15.04.2019 Провадження по справі № 3/380/43/19
Справа № 380/103/19
Постанова

Іменем України

15 квітня 2019 року суддя Тетіївського районного суду Київської області Косович Т.П., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, громадянина України, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, інваліда 3 групи, не працюючого,

встановив:

Постановою Тетіївського районного суду Київської області від 04.02.2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП, притягнено до адміністративної відповідальності та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень, стягнено матеріальну шкоду в сумі 680 (шістсот вісімдесят) гривень, судовий збір в сумі 384 (триста вісімдесят чотири)гривні 20 копійок, а також конфісковано заборонене знаряддя лову сітку з жилки в кількості 1 шт.

Проте під час винесення постанови судом не було вирішено питання про долю інших речових доказів по справі, а саме про деревяний човен та свіжу рибу судак в кількості 1 шт. та лящ в кількості 1 шт., загальною вагою 0,6 кг., які передані правопорушнику ОСОБА_1 на відповідальне зберігання.

Заступник начальника Управління Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київській області звернувся до суду з клопотанням про вирішення питання про долю речових доказів по даній справі.

Розглянувши заявлене клопотання та матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.

Кодексом України про адміністративні правопорушення не встановлено порядку вирішення питання про долю речових доказів у справі після винесення постанови. Проте статтею 129 Конституції України передбачено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Кодекс України про адміністративні правопорушення деталізує вказані конституційні норми, визначаючи у статті 1, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення, зокрема, є охорона прав і свобод громадян, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності.

Статтею 245 вказаного кодексу закріплено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За загальними засадами теорії права при застосуванні норм права правозастосовчий орган іноді стикається з прогалинами в законодавстві, тобто з повною чи частковою відсутністю норм, які регулюють певні суспільні відносини. Розрізняють прогалини в праві та прогалини в законі. Прогалини в праві - це повна або часткова відсутність в діючих нормативно-правових актах необхідних юридичних норм. Прогалини в законі - це повна або часткова відсутність необхідних юридичних норм у даному законі. У зв'язку з цим в юриспруденції розроблені способи заповнення прогалин в процесі застосування закону, які отримали назву аналогії.

Аналогія закону - рішення справи або окремого юридичного питання на основі правової норми, розрахованої на схожі випадки. Застосування аналогії забороняється, якщо вона прямо заборонена законом чи якщо закон пов'язує настання юридичних наслідків з наявністю конкретних норм.

Статтею 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом, таким чином вказана норма передбачає чітке виконання передбачених законом норм та забороняє вирішення питань притягнення особи до адміністративної відповідальності по аналогії, тобто унеможливлює застосування по аналогії норм, що закріплюють склад правопорушень, проте не має жодних обмежень на застосування аналогії при застосуванні норм процесуального характеру (порядку розгляду справи).

Таким чином, враховуючи викладене, суддя до даного процесуального питання про долю речових доказів у справі після винесення постанови застосовує аналогію закону та застосовує положення кримінального процесуального кодексу України, оскільки кримінальний процесуальний кодекс України на сьогоднішній день є більш вдосконаленим, сучасним та найбільш відповідає принципам верховенства права, юридичного захисту прав, свобод та інтересів осіб.

Оскільки ОСОБА_1 здійснював незаконний вилов риби з деревяного човна, виловив при цьому рибу судак в кількості 1 шт. та лящ в кількості 1 шт., загальною вагою 0,6 кг., проте документів про право власності на даний човен за ОСОБА_1 суду не надано, матеріальна шкода за свіжовиловлену рибу з правопорушника стягнута, суддя вважає занеобхідне дані речові докази повернути правопорушнику.

Керуючись ст. 537 КПК України, ст.ст. 85 ч.4, 304 КУпАП, суддя

постановив:

У справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 85 ч. 4 КУпАП, деревяний човен та виловлену рибу судак в кількості 1 шт., лящ в кількості 1 шт., загальною вагою 0,6 кг., які передані правопорушнику на відповідальне зберігання згідно розписки від 29.12.2018 року, повернути ОСОБА_1.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту її проголошення.

Суддя : Т.П.Косович

Постанова набрала законної сили «___» ___________________20___р.

Строк предявлення постанови до виконання до «___» ________________20___р.