Справа № 644/2945/19
Провадження № 3/644/949/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

06 травня 2019 р. Харків

Суддя Орджонікідзевського районного суду м.Харкова Попова В.О., розглянувши матеріали по справі про адміністративне правопорушення, які надійшли з Індустріального відділу поліції ГУНП в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ст.173 КУпАП:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого, громадянина України, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

В С Т А Н О В И В:

18.04.2019 року до Орджонікідзевського районного суду м. Харковадля розгляду надійшов протокол про адміністративне правопорушення АПР 18 № 028212, складений 06.03.2019 року у відношенні ОСОБА_1, відповідно до якого, останній 03.03.2019 року, о 16-45 год. год. перебуваючи у громадському місці за адресою: м. Харків, вул. С. Грицевця, 17, у підїзді висловлювався нецензурною лайкою.

Протокол про адміністративне правопорушення, складений з порушенням вимог статті 256 КУпАП.

Ч. 2 ст.7 КУпАП передбачено, що провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч.2 ст.268 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.173 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обовязковою. Відповідно до ч.2 ст.277 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.173 КУпАП розглядаються протягом доби.

Особа, що притягається до адміністративної відповідальності до суду самостійно не зявилася, органом, що склав протокол про адміністративне правопорушення до суду, не спрямована.

З матеріалів справи щодо ОСОБА_1 вбачається, що вони не містять даних про належне та своєчасне повідомлення про час, місце розгляду справи особи, що притягається до адміністративної відповідальності, або клопотань про розгляд справи у його відсутність.

Згідно ч. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов'язкова до застосування судами як джерело права.

В рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах «Надточий проти України» від 15 травня 2008 року» Гурепко проти України», в яких суд нагадував, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Собко проти України» («Sobko v. Ukrain», 17 грудня 2015 року, no. 15102/10), визначено, що стаття 6 Конвенції в цілому гарантує обвинуваченому у скоєнні кримінального злочину право на присутність та ефективну участь у судовому розгляді, під час якого встановлюється обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Це право є частиною власне поняття змагального провадження і також може походити з гарантій, закріплених упідпунктах «с», «d» та «е» пункту 3 статті 6 Конвенції.

Аналогічна правова позиції викладена в рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Чопенко проти України» («Сhopenko v. Ukrain», 15 січня 2015 року, no. 17735/06), «Колоцца проти Італії» («Colozza v. Italy», від 12 лютого 1985 року, no 9024/80) та «Стенфорд проти Сполученого Королівства» («Stanford v. theUnitedKingdom», від 23 лютого 1994 року, no 16757/90).

Тобто, доступ до суду є аспектом права на справедливий суд, порушення якого (права на доступ) неодноразово визнавалось ЄСПЛ, зокрема в справах «Кутіч проти Хорватії», заява № 487778/99 п.25, ЄСПЛ 2002-II, «Меньшакова проти України», заява № 377/02 від 08.04.2010 р.

Відповідно до положень п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року зі змінами, внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19.12.2008 року, визнається правильною практика тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені без додержання вимог ст. 256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.

Тому враховуючи, що ОСОБА_1 не був доставлений працівниками поліції до суду для розгляду адміністративного матеріалу, а також зважаючи на неможливість виклику судом правопорушника у строки, передбачені ч. 2 ст. 277 КУпАП, суд дійшов висновку про необхідність повернення адміністративного протоколу щодо притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст.173 КУпАП до органу, який його склав, а саме: Індустріального відділу поліції ГУНП в Харківській області для дооформлення і усунення недоліків, які допущені при його складанні.

На підставі викладеного, керуючись ст.256 КУпАП, Інструкцієюз оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справУкраїни від 06.11.2015 № 1376, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний протокол серії АПР18 № 028212 складений 06.03.2019 року у відношенні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за вчинення правопорушення передбаченого ст.173 КУпАП України повернути начальнику Індустріального відділу поліції ГУНП в Харківській області - для дооформлення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Попова В. О.