Справа № 346/3341/19
Провадження № 33/4808/422/19
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Беркещук Б. Б.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , захисника Боднарука В.В.,

розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04 жовтня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, українця, громадянина України,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та стягнуто судовий збір,

ВСТАНОВИВ :

Оскарженою постановою судді суду першої інстанції встановлено, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДРП18 № 052770 від 08 липня 2019 року ОСОБА_1 08 липня 2019 року о 00.20 год. в м. Коломия по вул. Шкрібляка керував транспортним засобом Nissan Almera, номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою приладу Драгер 6810 в присутності двох свідків, тест 3325, проба позитивна 1,61 проміле. Порушив п. 2.9. а) Правил дорожнього руху. В діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді суду першої інстанції скасувати та провадження у справі зарити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вважає зазначену постанову такою, що не відповідає вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи. Вказує, що в мотивувальній частині постанови зроблено висновок про те, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а в резолютивній частині постанови не конкретизовано, за які саме дії визнано винним у вчиненні правопорушення. Зазначає також, що такий висновок не підтверджується матеріалами справи, доказами. Пояснює, що ознаки алкогольного сп`яніння, які були у нього, в протоколі не зазначено. Огляд на стан сп`яніння проводився не за допомогою технічного засобу, який дозволено до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, перевірка калібровки проводилась з порушенням шестимісячного строку. Свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на місці події не було. Посилається на те, що огляд проводився з порушенням ст. 266 КУпАП та відповідної Інструкції щодо проведення огляду. Стверджує, що працівники поліції вимагали пройти огляд без достатніх підстав, акту огляду не склали, копію даного акту не вручили, не роз`яснювали його прав. З результатами тесту він був незгідний та поліцейські не пропонували проїхати для проходження огляду в медичний заклад, від такого огляду він не відмовлявся. Наголошує, що право складати протоколи за ст. 130 КУпАП мають лише ті поліцейські, в посадовій інструкції яких визначено право складати протоколи та інші матеріали у сфері безпеки дорожнього руху. Вказує, що в протоколі та роздруківці з приладу зазначено його адресу - АДРЕСА_1, в той час згідно з паспортом та довідкою на запит він проживає в АДРЕСА_2 . Вважає, що поліцейськими всупереч вимогам закону не встановлено особу правопорушника, що дає підстави для визнання протоколу неналежним та недопустимим. Зауважує, що судом направлялися повістки на адресу, зазначену в протоколі. Пояснює, що на час інциденту не керував транспортним засобом, автомобіль був припаркований без порушень Правил дорожнього руху. Щоб не налякати малолітнього сина, який був в салоні автомобіля, в нічний час не вступав в перепалку з поліцейськими, яких було три екіпажі, слухняно виконував всі незаконні вимоги. Протокол почали складати в його присутності, при тому самої суті, прав йому не роз`яснили. Ніяких свідків, з числа цивільних осіб, не було. Поліцейські на напівпустому протоколі дали поставити підпис, що він і зробив. Обставини справи, викладені у протоколі, не відповідають дійсності. Зазначає, що копію протоколу не отримав по даний час, бо він сфальсифікований. Вказує, що судове засідання пройшло без його участі, його захисника, хоча вони були в приміщенні суду, без поліцейських і свідків. Стверджує, що в матеріалах справи відсутні докази того, що він завчасно повідомлений про час та дату проведення судового засідання. Звертає увагу, що на момент розгляду даної справи перебував на стаціонарному лікуванні, про що повідомив особисто заявою. Вважає, що грубо порушено його право на захист. Зазначає, що в постанові відсутні будь-які посилання на порушення ним як водієм конкретних пунктів Правил дорожнього руху. На його думку, суддя формально підійшов до встановлення обставин, передбачених ч. 2 ст. 33 КУпАП, обмежившись вказівкою про їх наявність.

В судове засідання апеляційного суду з`явились особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , якому роз`ясненні права, передбачені ст. 268 КУпАП, та його захисник ОСОБА_4 , якому роз`яснені права, передбачені ст. 271 КУпАП України.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить викликати та допитати поліцейського, свідків, витребувати сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, сертифікат про те, що поліцейський , який проводив тест, пройшов курс підготовки для користування газоаналізатором, має право використовувати даний прилад. В задоволенні даного клопотання відмовлено, оскільки в матеріалах справи достатньо даних для прийняття рішення по суті апеляційних вимог.

