ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 640/8839/19 Головуючий суддя І інстанції Єфіменко Н. В.
Провадження № 33/818/910/19 Суддя доповідач Чопенко Я.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2019 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Чопенко Я.В., за участю захисника особи притягненої до адміністративної відповідальності - адвоката Цвікевич О.А., представника Харківської митниці ДФС Тиндика М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою заступника начальника - начальника УПМП та МВ Харківської митниці ДФС Волокітіна Є. на постанову Київського районного суду м. Харкова від 25 червня 2019 року,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 25.06.2019 року ОСОБА_1 , 1966 року народження, визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 472 МК України. Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 472 МК України закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

В судовій постанові вказано, що з матеріалів справи вбачається, що 06.06.2018 року до митного поста «Харків-Центральний» Харківської митниці ДФС декларант «Новий Стиль» ОСОБА_1 для митного контролю та оформлення подав електронну митну декларацію типу ІМ 40 ДЕ № UA807170/2018/026929 на товари: «плити фрезеровані та шліфовані», код товару згідно з УКТ ЗЕД «», вартістю 174000,26 грн., що надійшли на адресу АТ «Новий Стиль» (м. Харків, Григорівське шосе, 6.88) з Польщі на підставі торгівельного договору від 21.02.2017 року №1, укладеного з фірмою Akrostal Sp.z.o.o. Польща, інвойс від 08.05.2018 року №0006/18/DEX та від 15.05.2018 року №0008/18/DEX, накладної CMR №5743149 від 30.05.2018 року. Під час митного оформлення виявлений незаявлений у митній декларації товар: плита виготовлена з інструментальної сталі марки С45/1.1730, лінейними розмірами 28х470х720 мм. з наліпкою з написом: «MC2/1/04/18/DM POZ 7 C45 28x470x720 NR WYT; 375645» (акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 07.06.2018 року).

Станом на час надходження до суду адміністративного матеріалу відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 472 МК України, строк накладення адміністративного стягнення сплив, а тому провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю.

Не погодившись із постановою судді, заступник начальника - начальник УПМП та МВ Харківської митниці ДФС Волокітін Є. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та прийняти нову, якою визнати ОСОБА_1 винним у скоєнні порушення митних правил, передбаченого ст. 472 МК України та накласти на нього адміністративне стягнення відповідно до санкції статті.

В апелянт посилається на незаконність та необґрунтованість винесеного судового рішення, вважає що воно прийняте з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Заслухавши пояснення представника Харківської митниці ДФС Тиндика М.В. на підтримку апеляційної скарги, вислухавши заперечення адвоката Цвікевич О.А. проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважаю за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вищевказані вимоги закону судом виконані не в повному обсязі.

Закриваючи провадження у справі, суд визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні митного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України.

Згідно вимог ст. 467 МК України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення. Строк накладення адміністративного стягнення у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судом.

Справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 472 МК України надійшла до суду 2 травня 2019 року (а.с.70, 71).

А з матеріалів справи вбачається, що датою виявлення адміністративного правопорушення є 07.08.2019 року.

Позиція апелянта щодо того, що на час розгляду справи у суді - 28.11.2018 року, строки притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення митного правопорушення ще не сплинули є хибною, не відповідає дійсності та не узгоджується з матеріалами справи.

Обставини, що виключають провадження по справі про адміністративне правопорушення визначені також статтею 247 КУпАП. Відповідно до п.7 цієї статті провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За правилами статті 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

Дана норма є імперативною і по своїй суті є формою відмови держави від юридичного переслідування особи за вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд першої інстанції, закриваючи провадження у справі, зазначив у мотивувальній та резолютивній частині про винність ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, що протирічить вимогам ст. 247 КУпАП.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 458 Митного Кодексу України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Статтею 472 МК України передбачена відповідальність за недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

За змістом цього Закону такі дії вчиняються винною особою умисно чи з необережності.

Згідно зі ст. 257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При цьому підпункти «а, б, г, д» п.5 ст. 257 Митного Кодексу України вказують на те, що декларант зобов`язаний вносити до митної декларації точні відомості про товари, їх найменування, код товару з УКТ ЗЕД, кількість, торгівельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар.

