КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№33/824/949/2019 Постанова винесена суддею Колесником О.М.
Категорія: ст. 174 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 11 січня 2019 року відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, не працюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 11 січня 2019 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 174 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1700 грн., з конфіскацією зброї.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Згідно з постановою суду, 10.01.2019 року ОСОБА_2, перебуваючи на березі озера «Прірва», неподалік від вул. Тепловозна в м. Києві, здійснив три постріли з належної йому мисливської гладкоствольної рушниці МЦ 2001, 20 калібр, НОМЕР_1 (дозвіл НОМЕР_2 від 22.11.2018) в непридатному для цього місці і в населеному пункті.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 174 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_3, вважаючи постанову суду незаконною через невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального і процесуального права, просить її скасувати, а провадження у справі закрити, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 174 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що, згідно матеріалів справи та рапорту патрульного поліції ОСОБА_4, 10.01.2019 року від чергового по місту було отримано повідомлення "Стрільба" на озері "Прірва", виїхавши куди було виявлено ОСОБА_2 з рушницею на плечі. Проте, відповідно до протоколу вилучення мисливської гладкоствольної рушниці від 10.01.2019 року, вилучена у ОСОБА_2 рушниця була без набоїв, але поліцейськими не робились намагання здійснити огляд місця події та вилучення гільз від патронів, адже як такої стрільби і не велось.

Разом з тим, ОСОБА_2 було пояснено, що 10 січня 2019 року близько 12 годин до нього додому зайшов його знайомий - ОСОБА_5, якому він повідомив, що, у зв'язку з тим, що по вулиці, на якій він проживає, почастішали крадіжки, грабежі та розбої, він оформив дозвіл на право зберігання та носіння мисливської глаткоствольної зброї та придбав бувшу у використанні рушницю МЦ-20-01 калібру 20, та показав ОСОБА_5 рушницю в розібраному вигляді, а останній попрохав його сфотографуватись з рушницею на природі, на що він погодився, та склавши розібрану рушницю до чохлу, вони вирушили на берег озеру «Прірва», що знаходиться неподалік його будинку. Там вони здійснили декілька фото, після чого ОСОБА_2 знову розібрав рушницю, склав її до чохлу та вони вирушили до нього додому, а згодом почули неподалік декілька невеликих вибухів та подумали, що, так як новорічні свята ще не закінчились, хтось грається з петардами, та не звернувши на це уваги, рушили далі вздовж озера. Через деякий час їх зупинили поліцейські та почали розпитувати про те, що вони роблять біля озера з рушницею та чи не вони тут стріляли, на що їм було повідомлено, що вони просто фотографувались, а стріляти було нічим, адже ОСОБА_2 свідомо не брав набої з собою. Тоді поліцейськими було повідомлено, що вони прибули на виклик та що нібито хтось стріляв і запропонували оформити на ОСОБА_2 протокол, що нібито він стріляв, та, що нічого страшного тут немає, просто він сплатить штраф в розмірі 170 грн., а рушницю йому віддадуть, на що він повідомив, що ні він, ні його товариш ОСОБА_5 не стріляли, але поліцейські повідомили, що їм потрібно закрити виклик та що вони можуть так зробити, що на ОСОБА_2 відкриють кримінальне провадження та окрім того, що він отримає судимість, він ніколи не побачить рушницю та у нього відберуть дозвіл на неї. Після такого ОСОБА_2 та ОСОБА_5 були вимушені погодитись на складання протоколу та написання пояснень, що нібито ОСОБА_2 стріляв з рушниці.

Після цього, вранці 11.01.2019 року ОСОБА_2 подзвонили з Дарницького УП та повідомили, щоб він о 09:30 год. був біля Дарницького районного суду м. Києва, у суді поліцейський йому повідомив, що нічого страшного не буде, що все буде швидко, якщо він в суді підтвердить свої попередні пояснення. Згодом, приблизно через півтори години, його запросили до кабінету судді, де повідомили, що на нього накладають штраф в розмірі 1700 грн., а постанову суду він зможе забрати вже в понеділок, проте, отримавши постанову суду, він з'ясував, що, окрім штрафу, у нього конфіскували ще й рушницю.

Проте, в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, в тому числі, фото - відеофіксація того, що 10.01.2019 року ОСОБА_2 стріляв з рушниці біля озера «Прірва», а постанова суду не може ґрунтуватись лише на поясненнях, у зв'язку з чим, суд позбавлений можливості самостійно надати оцінку відомостям в частині доведеності чи недоведеності обставин відображених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім того, судом порушено і вимоги ст. 33 КУпАП, оскільки при обранні виду адміністративного стягнення не було досліджено та враховано особу порушника, його майновий стан, пом'якшуючих обставин тощо. До того ж, в матеріалах справи не міститься документів, які б підтверджували його місце роботи, професію, характеристику особи, сімейний стан, тощо, а тому і у цій частині постанова є такою, що не відповідає матеріалам справи та, відповідно, не обґрунтованою та формальною.

Також розглядаючи справу, суд значно відступив від принципів повноти та об'єктивності судового розгляду, та порушив вимоги ст. 268 КУпАП щодо права на захист та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме, ненадання достатнього часу для підготовки свого захисту, адже, судове засідання фактично відбулось наступного дня.

