ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа: 652/58/19 Головуючий в І інстанції: Дригваль В.М.
Провадження: 33/819/118/19 Доповідач: Приходько Л.А.
Категорія: ч.1 ст.173-2 КУпАП
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2019 року Херсонський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Приходько Л.А.,

секретар судового засідання Давиденко І.О.,

за участю: особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 та захисника - адвоката Бразалука Сергія Олексійовича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Херсоні апеляційну скаргу адвоката Бразалуки Сергія Олександровича діючого в інтересах ОСОБА_2 постанову Високопільського районного суду Херсонської області від 06 лютого 2019 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відносно ОСОБА_2,

встановив:

Постановою Високопільського районного суду Херсонської області від 06 лютого 2019 року ОСОБА_2 визнано винним у тому, що 14 листопада 2018 року, о 17 год. 30 хв., в АДРЕСА_1, ОСОБА_2 вчинив сварку відносно колишньої своєї співмешканки ОСОБА_5, що супроводжувалась висловлюванням нецензурними словами, чим вчинив домашнє насильство в сім'ї психологічного характеру, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 173-2 КУпАП,у зв'язку із чим на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян , що становить 170,00 грн. та стягнуто з в дохід держави судовий збір у розмірі 384,20 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановоюзахисник ОСОБА_2 - адвокат Бразалука С.О. подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову судді місцевого суду скасувати, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, а також неповне з'ясування судом обставин справи та закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу зазначив, що протоколом та оскаржуваною постановою не встановлено (не доведено) те, що ОСОБА_2 проживає разом з ОСОБА_5, тобто є членом її сім'ї, що виключає відповідальність за ст. 173-2 КУпАП, оскільки відповідно до ст. 1 Закону України «Про попередження насильства в сім'ї», членами сім'ї є особии, які перебувають у шлюбі; проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою; їхні діти; особи, які перебувають під опікою чи піклуванням; є родичами прямої або непрямої лінії споріднення за умови спільного

проживання. Також судом не встановлено, які саме конституційні права і свободи члена сім'ї порушив ОСОБА_2, в чому саме полягало насильство відносно потерпілої, та які наслідки це мало для неї, чи було спричинено моральну шкоду ОСОБА_5, шкоду її фізичному чи психічному здоров'ю.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника - адвоката Бразалука С.О., приходжу до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов'язаний з'ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Проте, цих вимог закону в повній мірі дотримано не було, внаслідок чого суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Так, згідно диспозиції ч.1 ст. 173-2 КУпАП відповідальність за даною нормою закону настає, зокрема, за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров'ю потерпілого.

Стаття 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім'ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім'єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Нормами наведеного закону визначено, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров'ю особи.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ГР №101049 від 20 листопада 2018 року, ОСОБА_2 14 листопада 2018 року о 17.30 год. за адресою с. Новогригорівське, вул. Молодіжна 41, вчинив відносно колишньої співмешканки гр. ОСОБА_5 сварку, що супроводжувалася висловами нецензурних слів (а.с.3).

Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 14 листопада 2018 року №б/н вбачається, що ОСОБА_5 звернулася із заявою про прийняття мір до ОСОБА_2, який 14 листопада 2018 року близько 17.30 год. вчинив відносно неї сварку в ході якої ображав її нецензурною лайкою(а.с.6).

З письмових пояснень ОСОБА_2 вбачається, що протягом шести місяців він проживав однією сім'єю з ОСОБА_5 у належному їй будинку. 14 листопада 2018 року він прийшов до колишньої співмешканки ОСОБА_5 Між ними виникла сварка з приводу поділу домашнього господарства, після чого він пішов до свого будинку(а.с.7).

Аналогічні пояснення ОСОБА_2 дав під час розгляду справи апеляційним судом, зазначивши, що сварка сталася з приводу повернення йому придбаних за його кошти свині та качок. Сварка була обоюдною. Зрозумівши, що домовитися вони не зможуть, він пішов, після чого ОСОБА_5 викликала поліцію.

З письмових пояснень ОСОБА_5 вбачається, що 14 листопада 2018 року до неї додому прийшов її колишній співмешканець ОСОБА_2 у стані алкогольного сп'яніння. В ході розмови між ними виникла сварка, під час якої він ображав її нецензурними словами. На її зауваження не реагував(а.с.8).

В судове засідання ОСОБА_5, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи не з'явилась.

Між тим, приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні насильства в сім'ї психологічного характеру, суд у своєму рішенні не навів переконливих доказів, якими підтверджується вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, не зазначив чи могла та чи була такими діями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності завдана шкода фізичному або психічному здоров'ю потерпілої, а також не дав оцінки обставинам події в їх сукупності, проаналізувавши усі доводи, надані обома сторонами конфлікту, а також взаємовідносинам, які склалися між ОСОБА_2 та ОСОБА_5, показання яких суд поклав в основу постанови.

Докази на які посилається суд, як на підставу для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності не містять в собі відомостей про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Так, зі змісту протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності вбачається, що ОСОБА_2 під час сварки з ОСОБА_5 висловлював словесні образи (нецензурно лаявся). При цьому у протоколі не зазначено на що саме були спрямовані словесні образи висловлені ОСОБА_2, а також наслідки до яких призвели зазначені висловлювання (чи могла бути чи була заподіяна шкода фізичному або психічному здоров'ю потерпілої ОСОБА_5І.), що є обов'язковою ознакою об'єктивної сторони складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Пояснення потерпілої, які містяться в матеріалах справи, також не містять будь-яких відомостей щодо наслідків сварки, що сталася 14 листопада 2018 року, між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 для фізичного чи психічного здоров'я останньої.

Протокол про притягнення до адміністративної відповідальності в даному випадку не може бути джерелом доказування, тому що складений інспектором поліції, який не був очевидцем подій, лише на підставі даних, вказаних ОСОБА_5, які не підтверджені іншими належними та допустимими доказами.

При цьому матеріали справи не містять у собі будь-яких об'єктивних доказів того, що ОСОБА_2 умисно вчинив діяння психологічного характеру (висловлювався нецензурними словами на адресу ОСОБА_5І.) внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров'ю потерпілої.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Згідно з частиною 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що достовірні дані про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, в матеріалах справи - відсутні.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Разом з тим слід зазначити, що доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 не є суб'єктом даного правопорушення не ґрунтуються на законі, оскільки відповідно до ч.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», який діяв на час виникнення конфліктної ситуації, до домашнього насильства також віднесені діяння фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються, у тому числі між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім'єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа.

Закон України «Про попередження насильства в сім'ї» на який посилається апелянт в обґрунтування своїх доводів, втратив чинність на підставі закону №2229-УІІІ від 07 грудня 2017 року з 07січня 2018 року.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Бразалуки Сергія Олександровича діючого в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Високопольського районного суду Херсонської області від 06 лютого 2019 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170,00 грн. - с к а с у в а т и.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП відносно ОСОБА_2 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП , у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення - з а к р и т и.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Херсонського

апеляційного суду Л.А. Приходько