н/п 3/174/70/2019
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

18 липня 2019 року м.Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Борцової А.А.,

з участю секретаря - Шарапової О.О.,

захисника - Лапшина В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла Вільногірського ВП ЖвВП ГУНП в Дніпропетровській області по ч.1 ст.130 КУпАП відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешкає по АДРЕСА_1 , працює МАО, водій, -

якому згідно ст.268 КУпАП роз`яснені його права та обов`язки,-

В С Т А Н О В И В :

20.04.2019 року, о 23 годині 20 хвилин, на вул.Центральна с.Іванівка П`ятихатського району Дніпропетровської області, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ЗАЗ 1102 н/з НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах спиртного з порожнини рота), від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги 2.5 ПДР.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав та показав, що 20.04.2019 року, приблизно о 23.00 год. приїхав в село до бабусі. Близько 8-ї години поїхав до товариша ОСОБА_2 , та в той день збирався в нього заночувати. Поспілкувались, він запросив сісти в автомобіль та послухати музику. Підійшов поліцейський та запропонував вийти з автомобілю, обшукав його та автомобіль, сказав щоб написав пояснення, що він керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, що він зробити відмовився, на що поліцейський зауважив, що в нього в автомобілі знайдуть щось заборонене, він злякався та під диктовку написав пояснення, оговоривши себе. Протокол на підпис йому не надавали і підписи у протоколі йому не належать, свідків зазначених в протоколі - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не було, цих осіб він не знає. Автомобіль стояв під двором, автомобілем він не керував, просто разом з ОСОБА_5 сиділи в ньому та слухали музику. Фізичного насилля до нього працівники поліції до нього не застосовували. Пройти огляд на стан сп`яніння на місці події поліцейський не пропонував. З приводу неправомірних дій поліцейських до прокуратури не звертався, бо не знав, що це можна зробити.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, що 20.04.2019 року, близько 14-15 години по телефону домовились з ОСОБА_6 , з яким підтримує товариські стосунки, про його приїзд до нього додому. Приблизно о 20 годині зустрілися вдома у ОСОБА_7 , поговорили в дворі, а десь біля 23 години сіли в авто, щоб послухати музику. Автомобіль стояв біля двору. В цей час до них під`їхала машина поліції, поліцейські наказали їм вийти з машини та покласти руки на капот, обшукали їх. Потім ОСОБА_8 спілкувався з поліцейськими в автомобілі, а він стояв на вулиці, зміст їхньої розмови не чув, та в подальшому ОСОБА_8 нічого не розповідав про обставини спілкування. Водійське посвідчення в ОСОБА_8 при ньому не вилучали, протокол про затримання не складали. Машина стояла біля двору, нікуди не їхали ні до приїзду поліції ні після цього. Протокол відносно ОСОБА_9 в його присутності не складали, нікого стороннього не запрошували, був присутній він, ОСОБА_10 , та троє поліцейських - два чоловіка та жінка. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не знає і цих осіб на місці події не було.

Вислухавши ОСОБА_1 , свідка, захисника, який просить провадження по справі закрити за недоведеністю вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що провадження по справі підлягає закриттю по наступним підставам.

Так, порядок проведення огляду на стан сп`яніння визначено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказами МОЗ, МВД 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція) та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 р. N 1103 (далі Порядок).

Так, згідно з п.п. 6,7 р. І вказаної Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів регламентовано розділом ІІ вказаної Інструкції.

Так, згідно з п.1 р.ІІ, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Відповідно до п.6 р.ІІ, огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Згідно з п.8 р.ІІ, форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Відповідно до п.9 р.ІІ, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Згідно з п.п. 2,3,4,6,7 р.ІІ вищевказаного Порядку, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС. Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до

застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько- акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення

огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду

з його результатами, направляється поліцейським для проведення

огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж

протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Згідно з п. 8 вищевказаного Порядку , у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох

свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у

якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від

огляду.

Виходячи з аналізу вказаних норм, право на проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння мають поліцейські на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів та лікарі закладів охорони здоров`я.

При цьому, огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу поліцейськими проводиться в присутності двох свідків, а у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, лікарем, який має право на його проведення.

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення

огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду

з його результатами, направляється поліцейським для проведення

огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до вказаної Інструкції, а у разі відмови водія транспортного засобу від проведення

огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох

свідків складає протокол про адміністративне правопорушення,у

якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від

огляду.

Отже законодавством чітко визначено дії працівника правоохоронних органів у разі відмови порушника пройти необхідний медичний огляд та не дає іншого, альтернативного, порядку дій у такому випадку.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, що є порушенням вимог п.2.9 «а» ПДР України, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що є порушенням вимог п. 2.5 ПДР України, тобто диспозиція цієї норми має альтернативний характер і передбачає відповідальність за дії, які не є тотожними і полягають або у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або у відмові особи, яка керує транспортним засобом проходити огляд для виявлення ознак такого сп`яніння.

