Справа № 420/1624/18
Провадження № 33/810/55/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2019 року м. Сєвєродонецьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Луганського апеляційного суду Тополюк Є.В., при секретарі Магомедова Ш.Х., за участю правопорушника ОСОБА_2 та його захисника, адвоката Чорнухи І.П. розглянула апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_2 на постанову Новопсковського районного суду Луганської області від 09.11.2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Новопсковського районного суду Луганської області від 09.11.2018 року ОСОБА_2, визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортним засобом на строк один рік.

Згідно постанови, 21 вересня 2018 року о 06 год.10 хв. ОСОБА_2, в порушення п. 2.5 ПДР, керував мотоциклом «Мустанг» по вул. Пушкіна, с. Можняківка, Новопсковського району Луганської області, з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, від проходження у передбаченому закону порядку медичного огляду на стан сп'яніння відмовився у присутності двох свідків, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову Новопсковського районного суду Луганської області від 09.11.2018 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В скарзі ОСОБА_2 зазначає, що не згоден із зазначеною постановою у зв'язку з невідповідністю висновків судді обставинам справи, а також через порушення ним норм матеріального і процесуального права. ОСОБА_2 не зрозуміло обвинувачення, адже воно складається з двох частин: керував з явними ознаками алкогольного сп'яніння; відмовився від проходження в передбаченому законом порядку огляду на стан сп'яніння. Таким чином для нього, стає незрозумілим, в чому саме обвинувачується водій: керування з ознаками алкогольного сп'яніння чи відмові від проходженні огляду (невідомо якого). ОСОБА_2 наголошує, що невірне і нечітке формулювання суті правопорушення позбавляє водія права на захист, адже обвинувачення йому незрозуміле. Особа має право знати, в чому саме її звинувачують, щоб реалізувати право на захист. Таким чином, твердження судді про однозначну відмову апелянта від проходження дійсного запропонованого огляду не узгоджується з матеріалами справи. Поліцейським було порушено порядок огляду на стан сп'яніння, у зв'язку з чим він вважається недійсним, а протокол - недопустимим доказом вини апелянта. У протоколі суть порушення сформульована незрозуміло, адже не вказано, який порядок проходження такого огляду було запропоновано водієві. Крім того, в протоколі не сформульовано, який саме огляд апелянт має пройти на вимогу поліцейського (на стан алкогольного сп'яніння чи наркотичного) та у якій спосіб (на місці із застосуванням спеціальних засобів чи в найближчому закладі охорони здоров'я), правопорушник не має можливості надати однозначну відповідь (погоджуватися чи відмовлятися). Також в протоколі не зазначено, що водій відмовився від проходження огляду у закладі охорони здоров'я.

ОСОБА_2 вважає, що за вищезазначених обставин направлені до суду матеріали та їх аргументація є сумнівними, однак наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом. Поліцейським було порушено процедуру огляду на стан сп'яніння, що свідчить про недійсність такого огляду і відсутність підстав для притягнення водія до адміністративної відповідальності.

Взагалі, в матеріалах справи відсутні направлення водія на проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, що свідчить про порушення процедури і спростовує факт вимоги пройти такий огляд у закладі охорони здоров'я. Суддя не звернув увагу на те, що у протоколі не сформульовано, який саме огляд і у який спосіб апелянт має пройти на вимогу поліцейського. Для підтвердження стану тверезості апелянт протягом двох годин 50 хвилин після складання протоколу був змушений пройти огляд на стан сп'яніння в загальному порядку, про що свідчить протокол медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп'яніння, наданим Новопсковським РТМО 21.09.2018 року, ОСОБА_2 пройшов огляд на стан сп'яніння, за результатами якого ознак сп'яніння не виявлено. Суд не звернув увагу на зазначені обставини і не врахував їх при винесенні оскаржуваної постанови.

Також ОСОБА_2 звертає увагу на те, що його не відстороняли від керування транспортним засобом та посвідчення не вилучали. Хоча в протоколі і зазначено, що його відсторонено від керування, але це не відповідає дійсності, оскільки на відеозапису, який надав ОСОБА_2 видно, що після складання протоколу він продовжив керувати транспортним засобом.

ОСОБА_2 ще в скарзі зазначає, що при складанні протоколу та при знятті свідчень на відео, свідків не було. Свідки були вписані до протоколу значно пізніше. Також просить звернути увагу, що місце проживання свідків знаходиться на значній віддаленості від місця складання протоколу, у другому населеному пункті. Відсутність свідків стверджується і хронологією часу. Як вбачається з матеріалів справи, складання протоколу було розпочато о 06 год. 30 хв. Складання протоколу займає в середньому 5 хвилин, пояснення свідків та правопорушника ще як мінімум 5 хвилин, зняття відео ще 1 хвилина, і того 11 хвилин. А з відео, яке було досліджено в судовому засіданні, вбачається, як працівники поліції, які складали протокол, о 06 годині 32 хвилини, тобто через 2 хвилини, вже знаходились на значній відстані від місця складання протоколу. Дане свідчить про відсутність необхідного часу на вказані дії, що вказує на дописи, а саме свідків, до протоколу та прийняття від них пояснень, вже після складання протоколу та підписання його правопорушником. Хоча судом і задоволено його клопотання та його захисника Чорнухи І.П. про допит свідків, але суд їх так і не допитав, а дане вказує на неповноту судового розгляду. ОСОБА_2 наголошує на тому,що покази свідків складені ними не власноручно, а працівником поліції, ще й нерозбірливо. Суд розглянув справу поверхово і формально, не допитавши свідка в судовому засіданні.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника в підтримання апеляційної скарги, свідка ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи, оглянувши відеозапис, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З змісту постанови суду першої інстанції вбачається, що в судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину не визнав повністю, суду пояснив, що дійсно був зупинений працівниками поліції 21 вересня 2018 року о 06 год.10 хв., які пояснили, що в нього ознаки алкогольного сп'яніння, та запропонували проїхати до лікарні для медичного обстеження на стан алкогольного сп'яніння, він відмовився від проходження медичного огляду у зв'язку з тим, що дуже поспішав на роботу, побоюючись звільнення, оскільки знаходився на іспитовому строку. Свідків при складанні протоколу він не бачив, на відеоролику, де він відмовляється від проходження медичного огляду на стан сп'яніння, свідки також відсутні, тому вважає, що протокол відносно нього складений з порушенням норм КУпАП. 21.09.2018 о 09.20год. він пройшов у лікарні медичний огляд для встановлення стану сп'яніння, та відповідно висновку протоколу він тверезий.

Захисник правопорушника адвокат Чернуха І.П. у судовому засіданні також пояснив, що він вважає безпідставним притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, оскільки ОСОБА_2 визнаний тверезим, відповідно до висновку медичного закладу, протокол складений у відсутності свідків, що підтверджується відеозаписом камер спостереження, тобто з порушенням вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Задля доказування своєї невинуватості або приведення обставин, що пом'якшують вину, особа має право заявляти клопотання про виклик і допит свідків, про призначення експертизи, про видачу довідок та інших документів. Однак разом із цим притягнутий до відповідальності не зобов'язаний доводити свою невинуватість, хоча і має на це право.

У зв'язку з чим, апеляційний суд вважає, що нічого не перешкоджало суду розглянути справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 у відповідності з вимогами закону, передбаченими ст.ст.1, 7, 251, 280 КУпАП.

Однак суд першої інстанції вищевказаних вимог закону не дотримався.

З змісту постанови вбачається, що суд першої інстанції прийняв рішення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності на підставі показань свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, а також письмових доказів: протоколу про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_2, посилаючись на ст.251 КУпАП, п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від23.12.2005 року « Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті».

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серія БР № 009628 від 21.09.2018, письмовими поясненнями ОСОБА_2, письмовими поясненнями ОСОБА_6, письмовими поясненнями ОСОБА_8, дослідженим судом відеозаписом, відповідно до якого ОСОБА_2 відмовляється від проходження у передбаченому закону порядку медичного огляду на стан сп'яніння.

Суд надав оцінку долученим ОСОБА_2 до матеріалів справи відео з камер спостереження, пославшись на те, що це відео жодним чином не підтверджують відсутність свідків при складанні протоколу.

Щодо протоколу медичного огляду для встановлення стану сп'яніння № 78, складений 21.09.2018р. о 09.20год, суд першої інстанції зазначив, що він також не спростовує вину ОСОБА_2 за порушення п. 2.5 ПДР, крім того складений після спливу 02 годин 50 хвилин.

З цією оцінкою апеляційний суд погоджується частково.

Перевіряючи обґрунтованість вказаного висновку суду, суд апеляційний інстанції звернув увагу на наступне.

З змісту пояснень ОСОБА_2 наданих ним у апеляційному суді, вбачається, що він був позбавлений судом задавати запитання свідкам, що свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були допитані у його присутності у кабінеті судді, ніхто зі свідків не віддалявся з кабінету під час допиту одного з них, журнал судового засідання не вівся, фіксація технічними засобами судового процесу не проводилася. Свідки не попереджалися судом про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України, до присяги не приводилися. Стверджує, що свідків під час того, коли складався протокол про його, так би мовити, відмову від медичного огляду на стан сп'яніння не було.

Апеляційний суд не встановив ,що ОСОБА_2 дає неправдиві показання, оскільки у матеріалах адміністративної справи відсутній журнал судового засідання, тексти присяги для свідків, не має інших джерел інформації щодо проведеного судового засідання окрім змісту постанови, яка оскаржується.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано дійшов висновку про те, що дії ОСОБА_2 слід кваліфікувати за ч.1 ст.130 КУпАП.

Висновок суду про те, що всупереч доводам правопорушника, складеним щодо нього протоколом про адміністративне правопорушення підтверджується наявність у нього ознак алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, при цьому ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, є на думку апеляційного суду, суперечливим.

Висновок суду першої інстанції про те, що протокол складено без порушення вимог КУпАП, в присутності двох свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_8, які своїми підписами засвідчили достовірність викладеної у протоколі інформації, також не знайшов свого підтвердження іншими доказами, які повинні бути належними та допустимими.

Відеозапис , яку досліджував суд першої інстанції, відповідно до якої ОСОБА_2 відмовляється від проходження у передбаченому законом порядку медичного огляду на стан сп'яніння, не містить повної інформації про правильність та законність дій співробітників СРПП Новпсковського ВП ГУНП Луганської області щодо ОСОБА_2 під час його зупинки.

З змісту відповіді начальника Новопсковського ВП ГУНП в Луганський області Ковтуна Ю.О. на скаргу ОСОБА_2 на неправомірні дії співробітників СРПП Новопсковського ВП ГУНП Луганської області від 04.10.2018 року, яку надала апеляційному суду сторона захисту, вбачається, що протокол відносно ОСОБА_2 складався без свідків.

Для перевірки цієї інформації суд апеляційної інстанції направляв судовий виклик на ім'я начальника Новопсковського ВП ГУНП в Луганський області Ковтуна Ю.О. для забезпечення ним участі інспектора СРПП Новопсковського ВП ГУНП в Луганський області ОСОБА_7 у судовому засіданні апеляційного суду.

На судовий виклик вищевказаний свідок не з'явився, що суд розцінює як неповагу до суду.

У зв'язку з чим, на підставі викладеного та досліджених судом апеляційної інстанції матеріалів, судове рішення суду першої інстанції не може вважатися таким, що відповідає вимогам закону.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване та законне рішення.

Перевіряючи доводи ОСОБА_2, викладені ним в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційного скарги суд апеляційної інстанції має право:1)залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;2)скасувати постанову та закрити провадження у справі;3)скасувати постанову та прийняти нову постанову;4)змінити постанову.

Суд першої інстанції надав критичну оцінку поясненням ОСОБА_2, але ця оцінка,на думку апеляційного суду,ні є об'єктивною, та не ґрунтується на вимогах закону, а саме ст.ст.1, 7, 251-252 КУпАП,

Під час апеляційного перегляду встановлено, що судом першої інстанції, з недотриманням вищезазначених вимог закону, належним чином не з'ясовано обставини щодо вчинення ОСОБА_2 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а викладені в постанові висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Враховуючи викладене, висновок суду щодо вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтується на суперечливих доказах, які не можуть бути покладені в основу рішення як докази вини.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає за необхідним постанову суду першої інстанції в частині визнання винним ОСОБА_2 скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити, на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

При цьому апеляційний суд виходить з того, що на момент розгляду справи строк притягнення особи до адміністративної відповідальності сплив вже 21 грудня 2018 року, та враховує, що п.7 ч.1 ст.247 КУпАП серед інших положень не вказує на наявність у судді прав для встановлення обставин вчинення правопорушення, а також для визначення вини чи невинуватості особи при закритті відповідної справи.

Для припинення переслідування та притягнення особи до адміністративної відповідальності достатньо тільки тих фактів, що прямо передбачені статтею(склад і сплив строку).

Жодні інші обставини, які повинен з'ясувати суд при розгляді справи що до застосування адміністративної відповідальності (зазначені у ст..280 КУпАП), в тому числі і наявність чи відсутність вини особи не можуть впливати на процес звільнення.

У зв'язку з чим апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 38, 289, 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Новопсковського районного суду Луганської області від 09.11.2018 року про притягнення ОСОБА_2, до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП -скасувати. Провадження закрити на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Луганського

апеляційного суду: Є.В. Тополюк