Справа № 367/5194/19
Провадження №3/367/1997/2019
ПОСТАНОВА
Іменем України

19 липня 2019 року суддя Ірпінського міського суду Київської області Саранюк Л.П., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли від Військової прокуратури Київського гарнізону про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Звенигородка Черкаської області,
місце проживання:
АДРЕСА_1 ,
місце роботи та посада: Військова частина НОМЕР_1 ,
водій 2 штурмового відділення кулеметного
взводу 2 батальйону оперативного призначення
(на БТР) в/ч НОМЕР_1 НГУ, солдата

за ч.2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія № 52 встановлено, що з 22.09.2017 солдат ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 НГУ по даний час.
Установлено, що солдат ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято та непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, бути хоробрим і дисциплінованим, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.
Відповідно до ст. ст. 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України рядовий у мирний і воєнний час відповідає за точне та вчасне виконання покладених на нього обов`язків і поставлених йому завдань, а також за утримання своєї зброї та дорученої техніки у справному стані, за збереження виданого йому майна. Рядовий підпорядковується командиру відділення. Рядовий (матрос) зобов`язаний сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові завдання, засвоювати усе чого навчать командири (начальник), та бути готовим до виконання завдань із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, виявляти повагу до командирів і старших за військовим званням військовослужбовців, шанувати честь і гідність товаришів по службі, додержуватися правил військової ввічливості, поведінки та військового вітання, точно, ініціативно, сумлінно виконувати накази командирів (начальників), постійно бути за формою та охайно одягненим, додержувати правил особистої та громадської гігієни.
Відповідно до статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХІV на військовослужбовців покладаються загальні обов`язки.
Згідно з статтею 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил внутрішній порядок досягається, зокрема:
глибоким розумінням, свідомим і неухильним виконанням військовослужбовцями обов`язків, визначених законами України та військовими статутами Збройних Сил України;
чіткою організацією бойової підготовки;
зразковим бойовим чергуванням та несенням служби добовим нарядом;
неухильним виконанням розпорядку дня.
Відповідно до статті 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХІV, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові.
Відповідно до статті 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил розподіл часу у військовій частині протягом доби і протягом тижня здійснюється згідно з розпорядком дня, яким встановлюється виконання основних заходів повсякденної діяльності, навчання й побуту особового складу підрозділів, штабів. Розпорядок дня встановлюється командиром (начальником) відповідно до завдань, покладених на військову частину, та залежно від пори року.
Частиною 2 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, шо військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Згідно вимог ст. 45 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України за вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків,передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Приписами ст. 15 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що військовослужбовці за вчинення військових адміністративних правопорушень несуть відповідальність, передбачену главою 13-Б Кодексу України про адміністративні правопорушення, за умови, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.
Солдат ОСОБА_1 діючи всупереч інтересам служби та веденим вимогам Статутів Збройних Сил України вчинив адміністративне порушення, яке виразилось у недбалому ставленні до військової служби, а саме у невиконанні своїх службових обов`язків, порушенні військової дисципліни, розпорядку дня.
Так, солдат ОСОБА_1 був відсутній на військовій службі без поважних причин з 25.06.2019 та 26.06.2019.
З пояснень солдата ОСОБА_1 встановлено, що він 25.06.2019 та 26.06.2019 був відсутній на військовій службі у зв`язку з тим, що проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби, вирішуючи свої особисті проблеми та перебуваючи вдома.
Таким чином, 25.06.2019 та 26.06.2019 військовослужбовець ОСОБА_1 без поважних причин був відсутній на місці несення служби та проводив вказаний час на власний розсуд, чим порушив розпорядок дня військової частини НОМЕР_1 НГУ без поважних причин та вчинив не з`явлення на військову службу.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно ст. 1 закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Водночас, законодавець надає визначення поняття демобілізації як комплексу заходів, спрямованих, серед іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України, інших військових формувань на організацію і штати мирного часу (оголошення якої дає підстави для закінчення особливого періоду).
Відповідно до ст. 11 Закону України ««Про мобілізаційну підготовку тa мобілізацію» рішення про демобілізацію із внесенням його на затвердження Верховною Радою України приймає Президент України. На цей час відповідних рішень Президентом України не приймалось.
Особливий період розпочався з моменту набрання чинності Указом Президента України від 17.03.2014 року № 303 та продовжується до оголошення (набрання чинності) окремого рішення президента України про демобілізацію.
Тобто, дане адміністративне правопорушення вчинено в умовах особливого періоду, що підвищує його суспільну небезпеку.
Таким чином, будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_1 у порушення вимог ст. ст. 11, 12, 37, 127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України 25.06.2019 та 26.06.2019 недбало поставився до військової служби, що виразилось у порушенні розпорядку дня та відсутності у військовій частині, чим вчинив недбале ставлення військової службової особи до військової служби вчинене в умовах особливого періоду, тобто адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Своїми діями ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-15 КУпАП.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно ч.2 ст. 172-15 КУпАП до адміністративної відповідальності притягуються за недбале ставлення військової службової особи до військової служби вчинене в умовах особливого періоду.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи без його участі, вину у скоєному адміністративному правопорушенні визнає.
Обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_1 є щире каяття.
Обставини, що відповідно до ст. ст. 34, 35 КУпАП пом`якшують та обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення вчинене ОСОБА_1 відсутні.
Вина ОСОБА_1 в скоєному адміністративному правопорушенні стверджується матеріалами адміністративної справи № 367/5194/19, протоколом про адміністративне правопорушення № 52 та іншими матеріалами справи.
При призначенні стягнення, суддя, відповідно до ст. 33 КУпАП, враховує особу порушника, ступінь його вини і вважає, що за таких обставин необхідно призначити стягнення у виді штрафу, оскільки дане стягнення забезпечить виховання порушника та запобігання вчиненню ним нових правопорушень.
Крім цього відповідно до ст.40-1 КУпАП у разі винесення судом (суддею) по справі про адміністративне правопорушення постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення.
Керуючись ст.ст. 33, 40-1, 172-15 КУпАП, ст.3, ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» суд, -
постановив:

Визнати винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.
Накласти адміністративне стягнення на ОСОБА_1 у вигляді штрафу у розмірі 145 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 2 465 (дві тисячі чотириста шістдесят п`ять) гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 384,20 грн. на користь держави.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Суддя: Л.П. Саранюк