ОСОБА_1 та його захисник Боднарук В .В . підтримали доводи апеляційної скарги з мотивів, викладених у них, просили скасувати постанову судді, закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги доходжу висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, постанову судді місцевого суду - скасувати та прийняти нову постанову.

Так, відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Апелянт посилається на те, що судове засідання проведено без його участі, його захисника, хоча вони були в приміщенні суду. Стверджує, що в матеріалах справи відсутні докази того, що він завчасно повідомлений про час та дату проведення судового засідання. Звертає увагу, що на момент розгляду даної справи перебував на стаціонарному лікуванні, про що повідомив особисто заявою. Вважає, що грубо порушено його право на захист.

Так, за приписами ст. 286 КУпАП справи про адміністративне правопорушення розглядаються у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності зазначеної особи це можливо лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду і від неї не надійшло клопотання про його відкладення.

Суддя суду першої інстанції прийняв рішення по справі 04 жовтня 2019 року у відсутність ОСОБА_1 та його захисника, мотивувавши це тим, що в судові засідання 16 вересня 2019 року та 04 жовтня 2019 року ОСОБА_1 не з`явився, подав до канцелярії суду письмові заяви про відкладення судового засідання, призначеного до розгляду у ці дні у зв`язку із його хворобою та наміром укласти договір з адвокатом для отримання юридичної допомоги. Зазначив, що підтвердження свого перебування на лікуванні подасть до суду після закінчення лікування. Суддя суду першої інстанції вважав, що така причина неявки в судове засідання не є поважною, заявлені клопотання є зловживанням процесуальними правами, спробою уникнути відповідальності за правопорушення шляхом затягування строків розгляду справи.

Так, особи, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, розпоряджаються своїми правами на власний розсуд, однак користуватися ними повинні сумлінно в межах процесуального закону відповідно до їх призначення і тією мірою і в тих формах, які необхідні для досягнення мети провадження у справі.

Дійсно, неявка в судові засідання в поєднанні з безпідставними клопотаннями про відкладення розгляду справи вподовж тривалого часу, що фактично співпадає з визначеним строком для притягнення до адміністративної відповідальності, має ознаки зловживання процесуальними правами, перешкоджає судді правильно та своєчасного розглянути справу про адміністративне правопорушення і прийняти рішення.

Апелянт був належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи 04 жовтня 2019 року (а.с. 24).

В той час, ОСОБА_1 та його захисник Боднарук В.В. до початку судового засідання 04 жовтня 2019 року подали клопотання про його відкладення (а.с. 25, 27). Захисник Боднарук В.В. мотивував тим, що бажає ознайомитись з матеріалами справи та зробити копії документів, а ОСОБА_1 тим, що бажає скористатися допомогою адвоката та перебуває на стаціонарному лікуванні в Коломийській ЦРЛ, про що надасть докази по закінченню курсу лікування.

Дані клопотання вважаю обґрунтованими. Згідно з матеріалами справи про залучення ОСОБА_1 адвоката для здійснення свого захисту стало відомо тільки у зв`язку з поданням ним вищевказаної заяви, відповідно, захиснику Боднаруку В.В. був потрібен час для підготовки до захисту. Також під час апеляційного розгляду долучено довідку № 583 від 15 листопада 2019 року лікаря Коломийської центральної районної лікарні про те, що ОСОБА_1 знаходився на амбулаторному лікуванні у лікаря-уролога з 02 жовтня 2019 року по 11 жовтня 2019 року.

Ст. 49 Конституції України гарантує кожному право на охорону здоров`я та медичну допомогу.

За таких обставин, за наявності клопотань про відкладення розгляду справи з зазначенням поважності причин та з долученням доказів на їх підтвердження, не розцінюю процесуальну поведінку як зловживання процесуальними правами з метою затягування розгляду справи та уникнення адміністративної відповідальності.

Таким чином, доходжу висновку, що у суді першої інстанції не забезпечено в повній мірі дотримання прав ОСОБА_1 , передбачених ст. 268 КпАП України, і завершення розгляду справи у його відсутності та відсутності захисника призвело до їх порушення.

