Ряд. справа № 631/610/19
провадження № 3/631/224/19
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2019 року селище міського типу Нова Водолага

Суддя Нововодолазького районного суду Харківської області Трояновська Т.М.,
за участю секретаря судового засідання М`ячиної Ю.В.,
прокурора Нововодолазького відділу Первомайської місцевої прокуратури Харківської області Малюкіна Р.В.
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань приміщення Нововодолазького районного суду Харківської області матеріали, надіслані Харківським управлінням Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Караван Нововодолазького району Харківської області, громадянина України, паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 12.11.1998 року Нововодолазьким РВ УМВС України в Харківській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ,який є пенсіонером, до 06.07.2017 року працював поліцейським водієм групи реагування Нововодолазького районного відділення Управління поліції охорони в Харківській області, одружений, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого частиною 1 статті 172 6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

14 червня 2019 рокустаршим оперуповноваженим в ОВС Харківського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України майором поліції Кизим Ростиславом Володимировичем, відповідно до повноважень, наданих абзацом 1 пункту 1 частини 1 статті 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення, складено протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 18/19 відносно ОСОБА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що надійшов до Нововодолазького районного суду Харківської області 19.06.2019 року за вхідним № 4290/19-вх та був зареєстрований під єдиним унікальним № 631/610/19 (провадження № 3/631/224/19) й згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями переданий головуючому судді Трояновській Т.М.
Зі змісту вказаного протоколу вбачається, що ОСОБА_1 , після звільнення 06.07.2017 року на підставі свого рапорту зі служби в поліції з посади поліцейського-водія групи реагування Нововодолазького районного відділення Управління поліції охорони в Харківській області, що знаходиться за адресою: Харківська область, Нововодолазький район, селище міського типу Нова Водолага, вулицяПлеханівська, 1А,наякій перебував з 01.03.2017 року, будучи відповідно до підпункту «з» пункту 1 частини 1 статті3 ЗаконуУкраїни «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року №1700-VІІ, примітки до статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, тобто припинивши діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, достовірно знаючи про необхідність та строки подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування наступного року після припинення діяльності за минулий рік, маючи реальну можливість своєчасно подати таку декларацію, в порушення вимог частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин після встановленого терміну декларування, оприлюднив 17.12.2018 року на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції
декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого
самоврядування, яка припинила діяльність, за 2017 рік, яку повинен був подати не
пізніше 31.03.2018 року.Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172 6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину у вчиненні правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого частиною 1 статті 172 6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, визнав в повному обсязі, пояснивши, що у липні 2017 рокупередзвільненням,у зв`язку з виходом на пенсію, подав декларацію, проте,що після звільнення треба подавати декларацію він не знав. 16 грудня 2018 рокувін отримав листа від Національного агентства з питань запобігання корупціїз повідомленням про те, що йомунеобхідно подати декларацію і тому лише 17.12.2018 року ним було подано декларацію, яку необхідно було подати після звільнення.Про вчинене дуже шкодує та щиро розкаявся.
Прокурор Нововодолазького відділу Первомайської місцевої прокуратури Харківської області молодший радник юстиції Малюкін Р. В. у судовому засіданні вважав, що протокол щодо вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, складено відповідно до діючого законодавства України, в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного проступку, передбаченого частиною 1 статті 172 6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому його слід притягнути до відповідальності за вчинене. При цьому, прокурор вважав за необхідно застосувати до правопорушника стягнення у вигляді штрафу в межах санкції частини 1 статті 172 6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, висновок прокурора з питань, які виникали в ході розгляду справи, дослідивши матеріали справи та наявні у ній письмові докази, а також безпосередньо перевіривши у нарадчій кімнаті відкрите електронне джерело офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції - Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (https://рublіс.nazk.gov.ua), суддя прийшов до такого.
Правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень визначає Закон України від 14.10.2014 року № 1700-VІІ«Про запобігання корупції».
Абзацом 10 частини 1 статті 1 цього Закону розтлумачено, що правопорушенням, пов`язаним з корупцією є діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині 1 статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.
Підпункт з) пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» чітко визначає, що суб`єктами, на яких поширюються дія цього Закону, є поліцейські.
Згідно частини 1 статті 17 Закону України «Про національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VІІІ поліцейським є громадянин України, який відповідно до цього Закону склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
З копії витягу з наказу Управління поліції охорони в Харківській області від 07.11.2015 року №9 о/с вбачається, що ОСОБА_1 в порядку переатестування присвоєне спеціальне звання старший сержант поліції (а.с. 22).