Я визначено ст. 266 МК України декларант зобов`язаний здійснювати декларування товарів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим кодексом, а саме на вимогу митного органу пред`явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення; надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей.

Згідно ч.1 ст. 69 МК України товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД. Контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно УКТЗЕД здійснюють органи доходів і зборів.

Під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо (ч.5 ст. 69 МК України).

Штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у зв`язку з неправильною класифікацією товарів, застосовуються органами доходів і зборів виключно у разі, якщо прийняте органом доходів і зборів рішення про класифікацію цих товарів у складному випадку було прийнято на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення (ч.6 ст. 69 МК України).

Згідно ст. 268 МК України допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, не тягне за собою застосування санкцій. Водночас ст. 460 МК України встановлено, що допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається скоєним умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст. 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків.

Диспозицією ст. 472 МК України передбачено, що відповідальність настає через недекларування товарів, що переміщуються через митний кордон України, тобто не заявлення за встановленою формою точних та достовірних даних про товар. Таким чином, відповідальність за ст.. 472 МК України настає у випадку, коли особі відомі всі необхідні реквізити товару, що підтверджуються відповідними документами, однак особа їх не декларує за встановленою формою.

В своїх письмових поясненнях (а.с.20) ОСОБА_1 вказав, що невідповідність заявленої ним в декларації UA807170/ від 06.06.2018 року металевої плити обумовлена технічною помилкою у інвойсі № 0006/18/ДЕХ від 08.05.2018 року.

В підтвердження такої технічної помилки в матеріалах справи мається лист-пояснення (а.с.21) згідно якому, в інвойсі 0006/18/ДЕХ від 08.05.2018 року в позиції 7 була допущена помилка у розмірі плити, та прохання вважати правильним розмір 28*470*720.

Крім того в матеріалах справи, не міститься жодного посилання на вартість металевої плити.

Так, навіть, відповідно висновку Харківського управління з питань експертиз та досліджень за № 167 від 8 листопада 2018 року не видалось можливим визначити ринкову вартість металевої плити розміром 28х470х720 мм. (а.с.26)

Цей факт повинен враховуватися органом, який розглядає справу про порушення митних правил, при визначенні суспільної небезпечності митного правопорушення.

Судом першої інстанції не виконано вимоги ст.283 КУпАП, а саме оскаржувана постанова, між іншим, повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи.

Апеляційним прийнято до уваги вимоги ст.294 КУпАП стосовно того, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувались раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом, а також вимоги ст. 296 КУпАП, відповідно до якої скасування постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення тягне за собою повернення стягнених грошових сум, оплатно вилучених і конфіскованих предметів, а також скасування інших обмежень, зв`язаних з цією постановою.

Тому, враховуючи, що ОСОБА_1 дане правопорушення вчинив вперше, з врахуванням характеру правопорушення, та те що склад даного правопорушення є формальним, апеляційний суд вважає можливим звільнити його від адміністративної відповідальності за ст. 472 МК України на підставі ст. 22 КУпАП у зв`язку із малозначністю вчиненого ним адміністративного правопорушення та оголосити йому усне зауваження.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу заступника начальника - начальника УПМП та МВ Харківської митниці ДФС Волокітіна Є. задовольнити частково.

Постанову Київського районного суду м. Харкова від 25 червня 2019 року по справі №640/8839/19 - скасувати.

Винести нову постанову, якою на підставі ст. 22 КУпАП, враховуючи малозначність правопорушення, звільнити ОСОБА_1 , 1966 року народження, від адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 472 МК України та обмежитись усним зауваженням.

На підставі вимог ст.284 КУпАП провадження по справі щодо порушення вимог ч.1 ст. 472 МК України закрити.

Повернути ОСОБА_1 металеву плиту з розмірами 28х470х720, яка відповідно до протоколу була у нього вилучена та зберігається на складі у Харківській митниці ДФС, відповідно до вимог ст. 296 КУпАП.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду Я.В. Чопенко