Номер провадження: 33/813/923/19
Номер справи місцевого суду: 494/678/19
Головуючий у першій інстанції Лебединський С.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді Комлевої О.С.

За участю секретаря Ткачук В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справуматеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , на постанову судді Березівського районного суду Одеської області від 11 червня 2019 р., про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

11 червня 2019 року старшим лейтенантом поліції ДОПСП Березівського ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області Будько А.І. складено протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №005537, згідно якого 06 червня 2019 року приблизно о 20 годині 30 хвилин ОСОБА_1 порушив правила тримання собаки породи «Алабай», у зв`язку з чим собака вибігла та спричинила тілесні ушкодження малолітньому ОСОБА_2 за межами с. Шевченкове Березівського району Одеської області. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 154 КУпАП (а.с.4).

Постановою судді Березівського районного суду Одеської області від 11 червня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 5 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85 (вісімдесят п`ять) грн. з конфіскацією собаки породи «Алабай», 2014 року народження, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Не погоджуючись з постановою судді правопорушник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в який просить постанову скасувати, провадженя по справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.154 КупАП, закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення. Вважає постанову суду незаконною не обгрунтованою, внаслідок однобічного і неповного з`ясування обставин справи про адміністративне правопорушення. Невідповідає закону, матеріалами та обставинами справи з таких підстав.

Оскаржувана постанова була винесена 11 червня 2019 року, а повний текст постанови отримано ним лише 19 червня 2019 року, що підтверджується його підписом в отриманні, поставленим із зазначенням дати отримання постанови.

В судове засідання не з`явились правопорушник ОСОБА_1 та ОСОБА_3 представник потерпілого ОСОБА_2 . , які були сповіщені про розгляд справи належним чином, причина неявки суду невідома.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 154 КУпАП тримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, чи понад установлену кількість, чи незареєстрованих собак, або приведення в громадські місця, або вигулювання собак без повідків і намордників (крім собак, у реєстраційних свідоцтвах на яких зроблено спеціальну відмітку) чи в невідведених для цього місцях , що спричинило заподіяння шкоди здоров`ю людей або їх майну, тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьох до п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією тварин і на посадових осіб - від чотирьох до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Ці вимоги закону дотриманні суддею при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що 06 червня 2019 року приблизно о 20 годині 30 хвилин ОСОБА_1 порушив правила тримання собаки породи «Алабай», у зв`язку з чим собака вибігла та спричинила тілесні ушкодження малолітньому ОСОБА_2 за межами с. Шевченкове Березівського району Одеської області, що підтверджується довідкою №22/93008 Одеської обласної дитячої клінічної лікарні (а.с.13).

В письмових поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що його домашня собака породи «Алабай» по кличці « Байрак », вибігла на вулицю, за межі господарської будови, після чого побігла в бік дитини ОСОБА_2 та вхопила дитину за спину , так як дитина стояла поодаль від їх господарської будови. Також зазначив, що не розуміє як вийшла така ситуація та не бажав її (а.с. 9).

Статтею 4 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» встановлені основні принципи захисту тварин від жорстокого поводження, а саме поводження з тваринами ґрунтується на таких принципах, як утримання і поводження з домашніми тваринами без мети заподіяння шкоди як оточуючим, так і самій тварині.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суддя першої інстанції, дослідивши докази, та надавши їм оцінку в їх сукупності, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що собака йому не належить, а належить його матері ОСОБА_6 , судом до уваги не приймається, з тих підстав, що в матеріалах справи містяться докази, відповідно до яких ОСОБА_1 , визнає що собака дійсно його, однак документів на неї не має.

Медична книжка про щеплення собаки, не є документом, який посвідчує, що саме ОСОБА_6 є власником собаки.

Що стосується доводів апелянта про те, що він не погоджується з рішенням суду в частині накладення штрафу та конфіскації тварини - собаки, породи «Алабай», то вони є такими, що не ґрунтуються на законі, з огляду на наступне.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Слід зазначити, що адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 154 КУпАП є одним із найнебезпечнішим правопорушень в галузі житлових прав громадян, житлово-комунального господарства та благоустрою, оскільки заподіюють шкоду здоров`ю людей або їх майну.

При визначенні виду та розміру стягнення, суддя першої інстанції достатньо врахував характер вчиненого адміністративного правопорушення, дані про особу ОСОБА_1 , який вчинив адміністративне правопорушення вперше.

В суді першої інстанцій ОСОБА_1 вину визнав посністю, стверджуючи, що собака випадково вибігла за межі господарства.

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та для запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

Відсутні підстави для скасування постанови, про що просить апелянт, оскільки законом передбачено обов`язковий штраф та конфіскація тварини у разі вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 154 КУпАП.

Отже, стягнення ОСОБА_1 призначено в межах санкції ч. 2 ст. 154 КУпАП.

З огляду на наведене, підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст.252, 268, 280, 285, 294 КУпАП, Одеський апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Березівського районного суду Одеської області від 11 червня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 5 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85 (вісімдесят п`ять) грн. з конфіскацією собаки породи «Алабай», 2014 року народження та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп., - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 18 липня 2019 року.

Суддя Одеського апеляційного суду О.С.Комлева