Відповідно до статті 59 Закону України «Про національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VІІІ служба в поліції визначається, як державна служба особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень та в той же час у відповідності із приписами частини 1 статті 61 Закону України «Про національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VІІІ на поліцейських поширюються обмеження, визначені Законом України «Про запобігання корупції», цим та іншими законами України.
У положенні абзаців 1 та 2 пункту 1 Розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 року № 1179 зазначено, що під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України.
Відповідно до примітки статі 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частини першої та другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Отже, займаючи посаду поліцейського водія групи реагування Нововодолазького міжрайонного відділення Управління поліції охорони в Харківській області на ОСОБА_1 розповсюджувалися положення Закону України «Про запобігання корупції», й він у розумінні абзацу 14 частини 1 статті 1 цього нормативно-правового акту є суб`єктом декларування.
Згідно копії витягу з наказу Управління поліції охорони в Харківській області від 15.03.2017 року № 192 о/с відповідно до наказу Національноїполіції Українивід 26.12.2016 року №1358 у зв`язку з організаційно штатними змінами призначено,з 01.03.2017 року старшого сержанта поліції ОСОБА_1 водієм групи реагування Нововодолазького міжрайонного відділення Управління поліції охорони в Харківській області,з посадовим окладом 1700 гривень, звільнивши його зпосадиполіцейського водія цього ж міжрайонного відділення(а.с.23).
Відповідно до копії витягу з наказу Управління поліції охорони в Харківській області від 04.07.2017 року № 477 о/с звільнено зі служби в поліції згідно пункту 2 частини 1 статті 77 Закону України «Про національну поліцію» (через хворобу) старшого сержанта поліції ОСОБА_1 водія групи реагування Нововодолазького районного відділення Управління поліції охорони в Харківській області, з 06.07.2017 року та повідомлено ОСОБА_1 під особистий короткий підпис про необхідність подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями та наступного року після припинення діяльностівідповідно до статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» про необхідність подання декларації (а.с. 24).
Так, абзацом другим частиною 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» встановлено обов`язок осіб, зазначених у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону (у тому числі поліцейських згідно з пункту 1 частини 1 статті 3 Закону), наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.
Частиною 1 вищезазначеної норми право передбачено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.
Таким чином, приписами Закону України «Про запобігання корупції» чітко визначений строк подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка припинила діяльність до 01 квітня наступного року після припинення діяльності.
В ході розгляду справи суддею встановлено, що наказом тимчасово виконуючи обов`язки начальника Управління поліції охорони в Харківській області полковника поліції Бараш Е.Ю. від 04.07.2017 року № 477 о/с, ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції з 06.07.2017 року згідно пункту 2 частини 1 статті 77 Закону України «Про національну поліцію» на підставі рапорту останнього від 10.05.2017 року (а.с.21).
06.07.2017 року останній отримав трудову книжку, військовий квиток, направлення до районного військового комісаріату(а.с.31), тобто цей день і є датою припинення ним діяльності в органах та підрозділах поліції.
Таким чином, поліцейський водій групи реагування Нововодолазького міжрайонного відділення Управління поліції охорони в Харківській області Шеремет В.Г. зобов`язаний був подати декларацію особи, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, наступного року після припинення діяльності, а саме до 01 квітня 2018 року, проте, в порушення вимог частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» подав зазначену декларацію лише 17 грудня 2018 року.
Особисто здійснюючи перевірку інформації, яка міститься на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції (https://рublіс.nazk.gov.ua), суддею встановлено, що станом на 01 липня 2019 року в системі Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування міститься декларація ОСОБА_1 (після звільнення), дата публікації якої відповідає 17.12.2018 року о 13:29 (https://public.nazk.gov.ua/declaration/c99cab80-ebf7-441d-a66b-58acacafdcb6).
З матеріалів справи вбачається, що листом Департаменту перевірки декларацій та моніторингу способу життя Національного агентства з питань запобігання корупції від 02.04.2019 року № 44-05/25262/19 зазначено, що Національним агентством зокрема встановлено, що ОСОБА_1 несвоєчасно подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Відповідно додатку до вказаного листа Національного агентства з питань запобігання корупції мала місце наступна послідовність дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» ОСОБА_1 за період з 01.01.2018 року по 17.03.2019 року:
- 17.12.2018 року з 12 годин 56 хвилин01 секунду по 13 годину 30 хвилин 03 секунди- перегляд документів, створення чернетки декларації, заповнення її розділів з 1 по 16, подання декларації, повторне створення чернетки декларації, подання виправленої декларації, перегляд документів(а.с. 12).
Що стосується посилання ОСОБА_1 на те, що він не був обізнаний про необхідність подання відповідної декларації, суд вважає його безпідставним та таким, що не заслуговує на увагу, оскільки воно спростовується наявними в матеріалах справи доказами.
Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово доводились вимоги антикорупційного законодавства, зокрема при ознайомленні під короткий особистий підпис з повідомленнями про необхідність дотримання вимог Закону України «Про запобігання корупції» від 02.03.2017 року (а.с. 35) та 06.07.2017 року при ознайомленні з наказом про звільнення № 477 о/с від 04.07.2017 року та отриманні оригіналу витягу з цього наказу (а.с. 24).
Крім того, відповідно до письмових пояснень свідка старшого інспектора ВКЗ УПО ОСОБА_2 ,вбачається, що з 06.07.2017 року ОСОБА_1 був звільнений з Національної поліції України.В період проходження служби, із зазначеним працівником проводилося вивченнявимог антикорупційного законодавства, зокрема, Закону України «Про запобіганнякорупції». Також ОСОБА_1 ознайомлювався під підпис з вимогами вказаногозакону в частині необхідності своєчасного подання електронних декларацій на сайті Національного агентства з питань запобігання корупції - перед звільненням та після звільнення (а.с. 64).
Таким чином, суддя приходить до переконання, що ОСОБА_1 був обізнаний про вимогистатті 45 Закону України «Про запобігання корупції», у тому числі про необхідність своєчасного, не пізніше 01 квітня 2018 року, подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка припинила діяльність, за 2017 рік.
Суддя також вважає за необхідне зазначити, що відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Виходячи зі змісту статті 57 Конституції України, в державі діє презумпція знання закону всіма громадянами, якщо закон був доведений до їх відома шляхом його офіційного оприлюднення.
Вперше Закон України «Про запобігання корупції» був офіційно опублікований у виданні «Голос України» 25 жовтня 2014 року.
Таки чином, ОСОБА_1 займаючи посаду поліцейського водія групи реагування Нововодолазького міжрайонного відділення Управління поліції охорони в Харківській області повинен був знати всі вимоги Закону України «Про запобігання корупції», який був доведений до відома громадян шляхом офіційного оприлюднення, та антикорупційного законодавства, а також не допускати правопорушень, пов`язаних з корупцією.
При цьому, в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження обставини, які б свідчили про поважність причин пропуску встановленого строку для подання декларації відповідно до Закону України «Про запобігання корупції», зокрема ОСОБА_1 не було надано жодних доказів, які б давали суду підстави вважати, що він вчиняв будь-які спроби подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік (після звільнення) до 01 квітня 2018 року.
Будь-яких технічних проблем, пов`язаних із функціонуванням веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, які б могли перешкодити своєчасному оприлюдненню ОСОБА_1 декларації, встановлено не було (а.с. 36).
Отже, безпосередньо дослідивши у судовому засіданні наведені вище докази у їх сукупності, що відповідають вимогам закону щодо їх належності та допустимості, суддя приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 , який припинивши діяльність на посаді поліцейського водія групи реагування Нововодолазького міжрайонного відділення Управління поліції охорони в Харківській області, достовірно знаючи про необхідність подання декларації суб`єкта декларування, який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування у порушення вимог статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 року № 3 подав її несвоєчасно, лише 17.12.2018 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення - несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Для забезпечення однакового і правильного застосування судами загальної юрисдикції Закону України «Про запобігання корупції» та положень Кодексу України про адміністративні правопорушення, з метою уникнення неоднозначного тлумачення норм закону в судовій практиці та запобігання помилкам при розгляді справ про окремі адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, діючи відповідно до пункту 7 розділу XII «Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VІІІ, судова палата у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ звернула увагу суддів першої та апеляційної інстанції в своєму листі щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією, на те, що при розгляді справ цієї категорії суди повинні забезпечувати своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне дослідження всіх обставин, передбачених статтями 247 і 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, звертаючи особливу увагу на з`ясування таких питань:
?чи мало місце правопорушення, за яке особа притягується до відповідальності;
?чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого Кодексом України про адміністративні правопорушення;
?чи є особа винною у його вчиненні;
?чи належить вона до суб`єктів цього правопорушення;
?чи не містить правопорушення ознак злочину;
?чи не закінчилися на момент розгляду справи строки, передбачені статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення;
?чи немає інших обставин, що виключають провадження у справі.
З`ясовуючи обставини, передбачені статтями 247 і 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя враховує, що стаття 9 цього кодексу адміністративним правопорушенням (проступком) визначає протиправну, винну (умисну або необережну) дію чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Одночасно із цим, статті 10 та 11 Кодексу України про адміністративні правопорушення роз`яснюють, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків, а вчиненим з необережності коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.
