Справа № 456/811/19
№ провадження 3/453/139/19
П О С Т А Н О В А

іменем України

16 травня 2019 року суддя Сколівського районного суду Львівської області Микитин В.Я., з участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - адвоката Гороха В.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Стрийського міськрайонного суду Львівської області за підсудністю, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 Львівської АДРЕСА_2 , зареєстрованого по АДРЕСА_3 , одруженого, має ну утриманні двоє малолітніх дітей, непрацюючого, раніше до адміністративної відповідальності притягався,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 064918 від 23.02.2019 року ОСОБА_1 ставиться у провину вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України, а саме те, що він 23.02.2019 року об 21 год. 50 хв. на автомобільній дорозі Київ-Чоп, на 609 км, у с. Добряни Стрийського району Львівської області, керував транспортним засобом марки Audi A6 державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя), від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Захисником особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у судовому засіданні заявлено клопотання про закриття провадження у справі через відсутність у діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення з посиланням на складення протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього з порушенням вимог КУпАП. Відтак, на переконання зазначеного захисника, складений у справі протокол про адміністративне правопорушення є неналежним доказом по справі.

Суд, заслухавши у судовому засіданні 24.04.2019 року пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, пояснення його захисника адвоката Гороха В.В., надані ним у судовому засіданні 16.05.2019 року, показання свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , надані ними у судовому засіданні 16.05.2019 року, дослідивши матеріали адміністративної справи, дійшов такого висновку.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).

Тобто адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом.

У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність у діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В той же час, санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП регламентує відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з даних, що містяться у матеріалах адміністративної справи, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Однак, направлені до суду матеріали, всупереч ст. 251 КУпАП, містять докази з приводу відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, зібрані з порушеннями, виходячи з наступного.

В силу ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським на місці у присутності двох свідків. І лише у разі незгоди водія на проведення такого огляду, або ж незгоди з його результатами, огляд проводиться у закладах охорони здоров`я. Про це ж йдеться і у п. п. 6, 7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року за № 1452/735.

З наданих у судовому засіданні пояснень ОСОБА_1 , а також з матеріалів справи вбачається, що останній 23.02.2019 року о 21 год. 40 хв., керуючи транспортним засобом марки Audi A 6 у с. Добряни Стрийського району Львівської області, здійснив наїзд на транспортний засіб, що стояв на узбіччі дороги, після чого залишив місце пригоди, так як переживав про наслідки своїх дій. Однак, у подальшому він був зупинений поліцейським Березяком В.Р., який, після з`ясування усіх обставин дорожньо-транспортної пригоди, склав протокол про адміністративне правопорушення відносно останнього ще й за ч. 1 ст. 130 КУпАП, поряд із протоколами за ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП. Однак, під час складання такого протоколу, ОСОБА_1 поліцейським не було роз`яснено процедуру огляду на стан сп`яніння, не було запропоновано пройти медичний огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або у медичному закладі, що підтверджує відсутність у матеріалах справи чеку алкотестера, акту огляду на стан сп`яніння, направлення для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я, письмових пояснень свідків, з яких вбачалося б, що він відмовився пройти медичний огляд на стан сп`яніння у медичному закладі. Крім того, ОСОБА_1 наполягав на проходженні огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, на що поліцейський йому відмовив, вказавши, що це не обов`язково. Тому він, не заперечуючи обставин щодо вчинення дорожньо-транспортної пригоди, котра не потягла за собою істотних наслідків, та усвідомлюючи значення таких своїх дій, не визнає при цьому порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, так як не відмовлявся у встановленому порядку від проходження огляду на стан сп`яніння.

Дані обставини також підтвердили допитані у судовому засіданні у якості свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які увесь час були присутні під час оформлення відносно ОСОБА_1 адміністративних матеріалів.

При цьому, суд звертає увагу, що поліцейських, які оформляли матеріали та протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , а також двох понятих, які зазначені у цьому протоколі, викликалось у судове засідання для дачі пояснень та представлення інших доказів з даного приводу, проте останніми судова повістка про виклик до суду була проігнорована.

Відтак, навіть у випадку встановлення судом тієї обставини, що дійсно мало місце керування ОСОБА_1 автомобілем у стані сп`яніння, суд не має достатніх підстав притягнути його до адміністративної відповідальності, враховуючи пояснення останнього, покази свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були при складенні протоколу про адміністративне правопорушення про відмову від огляду на стан сп`яніння на місці й у медичній установі.

Крім того, суд не приймає до уваги CD-диск із записом відеофіксації вищевказаної події, оскільки з такої, незважаючи на її тривалість, не вбачається факт відмови особи, яка керує транспортним засобом, а саме ОСОБА_1 , від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Такий відеозапис містить інформацію щодо з`ясування обставин вчинення дорожньо-транспортної пригоди, тривалу словесну перепалку поліцейських із порушником та пасажирами керованого ним автомобіля тощо, однак не містить інформації щодо роз`яснення ОСОБА_1 його обов`язку пройти огляд на стан сп`яніння як на місці, так і у медичному закладі.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

За таких умов направлені до суду матеріали та їх аргументація являються сумнівними, однак наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини») тож, суд, враховуючи вищезазначене, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, з урахуванням положень ст. 251 КУпАП вважає, що у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, а за оформленим з порушенням протоколом про адміністративне правопорушення особа не може бути притягнена до відповідальності.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

У свою чергу, суд враховує, що п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КУпАП, не вбачає підстав для стягнення судового збору.

Керуючись ст. ст. 247, 280, 283-284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.Я. Микитин