Справа № 167/121/19 Провадження №33/802/194/19 Головуючий у 1 інстанції:Сіліч І. І.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАПДоповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2019 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., розглянувши в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Рожищенського районного суду Волинської області від 05.03.2019 щодо нього,

В С Т А Н О В И В:

Оскаржуваною постановою судді ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави 384,20 грн. судового збору.

ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 23 січня 2019 року о 22 год. 20 хв. в м.Рожище по вул.Героїв УПА, керував автомобілем марки «SKODA FABIA», д.н.з НОМЕР_1, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п.2.9а Правил дорожнього руху України.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді скасувати та на підставі ст.21 КУпАП звільнити його від адміністративної відповідальності, передавши матеріали на розгляд трудового колективу приватного підприємця ОСОБА_2 для застосування заходів громадського впливу. Посилається на те, що він щиро розкаявся у скоєному вперше притягується до адміністративної відповідальності, позитивно характеризується за місцем роботи, має на утриманні двоє малолітніх дітей, керування автомобілем є джерелом доходу його сім'ї, тяжких наслідків від скоєного не наступило, обставини, які обтяжують його відповідальність у матеріалах справи відсутні.

Враховуючи ці обставини, члени трудового колективу ФОП ОСОБА_2 звернулися до суду з відповідним клопотання про звільнення його від адміністративної відповідальності на підставі ст.21 КУпАП, однак суд першої інстанції безпідставно його не задовольнив.

ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся належним чином про дату, час та місце судового розгляду апеляційного суду, що підтверджується телефонограмою, яка міститься в матеріалах справи. Жодних клопотань від нього про відкладення розгляду справи не надходило.

А тому відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП його неявка у судове засідання не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Оскільки в апеляційній скарзі фактичні обставини справи, кваліфікація дій та доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не заперечуються ОСОБА_1, ці обставини апеляційним судом не перевіряються.

Згідно з ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

На думку апеляційного суду, водії, які керують транспортними засобами у стані алкогольного сп'яніння, становлять підвищену суспільну небезпечність для учасників дорожнього руху, бо є причиною дорожньо-транспортних пригод із важкими наслідками. В зв'язку з цим, санкція даної норми закону з кожним роком постійно суттєво посилюється і на даний час є безальтернативною та суворою.

Відповідно до вимог ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Непереконливим є твердження ОСОБА_1 про те, що керування автомобілем є єдиним джерелом доходу його сім'ї, оскільки, як вбачається із матеріалів справи, він працює у приватного підприємця на посаді лицювальника - плиточника (а.с.20, 23).

Таким чином, незважаючи на те, що ОСОБА_1 щиро розкаявся у скоєному, вперше притягується до адміністративної відповідальності, має на утриманні двоє малолітніх дітей, працює, за місцем роботи характеризується виключно позитивно, об'єктивних підстав для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності в порядку ст.21 КУпАП, апеляційний суд не знаходить.

На думку апеляційного суду, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суд першої інстанції врахував фактичні обставини справи, позитивні дані про особу правопорушника, а тому прийшов до правильного висновку про необхідність відмовити у задоволенні клопотання про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд трудового колективу.

Накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є безальтернативним, а також необхідним і достатнім для запобігання вчиненню нових аналогічних правопорушень як самим ОСОБА_1, так і іншими особами.

За наявності зазначених обставин, підстав для скасування постанови судді, з мотивів викладених в апеляційній скарзі ОСОБА_1, апеляційний суд не знаходить.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Рожищенського районного суду Волинської області від 05.03.2019 щодо нього - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.П. Денісов