Керуючись ч.ч. 7,8 ст. 294 КУпАП, вважаю за необхідне скасувати оскаржену постанову та прийняти нову постанову, після дослідження в повному обсязі матеріалів справи про адміністративні правопорушення.

По справі достатньо доказів для прийняття законного та обґрунтованого рішення по суті обвинувачення ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог п. 2.9 а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.

Порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння знайшов своє відображення у ст. 266 КУпАП, приписах Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкції), та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі - Порядку).

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- та відеозапису.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, які узгоджуються між собою, оцінивши їх у сукупності, з`ясувавши фактичні обставини справи, доходжу висновку про доведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вважаю встановленим, що ОСОБА_1 08 липня 2019 року о 00.20 год. в м. Коломия по вул. Шкрібляка керував транспортним засобом Nissan Almera, номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 а) Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні апеляційного суду доказів, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення від 08 липня 2019 року серії ДПР № 052770 (а.с. 1), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 2), роздруківкою тесту № 3325 (а.с. 3), поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 5, 6), рапортами поліцейських (а.с. 7, 8), даними, що вбачаються з відеофайлів, які містяться на наданому відділом поліції компакт-диску «DVD» (а.с. 11).

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 08 липня 2019 року серії ДПР № 052770 (а.с. 1), ОСОБА_1 08 липня 2019 року о 00.20 год. в м. Коломия по вул. Шкрібляка керував транспортним засобом Nissan Almera, номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Тест № 3325 проводився за допомогою приладу Драгер 6810, результат - 1,61 проміле. Цим порушив вимоги п. 2.9 а) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений на бланку відповідного зразка, уповноваженою на те особою - поліцейським СРПП № 3 Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області капралом поліції Куташівським А.Л., з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП. Протокол підписаний уповноваженою особою та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , свідками.

При складенні протоколу ОСОБА_1 роз`яснювали його права і обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, про що свідчить його власноручний підпис у протоколі.

В графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» ОСОБА_1 вказав, що випив 150 грам горілки, після чого керував своїм автомобілем.

Враховую, що під час оцінки таких пояснень у сукупності з іншими доказами береться до уваги не сам факт визнання чи заперечення особою своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, а інформація щодо фактичних обставин.

Відомості про те, що з певних причин ОСОБА_1 надавав працівнику поліції неправдиві пояснення, або що такі ним засвідчено під примусом, відсутні.

Необґрунтованими вважаю посилання апелянта на те, що поліцейськими вказано іншу адресу, ніж та, за якою він зареєстрований згідно з паспортом, а також про невручення копії протоколу, оскільки зі змісту протоколу вбачається, що ОСОБА_1 засвідчив власноручним підписом те, що він зі змістом протоколу ознайомлений, копію протоколу отримав, внесені про нього дані є правильні.

Безпідставними вважаю посилання ОСОБА_1 на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення незрозуміло сформульована суть порушення, оскільки в ньому не вказано виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, через те, що в протоколі повинна бути викладена суть адміністративного правопорушення, яка відповідає ознакам складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а не всі обставини події, особливості порядку проведення огляду.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних доказів щодо протиправності дій працівників поліції, зокрема на час складання протоколу, щодо оскарження таких дій та його результатів. Також, відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Всупереч доводам апелянта поліцейськими складено акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та долучено його примірник до матеріалів справи (а.с. 2). З нього вбачається, що огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками - запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та порушення координації рухів, за допомогою приладу «Драгер». Результат огляду на стан сп`яніння - 1,61 проміле. Те, що з результатами згоден, ОСОБА_1 засвідчив власноручним підписом. Обставини огляду, викладені у акті, своїми підписами засвідчили в ньому свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Роздруківка із результатом огляду з використанням спеціального технічного засобу (а.с. 3) засвідчує результат тесту ОСОБА_1 , проведеного за допомогою приладу Drager Alcotest 6810 - 1,61 проміле. Вказана квитанція містить підпис ОСОБА_1

Результат тесту ОСОБА_1 , проведеного працівниками поліції, а саме - 1,61 проміле, більш як в вісім разів перевищує гранично допустиму норму (0,2% проміле) та беззаперечно вказує на перебування особи в стані алкогольного сп`яніння, виключаючи можливу технічну похибку.

