Справа № 303/7588/18
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
23.04.2019 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участі захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1,
постановою судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 січня 2019 року
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець с. Горонда, вул. Духновича, 24, Мукачівського району Закарпатської області, громадянин України, не працюючий,
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у розмірі 384,20 грн..
Згідно постанови, 23 листопада 2018 року о 13-ій годині по вул. Духновича, 17, у м. Мукачево, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Opel Astra», д. н. з. MI 239 DB, з явними ознаками алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння рук), і від проходження огляду на стан алкогольного спяніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги, передбачені п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі ПДР) і скоїв передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне правопорушення.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова судді є незаконною, оскільки викладені в ній висновки не відповідають фактичним обставинам справи. Посилається на те, що в його діях відсутній склад передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, оскільки 23.11.2018 о 13 год. він не керував транспортним засобом, а перебував у ньому в якості пасажира, а водієм транспортного засобу марки «Opel Astra», д. н. з. MI 239 DB, був гр. ОСОБА_3, який, припаркувавши автомобіль, пішов по своїх справах. Разом із тим, стверджує, що через несвоєчасне отримання судової повістки, був позбавлений можливості надати пояснення із приводу обставин справи та заявити клопотання про виклик і допит у якості свідка гр. ОСОБА_3, який міг би спростувати викладені в протоколі обставини. При цьому, зазначає, що наявними в матеріалах справи письмовими поясненнями свідків не підтверджено факту керування ним автомобілем, і суд не перевірив покази цих свідків у судовому засіданні та не зясував усіх необхідних даних для прийняття рішення про його вину, що свідчить про поверховість дослідження судом доказів у справі. Просить постанову скасувати, закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Заслухавши пояснення захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2, який підтримав доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності ОСОБА_1, неявка якого з урахуванням положень ст. 294 КУпАП не перешкоджає її розгляду. При цьому, враховується те, що ОСОБА_1 належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи; що даних про поважність причин його неявки до апеляційного суду та заяви про відкладення розгляду справи на інший термін від нього не надходило; що при апеляційному розгляді справи приймав участь його представник адвокат ОСОБА_2, який підтвердив, що ОСОБА_1 відомо про час та місце апеляційного розгляду справи, однак, останній просив розглянути її без його участі.
Апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка в постанові.
Так, протоколом про адміністративне правопорушення підтверджено, що 23 листопада 2018 року о 13-ій годині по вул. Духновича, 17, у м. Мукачево, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Opel Astra», д. н. з. MI 239 DB, з явними ознаками алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння рук), і від проходження огляду на стан алкогольного спяніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги, передбачені п. 2. 5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а. с. 1).
З указаного протоколу також убачається, що ОСОБА_1 заперечив факт керування ним транспортним засобом, зазначивши, що в автомобілі знаходився в якості пасажира, і при цьому, вказавши, що працівники поліції не забезпечили його право на правову допомогу та не повідомили його про час та місце розгляду справи (а. с. 1-2).
З наявних у матеріалах справи письмових пояснень громадян ОСОБА_4 та ОСОБА_5, убачається, що в їх присутності водій ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння (а. с. 3, 4).
З рапорту поліцейського взводу № 1 роти № 3 батальйону УПП в Закарпатській області ОСОБА_6 вбачається, що 23.11.2018 у м. Мукачево екіпажем 0208 у складі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було зупинено транспортний засіб марки «Ореl», д. н. з. МІ 239 DB, за порушення ПДР, однак, водій вказаного автомобіля ОСОБА_1 відразу не зупинився, а припаркував його біля будинку № 17 по вул. Духновича та пересів на переднє пасажирське сидіння. На вказаного водія було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а транспортний засіб залишився на місці зупинки без порушень ПДР (а. с. 5).
З довідки т. в. о. інспектора відділу адміністративної практики УПП в Закарпатській області ОСОБА_8 вбачається, що згідно облікових баз даних Національної автоматизованої інформаційної системи МВС України гр. ОСОБА_1, 24.09.1985 р. н., отримав посвідчення водія на право керування транспортними засобами серії АОВ № 001404 від 31.10.2006 (а. с. 6).
З копії постанови серії НК № 295402 вбачається, що 23.11.2018 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП за порушення вимог передбачених п. п. 2. 1 «а» та 2.1 «б» ПДР, тобто за керування транспортним засобом 23.11.2018 о 13-й годині по вул. Духновича, 17 у м. Мукачево, розмовляючи по мобільному телефону, не маючи при собі посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а. с. 7).
З дослідженого під час апеляційного розгляду справи відеозапису, що міститься на наявному в матеріалах справи технічному носії інформації (диску) вбачається, що автомобілем марки «Ореl», д. н. з. МІ 239 DB, керував саме ОСОБА_1, при цьому, розмовляючи по мобільному телефону, за що був зупинений працівниками поліції. Також із відеозапису вбачається, що працівниками поліції ОСОБА_1 були розяснені права, у тому числі й право на правову допомогу, запропоновано пройти огляд на стан алкогольного спяніння на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі, на що ОСОБА_1 у присутності двох свідків відмовився, повідомлено, що справа буде розглядатися Мукачівським міськрайонним судом, і що про дату та час такого розгляду його буде повідомлено цим судом.
Вищенаведені докази, які є належними й допустимими, і зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні в ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.5 ПДР та винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що інспектор Галатиба М. Ю. була упереджена при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що в неї були підстави для обмови ОСОБА_1 та фальсифікації протоколу, і що вона зацікавлена у результатах розгляду справи у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні які-небудь докази, і таких до апеляційної скарги не додано й на такі не посилався представник ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2 під час розгляду справи апеляційним судом.
Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що інспектор Галатиба М. Ю. при виконанні своїх функціональних обовязків діяла у межах наданих їй повноважень.
Крім того, під час апеляційного розгляду справи апеляційним судом не встановлено й даних про те, що в громадян ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які були залучені в якості свідків відмови ОСОБА_1 від огляду на стан спяніння, були підстави для обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, зокрема, у відмові від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння, такі дані в матеріалах справи також відсутні й до апеляційної скарги таких також не додано й на такі не посилався представник ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2 під час розгляду справи апеляційним судом.
Доводи апеляційної скарги про те, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, оскільки 23.11.2018 о 13 год. він не керував транспортним засобом, а перебував у ньому в якості пасажира, а водієм транспортного засобу марки «Opel Astra», д. н. з. MI 239 DB, був гр. ОСОБА_3, який, припаркувавши автомобіль, пішов по своїх справах, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не підтверджені будь-якими доказами, не спростовують факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного спяніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоровя, а отже, і вчинення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення. Відхиляючи вказані доводи, апеляційний суд визнає їх такими, що спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення. При цьому, апеляційним судом враховується, що вказані доводи спростовуються вищезгаданим відеозаписом, з якого вбачається, що автомобілем керував саме ОСОБА_1, при цьому, розмовляючи по мобільному телефону, а будь-яких інших осіб пасажирів у автомобілі не було; що з моменту зупинки транспортного засобу й до закінчення складання працівниками поліції адміністративних матеріалів щодо ОСОБА_1, що зайняло тривалий час, будь-якої особи, яка б стверджувала, що саме вона керувала транспортним засобом, а не ОСОБА_1, на місці зупинки транспортного засобу так і не з'явилось, що ОСОБА_1 на місці зупинки не вказував на дані інших осіб, які керували автомобілем.
Разом із тим, вказаним відеозаписом спростовуються й викладені ОСОБА_1 у протоколі пояснення про те, що в автомобілі знаходився в якості пасажира, а працівники поліції не забезпечили його право на правову допомогу та не повідомили його про час та місце розгляду справи. При цьому, апеляційний суд враховує, що ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу відмовився від перегляду відеозапису, на якому зафіксовано факт керування транспортним засобом саме ним, а після розяснення йому працівниками поліції прав, у тому числі й на правову допомогу, не приймав будь-яких заходів щодо виклику на місце події захисника та не заявляв працівникам поліції будь-яких клопотань із цього приводу.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що через несвоєчасне отримання судової повістки, був позбавлений можливості надати пояснення із приводу обставин справи та заявити клопотання про виклик і допит у якості свідка гр. ОСОБА_3, який міг би спростувати викладені в протоколі обставини, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не свідчать про відсутність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує те, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи судом першої інстанції, у тому числі й на 23.01.2019, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення 20.01.2019 (а. с. 22), і що у свою чергу спростовує доводи про несвоєчасне отримання ОСОБА_1 судової повістки; що, не зявившись у черговий раз на розгляд справи без поважних причин, ОСОБА_1 сам позбавив себе можливості надати пояснення, заявити клопотання, тощо; що розгляд справи без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а тим більше належним чином повідомленої про час та місце такого розгляду, не є підставою для зміни чи скасування судового рішення відповідно до вимог КУпАП; що ОСОБА_1 не був позбавлений можливості надати пояснення чи заявити будь-які клопотання в ході апеляційного розгляду справи, однак, будучи належним чином повідомленим про час та місце такого розгляду, ОСОБА_1 не зявився й на апеляційний розгляд, чим також позбавив себе відповідної можливості; що під час апеляційного розгляду представник ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2 також не надав доказів у підтвердження факту керування автомобілем гр. ОСОБА_3, а не ОСОБА_1, і будь-яких клопотань із цього приводу не заявляв.
При оцінці доводів апеляційної скарги про те, що наявними в матеріалах справи письмовими поясненнями свідків не підтверджено факту керування ОСОБА_1 автомобілем, і суд не перевірив покази цих свідків у судовому засіданні та не зясував усіх необхідних даних для прийняття рішення про його вину, що свідчить про поверховість дослідження судом доказів у справі, - апеляційний суд враховує те, що факт керування автомобілем саме ОСОБА_1 підтверджено вищезгаданим відеозаписом, а поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтверджено факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного спяніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу чи в закладі охорони здоровя, який також не заперечується й самим ОСОБА_1 в апеляційній скарзі та не заперечувався його представником адвокатом ОСОБА_2, під час її розгляду, а також те, що ні ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, ні адвокатом ОСОБА_2 у ході її розгляду не заявлялось і клопотань про виклик та допит апеляційним судом указаних свідків. Тому, доводи апеляційної скарги про поверховість дослідження судом першої інстанції доказів у справі апеляційний суд визнає такими, що не знайшли свого підтвердження й також спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.
З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винним у порушенні вимог, передбачених пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України та, відповідно, у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено в межах санкції вищевказаної статті, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що ОСОБА_1 до апеляційної скарги, а його представником адвокатом ОСОБА_2 в ході її розгляду, не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, і, не зявившись на розгляд справи без поважних причин, будучи належним чином повідомленим про час та місце її розгляду, ОСОБА_1 позбавив себе можливості заявити в ході апеляційного розгляду клопотання, у тому числі й про виклик свідків, та надати які-небудь докази у підтвердження обґрунтованості доводів апеляційної скарги, а його представник адвокат ОСОБА_2 таких клопотань не заявляв.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1, залишити без задоволення.
Постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 січня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя І. В. Стан