Згідно ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Таким чином складання протоколу є процесуальною дією суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, фіксація адміністративного правопорушення відбувається саме під час складення адміністративного протоколу, яким і визначаються межі судового розгляду по даній справі.

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Як і в Конституції, так і в міжнародних актах (Загальна декларація прав людини, Конвенція про захист прав людини та основних свобод, Міжнародний пакт про громадянські і політичні права), йдеться про застосування принципу презумпції невинуватості у справах про притягнення до відповідальності за скоєння кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Таким чином, адміністративне правопорушення та кримінальне правопорушення мають аналогічний склад, а їх відмежування один від одного проводиться за ступенем суспільної небезпеки, тому з урахуванням принципу верховенства права, презумпція невинуватості діє у всіх випадках звинувачення людини (суб`єкта приватного права) державою, в тому числі, і в разі притягнення особи до відповідальності за адміністративні правопорушення.

Крім того, приписами ст.129 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини.

Відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України є частиною національного законодавства України.

Враховуючи вищевказані вимоги та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17 липня 1997 року Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст.32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів: (п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 р., заява №21037/05; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р., заява № 29644/10; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013 р., заява №12167/04).

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року (справа № 21-183а13), також аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2014 року у справі № 21-519а14.

Разом з тим, в судовому засіданні ОСОБА_1 факти керування ним транспортним засобом та відмови від проходження огляду на стан сп`яніння заперечує, стверджуючи, що надав письмові визнавальні пояснення працівникам поліції під психологічним тиском останніх, оговоривши себе у вчиненні адміністративного правопорушення яке не вчиняв, заперечує факт присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 при складенні протоколу та підписання ним цього процесуального документу.

Вказані особи судом неодноразово викликалися для допиту, вони належним чином повідомлялися про місце і час розгляду справи судом, однак в судові засідання не прибули, про причини неявки суд не повідомили, а заходи процесуального примусу чинним КУпАП не передбачені, тому пояснення вказаних осіб, які дані ними працівниками поліції, що містяться у матеріалах справи, суд не приймає у якості допустимих доказів по справі, оскільки безпосередньо судом ці особи допитані не були і можливості їх допиту в суді вичерпані, а виходячи з принципу безпосередності судового розгляду, докази, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, не можуть бути визнані допустимими та враховані при постановленні рішення судом, оскільки суд зобов`язаний обґрунтовувати своє рішення на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими у процесі судового розгляду й оціненими судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом і оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності і взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

До того ж, згідно з матеріалами справи, свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 є мешканцями м.П`ятихатки, а правопорушення вчинено у сільській місцевості - с. Іванівка П`ятихатського району, яке знаходиться на значній відстані від вказаного населеного пункту, доказів того, що ці особи могли перебувати у вказаному населеному пункті на час події правопорушення, матеріали справи не містять, що викликає у суду сумнів у тому, що зазначені особи взагалі були присутні під час складення відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, а перевірити ці обставини в суді неможливо по вищевказаним причинам.

Крім того, у порушення вимог вищевказаної Інструкції та Порядку, працівником поліції ОСОБА_1 не видавалося направлення для огляду на стан сп`яніння, дані про те, що йому пропонувалося пройти огляд на місці події за допомогою технічних засобів також відсутні, всупереч вимогам ч.1 ст.265-1 КУпАП, посвідчення водія у ОСОБА_1 працівниками поліції не вилучалося, транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 , відповідно до вимог ч.1 ст.265-2 КУпАП не затримувався, фіксування працівниками поліції правопорушення за допомогою відеозаписувальних засобів не здійснювалося, відповідний запис з нагрудних камер поліцейських до протоколу не долучено, що в цілому викликає сумнів у тому, що ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом з ознаками сп`яніння та зупинявся працівниками поліції при зазначених у протоколі обставинах.

Письмове пояснення ОСОБА_13 , яке міститься у матеріалах справи, згідно з яким він визнавав факт вчинення правопорушення, суд не приймає у якості допустимого доказу по справі, оскільки сам факт визнання вини особою у порушенні ПДР не звільняє від обов`язку доводити у встановленому порядку вину цієї особи.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вказані сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 судом тлумачаться на його користь.

Таким чином, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності здійснено працівником поліції з грубими порушеннями вищевказаних нормативних актів, його вина, що є обов`язком елементом суб`єктивної сторони правопорушення, у вчиненні інкримінованого йому діяння в судовому засіданні, поза розумним сумнівом не доведена, тому склад правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП в діях ОСОБА_1 відсутній, а провадження по справі підлягає закриттю.

Судовий збір стягненню з правопорушника не підлягає.

Керуючись ст. ст.40-1, п.1 ст.247, ст.ст.284 , 287, 289, 294 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 по ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови, до Дніпровського апеляційного суду через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні.

Суддя: підпис А.А.Борцова