Отже, вирішуючи питання чи мало місце правопорушення, за яке ОСОБА_1 притягується до відповідальності, чи містить його діяння склад адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого Кодексом України про адміністративні правопорушення, чи належить він до суб`єктів цього правопорушення та чи є особа винною у його вчиненні, суддя приходить до однозначних висновків про те, що:
- діяння ОСОБА_1 містять склад адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого частиною 1 статті 172 6 Кодексу України про адміністративні правопорушення;
- правопорушення, пов`язане з корупцією, у виді несвоєчасного подання декларації суб`єкта декларування, який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування відповідно до частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» (після звільнення), дійсно мало місце;
- ознак злочину вчинений проступок не мають, а ОСОБА_1 є суб`єктом правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого частиною 1 статті 172 6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Перевіряючи, чи не закінчилися на момент розгляду справи строки, передбачені статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд керується приписами частини 3 цієї норми права, яка мовить про те, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного с корупцією, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.
Оскільки останнім правомірним днем подання ОСОБА_1 декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка припинила діяльність, за 2017 рік, було 31.03.2018 року включно, фактично вона була подана 17.12.2018 року й виявлено факт несвоєчасного подання деклараціїНаціональним агентством з питань запобігання корупції на початку квітня 2019 року (повідомлення Департаменту перевірки декларацій та моніторингу способу життя Національного агентства з питань запобігання корупції № 44 05/25262/19 від 02 квітня 2019 року), то на час розгляду справи суддею строк накладення адміністративного стягнення за вчинення ОСОБА_1 правопорушення, пов`язаного с корупцією, передбаченого частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не сплинув.
При накладенні стягнення за адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, суддя враховує характер його вчинення, ступінь вини, майновий стан, особу правопорушника, а також наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують відповідальність.
В силу пункту 1 частини 1 статті 34 Кодексу України про адміністративні правопорушення суддя визнає обставиною, яка пом`якшує відповідальність ОСОБА_1 щире розкаяння винного. Крім того, майнової шкоди проступком не заподіяно.
Обставиною, що обтяжує відповідальність, ОСОБА_1 відповідно до пункту 2 частини 1 статті 35 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддею не вбачається.
Керуючись принципом верховенства права, з урахуванням вимог статей 33, 245, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя приходить до висновку, що до ОСОБА_1 задля застосування принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових правопорушень, необхідно застосувати покарання у вигляді штрафу, в межах, установлених частиною1 статті 172 6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого частиною 1 статті 172 6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладаючи на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, слід вирішити питання про стягнення з нього й судового збору.
Так, відповідно до вимог статті 40 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. При цьому розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Таким законом, що встановлює правові засади справляння судового збору, є Закон України «Про судовий збір» № 3674-VІ від 08.07.2011 року, частина 1 та пункт 5 частини 2 статті 4 якого передбачають, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у сумі, яка дорівнює 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому він справляється.
Абзацом 3 статті 7 Закону України № 2629-VІІІ від 23.11.2018 року «Про Державний бюджет України на 2019 рік» з 1 січня 2019 року встановлений прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб в сумі 1921 гривня.
Таким чином, у зв`язку із накладеннямна ОСОБА_3 адміністративного стягнення, з нього слід стягнути й судовий збір на користь держави у розмірі 384 гривень 20 копійок, - зарахувавши його до спеціального фонду Державного бюджету України.
На підставі викладеного, керуючись статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, частиною 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції»,частиною 5 статті 7, статтями 9 11, 23, 24, 25, 27, 33 - 36, частиною 3 статті 38, статтею 40-1, частиною 1 статті 172-6, статтями 245, 246, 249 - 252, частиною 1 статті 255, частиною 2 статті 268, частиною 2 статті 277, статтями 280, 283 285, частиною 2 статті 287, статтями 294, 298, частинами 1 і 2 статті 299 та частиною 1 статті 303 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненніадміністративного проступку, пов`язаного з корупцією, передбаченого частиною 1 статті 172 6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 850 гривень (вісімсот п`ятдесят гривень) 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 користь держависудовий збір у розмірі 384 гривень (триста вісімдесят чотири гривень) 20 копійок.
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
В разі не сплати штрафу у строк встановлений частиною 1 статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення у порядку примусового виконання постанови стягується штраф у подвійному розмірі (1700 гривень 00 копійок).
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до відповідальності, її законним представником, захисником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 та частиною 1 статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Нововодолазький районний суд Харківської області.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Якщо апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку, у разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.
Строк пред`явлення до виконання протягом трьох місяців.

Суддя: Т.М. Трояновська