Сторона захисту посилається на те, що показники електродіагностичного приладу «Alkotest 6810» фірми «Drager» не можуть вважатися допустимим доказом.

Так, згідно з пунктами першим та третім розділу ІІ Інструкції передбачено, що поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, та які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Перелік спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ України та Держспоживстандартом для проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння міститься в Державному реєстрі затверджених типів засобів вимірювальної техніки, Газоаналізатор Drager Alcotest, в тому числі 6810, включений до вказаного переліку.

Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», який набрав чинності 01 січня 2016 року, засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки. До таких засобів вимірювальної техніки відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається. Пунктом 1 статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» встановлено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» не встановлено вимог до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації, пов`язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу, які видавалися Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до 01 січня 2016 року.

Відповідно до листа (який є публічно доступним) заступника директора Українського медичного центру сертифікації МОЗ України № 45 від 18 січня 2018 року на запит Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, використання медичних виробів «Газоаналізатори Alcotest Drager 6810», які були завезені та введені в експлуатацію користувачем протягом терміну дії Свідоцтва та знаходження його у реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення у період з 10 лютого 2010 року по 10 лютого 2015 року, є можливим, за умов додержання вимог щодо повірки (калібрування), що підтверджує вірність результатів вимірювання.

Окрім того, згідно з наказом Державної служби України з лікарських засобів від 29 грудня 2014 року № 1529 «Про державну реєстрацію медичних виробів» Газоаналізатори Drager Alcotest мають свідоцтво про державну реєстрацію № 14455 /2014 , у якого необмежений строк дії.

Апелянтом не наведено переконливих доводів щодо неможливості застосування приладу Драгер 6810, або заборони використання його на території України, за умови правомірності введення такого в експлуатацію на час дії дозвільних документів та своєчасного проходження відповідного калібрування.

З роздруківки результату технічного приладу Drager Alcotest 6810, застосованого працівниками поліції для перевірки стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 та копії свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, вбачається, що вказаний технічний засіб пройшов повірку 10 жовтня 2018 року, свідоцтво чинне до 10 жовтня 2019 року (а.с. 3, 10).

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 № 1747, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01 листопада 2016 року за № 1417/29547 «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями» встановлені міжповірочні інтервали законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями, а саме для Газоаналізаторів - один рік.

Таким чином, доходжу висновку, що поліцейськими правомірно був застосований під час огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 газоаналізатор Drager Alcotest 6810 та його показники є допустимими доказами.

За змістом п. 5 Розділу 2 Інструкції саме на вимогу особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, поліцейський надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Матеріали справи не містять відомостей про те, що апелянт висловлював вимогу про таке, і поліцейським її було проігноровано.

В матеріалах справи також є направлення на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння до Коломийської ЦРЛ від 08 липня 2019 року (а.с. 4), згідно з яким останній в заклад охорони здоров`я для проходження огляду не направлявся.

З письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 5,6) вбачається, що 08 липня 2019 року близько 00:20 год. в м. Коломия по вул. Шкрібляка вони були запрошені працівниками поліції в якості свідків, щоб в їх присутності водій ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом Nissan Almera, номерний знак НОМЕР_1 , пройшов тест на стан алкогольного сп`яніння. Після проходження тексту за допомогою приладу «Драгер 6810», його результат становить 1,61 проміле.

Сумнівів у зацікавленості чи упередженості свідків немає, пояснення засвідчені їхніми власноручними підписами.

Відсутні відомості про те, що з певних причин свідки засвідчували обставини, викладені протоколі та акті, під примусом.

Крім того, дані про свідків та їх підписи містяться в протоколі, в якому також ОСОБА_1 засвідчив власноручним підписом те, що він зі змістом протоколу ознайомлений, копію протоколу отримав. Наведене є підставою для висновку, що свідки поставили свої підписи у протоколі до того, як ОСОБА_1 отримав його копію, за відсутності інших відомостей.

До матеріалів справи також долучено рапорти поліцейських СРПП № 3 Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області Михайлюка А.М. та Каташівського А.Л . від 08 липня 2019 року(а.с. 7,8 ), де вони доповідають про те, що 08 липня 2019 року о 00:20 год. в м. Коломия по вул. Шкрібляка ними було зупинено автомобіль марки Nissan Almera, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , стосовно якого була відома інформація, що він керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. В ході спілкування з водієм ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, нечітка мова. Водієві ОСОБА_1 було запропоновано пройти освідчення на факт вживання алкоголю за допомогою газоаналізатора Alcotest 6810 Drager на місці зупинки у присутності двох свідків, на що він погодився. Результат тесту № 3325 позитивний 1,61 проміле. Від проходження такого огляду в Коломийській центральній районній лікарні останній відмовився, так як погодився з результатом. ОСОБА_1 було ознайомлено з ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Міркування про те, що для повного та всебічного з`ясування обставин даної справи необхідно допитати свідків та поліцейського безпосередньо в судовому засіданні не ґрунтується на вимогах закону, оскільки письмові докази в повній мірі дозволяють встановити обставини, які мають значення для розгляду даної справи, а переконливих підстав для сумнівів з приводу обставин, які наведено у письмових доказах, не встановлено. Більш того, жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Апеляційним судом також досліджено відеозаписи, які міститься на компакт-диску «DVD» в матеріалах справи, на яких відображено та безсторонньо зафіксовані нагрудними відеокамерами (відеореєстраторами) інспекторів патрульної поліції та службового автомобіля деякі обставини події, а саме: як працівники поліції наближаються до зупиненого автомобіля, в якому як правильно включено аварійну сигналізацію, при цьому в автомобілі світять значки на панелі приладів та прослуховується звук мотору; в салоні автомобіля знаходиться доросла особа на місці водія та дитина; поліцейський представляється та пропонує пред`явити документи; процес проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, продуття у трубку спеціального технічного засобу, оголошення результатів; пояснення водія про те, що на обід вживав, без заперечень.

Відомостей про те, що порушено ст. 266 КУпАП, приписи Інструкції та Порядку не здобуто під час апеляційного розгляду.

Вважаю ОСОБА_1 особою, яка керувала транспортним засобом, у розумінні ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 27 Постанови ПВССУ від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 18, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Відомості, які вбачаються з відеозаписів, зокрема наведені обставини події та поведінка ОСОБА_1 , а також безпосередньо його пояснення, вказують на те, що він виконував функції водія під час руху транспортного засобу, був зупинений працівниками поліції саме під час керування ним транспортним засобом, а тому є суб`єктом адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Докази по справі про адміністративне правопорушення у своїй сукупності та взаємозв`язку вказують на те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, у нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, він погодився на пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу, за наявності двох свідків пройшов такий тест, за результатами огляду перебував у стані алкогольного сп`яніння, погодився з його результатами, відповідно, поліцейський мав всі підстави скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Доводи сторони захисту про те, що жодних свідків не було, не знайшли свого підтвердження, оскільки матеріалами справи, а саме як протоколом, актом, так і їх письмовими поясненнями доведено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 стали свідками того, як ОСОБА_1 проходив огляд на стан сп`яніння на місці зупинки.

Оскільки у ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, як слідує зі змісту акту огляду, рапорту, що узгоджується зі змістом відеозаписів, поліцейські мали всі підстави пропонувати пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Доводи ОСОБА_1 про те, що поліцейські не пропонували проїхати для проходження огляду в медичний заклад, від такого огляду він не відмовлявся не слушними, оскільки він погодився з результатами огляду проведеного поліцейським на місці зупинки транспортного засобу.

Оскільки ОСОБА_1 в акті огляду засвідчив свою згоду з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу, засвідчив своїм підписом роздруківку із результатом огляду з використанням спеціального технічного засобу, ознайомився з протоколом, що засвідчив своїм підписом у протоколі, за відсутності будь-яких доказів про відсутність згоди з результатами такого огляду, доходжу висновку, що відсутні об`єктивні підстави вважати, що поліцейським необхідно було направляти ОСОБА_1 для проведення огляду в заклад охорони здоров`я.

Оскільки викладеними матеріалами справи поза всяким розумним сумнівом доведено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, його дії містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, - 08 липня 2019 року, а на час прийняття рішення апеляційним судом тримісячний строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 КУпАП, сплинув, то відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП це є підставою для закриття справи.

Оскільки адміністративне стягнення ОСОБА_1 не накладається, то судовий збір по справі про адміністративне правопорушення, відповідно до приписів ст. 40-1 КУпАП - не сплачується.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати.

Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло