Справа № 570/4449/19
Номер провадження 3/570/1733/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2019 року м.Рівне

Cуддя Рівненського районного суду Рівненської області Коробов С.О., з участю прокурора Рівненської місцевої прокуратури Краснолюби Р.М., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , її захисника - Гук Л.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління захисту економіки в Рівненській області Департаменту захисту економіки НП України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 депутата Корнинської сільської ради Рівненського району Рівненської області, ідентифікаційний код особи НОМЕР_1 ,

за ч.1 ст.172-6 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії № 350 від 30 серпня 2019 року ОСОБА_1 , будучи депутатом Корнинської сільської ради Рівненського району, особою, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій місцевого самоврядування, а саме припиняє повноваження депутата сільської ради і відповідно до підпункту "б" пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України "Про запобігання корупції", є суб`єктом на якого розповсюджується дія Закону, в порушення абзацу 1 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно без поважних причин подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, чим вчинила правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність, за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що не мала ніякого наміру порушувати законодавство щодо запобігання корупції, не подаючи декларацію у день припинення своїх повноважень. Не подала декларацію 9 січня 2019 року, оскільки їй, як і ще 10 депутатам сьомого скликання, у яких припинилися повноваження, не була відома дата припинення своїх повноважень - дата сесії депутатів нового скликання Корнинської сільської ради.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Гук Л.В. в судовому засіданні заявила клопотання, в якому просила закрити провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях її підзахисної події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КпАП України. Мотивувала своє клопотання тим, що в діях ОСОБА_1 відсутній умисел на вчинення корупційного діяння, а також на те, що особа не була повідомлена про день припинення своїх повноважень. До того ж захисник зазначила, що протокол складено не уповноваженим на його складання органом.

Прокурор в судовому засіданні вказав, що протокол про адміністративне правопорушення складений відповідним суб`єктом, а ОСОБА_1 підлягає притягненню до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.

Частиною 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» дійсно передбачено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

А тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, повинен довести наявність в діях особи умислу на несвоєчасне подання такого повідомлення. Відповідно до ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Об`єктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його об`єктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин повідомлення. Крім того, з об`єктивної сторони корупційне правопорушення характеризується також наявністю відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи, чи інтересу третіх осіб, яким суб`єкт правопорушення мав керуватись при його вчиненні, на що звернено увагу в Рішенні Конституційного Суду України від 06.10.2010 року (справа N 1-27/2010). Викладене стосується й диспозицій ст. 172-6 КУпАП.

Суд звертає увагу, що Закон України «Про запобігання корупції» взагалі не встановлює строк подання декларації особою, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави, як це наприклад має місце щодо подання щорічних декларацій до 1 квітня 2019 року, відповідно до частини 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції». Обов`язок особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави, подати декларацію за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, виключно в день припинення повноважень визначено лише підпунктом 2 пункту 5 Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції «Про функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» N 3, 10.06.2016.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про запобігання корупції» Національне агентство з питань запобігання корупції є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про запобігання корупції» Національне агентство з метою виконання покладених на нього повноважень має такі права: отримувати заяви фізичних та юридичних осіб про порушення вимог цього Закону, проводити за власною ініціативою перевірку можливих фактів порушення вимог цього Закону.

Отже, за спеціальним законом, який регулює питання запобігання корупції, право проводити перевірки дотримання законодавства про запобігання корупції належить виключно НАЗК, а не іншим спеціально уповноваженим суб`єктам у сфері протидії корупції.

Тобто, виключно після проведення перевірки НАЗК та направлення висновку НАЗК спеціально уповноваженим суб`єктам у сфері протидії корупції (в тому числі і Національній поліції), у останніх виникають повноваження на складення протоколу про адміністративне правопорушення.

В той же час, у разі порушення послідовності таких дій (складення протоколу без висновку НАЗК) варто вказати на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Яременко проти України», де було зазначено таке: «…Питання, яке Суд має вирішити, полягає у визначенні, чи було справедливим провадження у справі загалом, включаючи спосіб, у який були отримані докази. При цьому має бути оцінена відповідна "незаконність" і, якщо це стосується порушення іншого конвенційного права, має бути оцінений характер виявленого порушення. Крім того, має бути врахована якість таких доказів і, зокрема, те, чи породжують обставини, за яких вони були отримані, будь-який сумнів щодо їхньої достовірності й точності.

В протоколі про адміністративне правопорушення були відсутні данні щодо проведення відповідної перевірки стосовно особи, повідомлення НАЗК про результати такої перевірки ДЗЕ НП України, пояснення останнього направлені на підставі листа НАЗК щодо причин несвоєчасного подання декларації та інше.

Тобто, в даному випадку перевірка своєчасності внесення змін у майновому стані до декларації особи відбувалася в порушення п. 2- п. 5 розділу II Порядку, тобто неналежним суб`єктом, за межами компетенції особи Департаменту захисту економіки Національної поліції України та без відповідного звернення НАЗК.

Тому в даній же ситуації (складення протоколу без висновку НАЗК), протокол, будучи доказом, не може бути допустимим доказом, оскільки отримані з порушенням процедури - за відсутності висновку НАЗК та відсутності повноважень на самостійне здійснення перевірки дотримання антикорупційного законодавства.

Таким чином, ОСОБА_1 не подала декларацію, як особа уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до вимог абзацу 1 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» та підпункту 2 пункту 5 Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції «Про функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» N 3, 10.06.2016 з поважних причин, оскільки станом на 9 січня 2019 року їй не була відома дата припинення своїх повноважень, а не тому, що вона взагалі мала якийсь умисел порушувати вимоги чинного законодавства щодо запобігання корупції, не подаючи декларацію у день припинення своїх повноважень, що свідчить про відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про безпідставність визнання ОСОБА_1 винною в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 не міститься складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Згідно ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю при відсутності складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст.172-6, ст.ст. 247, 283 КУпАП України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 172-6 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Коробов С.О.