Дата документу Справа № 325/1454/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 325/1454/18 Головуючий в 1 інст. Пантилус О.П.
Провадження №33/807/111/19 Доповідач в 2 інст. Дадашева С.В.
Категорія ст. 91 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2019 року місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2, розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за апеляційною скаргою останнього на постанову Приазовського районного суду Запорізької області від 22 листопада 2018 року, якою

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року в смт. Свеса Ямпільського району Сумської області, є громадянином України, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.91 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 (десяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) гривень.

Стягнуто судовий збір в дохід держави у розмірі 352 гривень 40 копійок.

Згідно з постановою суду, 25 серпня 2018 року об 11-00 годині на березі Азовського моря в районі села Степанівка Перша Приазовського району Запорізької області в межах території Приазовського національного природного парку, Степанівської коси, ОСОБА_2 порушив режим зони регульованої рекреації, а саме на автомобілі «Сіат» державний номерний знак НОМЕР_3 заїхав на територію природно-заповідного фонду Приазовського НПП.

Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги цієї території, визначені ст.ст.24,64 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" (загальні положення щодо охорони та відповідальності), п.п.4.3.2 Положення про Приазовський національний природний парк, п.22 Охоронного зобов'язання № 84 від 13 лютого 2013 року Міністерства екології та природних ресурсів України, п.22 р.3 Положення про ландшафтний заказник «Степанівська коса» щодо заборони проїзду та стоянки автомобільного транспорту (крім службового), тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.91 КУпАП. Внаслідок порушення вимог законодавства, державі, згідно постанови КМ України від 24 липня 2013 року № 541 та розрахунку до протоколу, заподіяна шкода в розмірі 208 (двісті вісім) гривень.

В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 просить поновити строк на апеляційне оскарження, вищезазначену постанову суду скасувати та закрити провадження в справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 91 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог, зазначає, що постанова суду винесена при неповному дослідженні всіх обставин справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права. При розгляді справи суд не повно з'ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою необґрунтоване застосування стягнення, не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою, через що підлягає скасуванню.

Так, апелянт зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази місця скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.91 КУпАП, а саме - в протоколі невірно зазначено місце скоєння правопорушення, що суперечить вимогам ст.283 КУпАП. Крім того, автомобіль марки «Сіат», державний номер НОМЕР_3, не належить йому, а належить іншому громадянину, таким чином, суб'єктом притягнення до адміністративної відповідальності є інша особа. Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення був складений за відсутності доказів про вчинення ним адміністративного правопорушення, які повинні бути прямо зазначені у ньому, а тому такий протокол не може бути достовірним та належним доказом, на якому ґрунтується висновок про вчинення ним адміністративного правопорушення. При складанні протоколу не були з'ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в його діях є ознаки правопорушення, за яке законом встановлено адміністративну відповідальність. Так, він не знаходився в зоні дії ЗУ «Про природно заповідний фонд», оскільки не перетинав межі земельних ділянок, визначених відповідними кадастровими номерами. До того ж, зазначає, що положення ст.64 ЗУ «Про природно заповідний фонд», містить перелік дій, за які передбачено відповідальність. Проте, незрозуміло за вчинення яких саме дій, відповідно до даного переліку, його притягнуто до адміністративної відповідальності. За таких обставин, вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.91 КУпАП.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, апелянт зазначає, що справу розглянуто без його участі, копію постанови він отримав лише 07 грудня 2018 року.

На думку апеляційного суду, заявлене апелянтом клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду підлягає задоволенню, оскільки доводи щодо причин пропуску цього строку підтверджуються матеріалами справи.

Заслухавши ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; інспектора Степанівського ПО НДВ - Мілєва В.В., свідка ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає, що остання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення підлягають з'ясуванню питання: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

Відповідно до положень ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Всупереч вказаним вимогам закону, суд в достатній мірі не з'ясував всіх обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення, не перевірив докази, які наявні в матеріалах справи, та не дав їм належної оцінки. Свої висновки, викладені у постанові, суд належним чином не вмотивував.

Так, статтею 91 КУпАП передбачено відповідальність за здійснення в межах територій та об'єктів природно-заповідного фонду, їх охоронних зон, а також територій, зарезервованих для наступного заповідання, забороненої господарської та іншої діяльності, порушення інших вимог режиму цих територій та об'єктів, самовільну зміну їх меж, невжиття заходів для попередження і ліквідації негативних наслідків аварій або іншого шкідливого впливу на території та об'єкти природно-заповідного фонду.

Частиною 4 ст.7 ЗУ "Про природно-заповідний фонд України", передбачено, що межі територій та об'єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об'єктив природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об'єктів природно-заповідного фонду.

Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 складений за те, що останній на автомобілі «Сіат», д/н НОМЕР_3, проїхав на територію природно-заповідного фонду, чим порушив режим зони регульованої рекреації, що є порушенням ст.ст. 24, 64 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" (загальні положення щодо охорони та відповідальності), п.п.4.3.2 Положення про Приазовський національний природний парк, п.22 Охоронного зобов'язання № 484 від 13 лютого 2013 року Міністерства екології та природних ресурсів України, п.22 р.3 Положення про ландшафтний заказник «Степанівська коса».

Мотивуючи свій висновок про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, суд першої інстанції послався на наступні докази, які визнав належними та допустимими : протокол про адміністративне правопорушення, карту-схему, фото автомобіля з номерним знаком НОМЕР_3, розрахунок збитків, а також документи щодо Приазовського національного парку, а саме: Положення про Приазовський національний природний парк № 500 від 08 грудня 2016 року; охоронне зобов'язання №484 від 13 лютого 2013 року про ландшафтний заказник «Степанівська коса»; наказ Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Запорізькій області №12 від 13 лютого 2013 року «Про затвердження положення про ландшафтний заказник місцевого значення» та саме Положення; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності; Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою; довідку № 09/д від 12 листопада 2018 року про те, що місцем вчинення правопорушення є берег Азовського моря неподалік села Степанівка Перша на території Олександрівської сільської ради Приазовського району Запорізької області.

Однак, в матеріалах справи відсутні будь які докази, які б підтверджували, що берег Азовського моря в районі с.Степанівка, на якій виявлено автомобіль «Сіат», д/н НОМЕР_3, є територією, яка дійсно входить до складу земель природно-заповідного фонду Приазовського національного природного парку.

Свідки у справі відсутні.

Крім того, в справі відсутні докази, що до відома населення доведено належним чином інформацію про заборону в'їзду на вищевказану територію на автомобільному транспорті для відпочинку.

Інспектор Степанівського ПО НДВ Мілєв В.В., яким складено вищевказаний протокол про адміністративне правопорушення, при апеляційному розгляді зазначив, що знаку про заборону в'їзду на вищевказану територію на власному автомобільному транспорті для відпочинку немає, при оформленні протоколу свідки не залучались.

Заслухана при апеляційному розгляді за клопотанням ОСОБА_2 свідок ОСОБА_4 зазначила, що є цивільною дружиною ОСОБА_2 Вони разом відпочивали 25 серпня 2018 року у с.Степанівка. До них підійшов молодий чоловік і сказав, що вони знаходяться на території заповіднику. Але при в'їзді на вказану територію не було жодних заборонних знаків. Вони знаходились на узбережжі, були свята і перебувало окрім них багато відпочиваючих, в т.ч. на автомобілях. Їх автомобіль стояв від моря приблизно 50 метрів, а автомобіль інспектора ПО НДВ - на дорозі.

В матеріалах справи відсутні об'єктивні дані, які б спростовували доводи ОСОБА_2, заявлені на свій захист.

В доказах, долучених до протоколу, та додатково витребуваних судом, на які послався суд в оскаржуваній постанові, таких даних теж немає.

Охоронне зобов'язання, на яке послався інспектор Мілєв В.В., згідно з яким, заборонено в'їзд на територію ландшафтного заказника місцевого значення «Степанівська коса» всіх видів механізованого транспорту, крім службового транспорту певних організацій та автотранспорту відпочиваючих у спеціально відведені місця відпочинку за наявності дозволу землекористувача, не доводять той факт, що ОСОБА_2 заїхав на автотранспорті на територію, яка знаходиться під відповідною охороною, та був обізнаний про заборону такого заїзду.

Довідка №09/д від 12 листопада 2018 року заступника начальника - головного природознавця Приазовського національного природного парку ОСОБА_5 про те, що правопорушення ОСОБА_2 вчинено на березі Азовського моря в районі с.Степанівка Перша Олександрівської сільської ради Приазовського району, на території ландшафтного заказника місцевого значення «Степанівська коса», яка входить до складу земель природно-заповідного фонду Приазовського національного природного парку, на яку послався суд в постанові, не може вважатися доказом вини ОСОБА_2, з огляду на те, що особа, якою складено вказану довідку, не була свідком зазначеної в протоколі події і до оформлення самого протоколу відношення не має.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що в матеріалах справи відсутні достатні докази, які б у своїй сукупності поза розумним сумнівом свідчили би про те, що ОСОБА_2 вчинив правопорушення, яке йому інкримінується, при викладених у протоколі обставинах, на що суд першої інстанції уваги не звернув та всіх доводів ОСОБА_2, заявлених на свій захист, належним чином не перевірив.

Оскільки суд не з'ясував повно і всебічно всіх обставин, які підлягають з'ясуванню, оскаржувана постанова не може бути визнана законною та обґрунтованою та підлягає скасуванню, з винесенням нової постанови - про закриття провадження в справі на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

поновити особі, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, - ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Приазовського районного суду Запорізької області від 22 листопада 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Приазовського районного суду Запорізької області від 22 листопада 2018 року відносно ОСОБА_2 за ст. 91 КУпАП скасувати, провадження в справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП - у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.91 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду С.В. Дадашева