П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.07.2019 року м.Бар

Суддя Барського районного суду Вінницької області Хитрук В.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення до відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка поживає за адресою: АДРЕСА_1 , на протязі року не притягувалася до адміністративної відповідальності

- за ч. 1 ст. 160 КпАП України, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ГР № 264317 від 21.05.2019 ОСОБА_1 21.05.2019 о 07:30 год. на вулиці Святого Миколая у м. Бар Вінницької області здійснювала торгівлю горіхів з рук на вулиці у невстановленому місці.

У судовому засіданні ОСОБА_1 винною себе у вчиненні правопорушення не визнала. Суду пояснила, що здійснювала торгівлю у встановленому місці рішенням Барської міської ради Вінницької області, яке є чинним, ніким не скасованим.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Диспозицією ст. 160 КУпАП передбачено відповідальність за торгівлю в містах з рук на вулицях, площах, у дворах, під`їздах, скверах та в інших невстановлених місцях, торгівлю з рук у невстановлених місцях.

До протоколу додано Рішення виконкому Барської міської ради Вінницької області № 598 від 15.12.2011, яким заборонено здійснення виїзної торгівлі промисловими та продовольчими товарами в м. Бар Вінницької області по вул. Святого Миколая з 22.12.2011.

ОСОБА_1 надала суду Рішення виконкому Барської міської ради № 254 від 14.12.2015 «Про упорядкування виїзної/виносної торгівлі на території міста Бар» яким, з метою впорядкування у м. Бар стихійної торгівлі у невстановлених місцях та вжиття заходів з благоустрою території міста, відведено на території міста Бар місця для здійснення виїзної/виносної торгівлі, зокрема по вулиці Святого Миколая. Вказане рішення Барської міської ради є наступним після рішення № 598 від 15.12.2011, є чинним та ніким не скасоване. А тому, суд приймає його як доказ у справі.

Згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Крім того, згідно вимог ст. 268 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 160 КУпАП, присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності є обов`язковою.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 277 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення, в тому числі, передбачене ст. 160 КУпАП, розглядається судом протягом трьох діб.

Враховуючи обмежені законом строки розгляду справ про адміністративне правопорушення, передбачені ст. 160 КУпАП, участь ОСОБА_1 при розгляді справи про адміністративне правопорушення протягом трьох діб за ст. 160 КУпАП забезпечена не була.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно з ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

У п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Крім того, у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

За таких умов, відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України, вважаю такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення за ст. 160 КУпАП, у зв`язку з їх не відповідністю нормам ст. 256 КУпАП, та виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту».

За таких обставин, суд визнає не доведеним факт протиправної винної поведінки ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 160 КУпАП.

Керуючись ст. 247 КпАП України, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративну справу за ч. 1 ст. 160 КУпАП стосовно ОСОБА_1 закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя: