правопорушення та в постанові суду першої інстанції апеляційний суд вважає несуттєвими та такими, що не впливає на правильність висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Невідповідностей складеного протоколу вимогам чинного законодавства, які б потягли безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено. Даних щодо оскарження дій співробітників поліції матеріали справи також не містять.

Доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять.

Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що постанова суддіФрунзенського районного суду м. Харкова від 05 березня 2019 року є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами апеляційної скарги не підлягає.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05 березня 2019 року, якою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік,- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду В.С. Яковлева