Таким чином, на думку апелянта, враховуючи, що, відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, наведені вище обставини дають суду законні підстави дійти висновку, що провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу та події адміністративного правопорушення.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, а також свідка ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з'ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інші обставини справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Всупереч тверджень апелянта, ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 були дотримані.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 174 КУпАП, за обставин, зазначених у постанові суду, підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Зокрема, вина ОСОБА_2 підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення, який підписаний посадовою особою, яка склала протокол, та ОСОБА_2 без будь-яких заперечень, протоколу вилучення мисливської гладкоствольної рушниці від 10.01.2019 року, рапортом інспектора патрульної служби, а також даними, що містяться в письмових поясненнях ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_5, які, відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, є належними доказами в справі про адміністративне правопорушення.

За поясненнями же ОСОБА_2, наданими ним при апеляційному розгляді справи,того дня до нього додому зайшов його знайомий ОСОБА_5, якому він повідомив, що у зв'язку з тим, що на його вулиці почастішали крадіжки, він придбав рушницю та оформив на неї дозвіл. Тоді ОСОБА_5 попросив його показати рушницю, а після того як він її показав, попросив вийти до озера та з нею по фотографуватись. Тому, прийшовши до озера, вони сфотографувалися з рушницею та пішли додому. З рушниці вони не стріляли, але по дорозі їх зупинили працівники поліції та, побачивши у них в чохлі рушницю, повідомили, що вони прибули на виклик, що нібито хтось стріляв та запропонували оформити на нього протокол про те, що він стріляв з рушниці, пояснивши, що йому за це нічого не буде, він лише сплатить штраф і йому віддадуть рушницю. Однак він повідомив їм, що вони з рушниці не стріляли, але поліцейські сказали, що їм потрібно закрити виклик та пригрозили йому кримінальним провадженням у разі його відмови, тому вони з ОСОБА_5 були вимушені погодитись на складання протоколу та написання пояснень, що нібито він стріляв з рушниці, про що також за погодженням з поліцейськими він і сказав у суді першої інстанції.

Проте, об'єктивних даних про те, що ОСОБА_2 та його знайомий не стріляли з рушниці, а лише фотографувалися з нею та які б виключали обґрунтованість підозр працівників поліції та суду про те, що з рушниці дійсно не здійснювалися постріли, ОСОБА_2 суду надано не було.

До того ж слід зауважити, що у письмових поясненнях, наданих поліцейським, ОСОБА_2 не заперечував викладені у протоколі обставини та пояснював, що дійсно з рушниці, на яку він отримав дозвіл, на березі озера було здійснено три постріли по пластикових пляшках, однак це було далеко від людей, жилих будинків та доріг, тобто фактично не визнав своєї вини.

Також і у суді першої інстанції ОСОБА_2 свою вину у вчиненні правопорушення не визнав та пояснив, що дійсно з рушниці, на яку він отримав дозвіл, було здійснено постріли, однак на тій території, де не перебували люди.

Таким чином, ці обставини свідчать про те, що ОСОБА_2 не лише усвідомлював суть адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 174 КУпАП, за якою відповідальність настає за стрільбу з вогнепальної чи холодної метальної зброї, пристроїв для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії або пневматичної зброї калібру понад 4,5 міліметра і швидкістю польоту кулі понад 100 метрів за секунду в населених пунктах і в не відведених для цього місцях, а також у відведених місцях з порушенням установленого порядку, але й при цьому, маючи можливість, не заперечував факту здійснення пострілів, наполягаючи лише на тому, що такі дії було вчинено далеко від людей, жилих будинків та доріг.

При цьому, ні апеляційна скарга, ні матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_2, вважаючи дії працівників поліції, в т.ч. і по складанню щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, неправомірними, оскаржував їх в установленому порядку.

А тому такі твердження ОСОБА_2 та його захисника розцінюються як спосіб захисту та намагання ОСОБА_2 ухилитися від відповідальності за вчинене.

Щодо наданих під час апеляційного розгляду пояснень свідка ОСОБА_5, який пояснив, що вони з рушниці не стріляли, а лише сфотографувалися з нею на озері та йшли додому, як до них підбіли двоє поліцейських та спитали, що вони тут роблять і хто стріляв, та сказали, що люди лякаються від пострілів, але вони відповіли, що не стріляли, а лише фотографувалися з рушницею, однак поліцейські їм не повірили та, діставши рушницю з чохла і не оглядаючи її, подивилися, що в неї набоїв не було, сказали їм погодитися з тим, що вони нібито стріляли з рушниці, що їм за це нічого не буде, і, оскільки вони не знали, що за носіння рушниці, яка є зареєстрованою, нічого не буде, то злякалися наслідків, тому і погодилися написати, що стріляли з рушниці, то суд апеляційної інстанції відноситься до них критично, оскільки вказані пояснення спростовуються вищенаведеними доказами.

Крім того, свідок ОСОБА_5 є знайомимОСОБА_2, а тому може бути зацікавленим в результатах розгляду справи на його користь.

Доводи захисника під час апеляційного розгляду про наявність у свідка ОСОБА_5 у мобільному телефоні фотографій, зроблених в той день на березі озера з рушницею, на яких стоїть дата та час, жодним чином не свідчать про невідповідність протоколу вимогам закону, оскільки, переглянувши на мобільному телефоні вказані фотографії, надані в суді апеляційної інстанції свідком ОСОБА_5, приходжу до висновку, що вони не спростовують існування події, внаслідок якої було складено протокол про адміністративне правопорушення.

А тому, вищенаведене свідчить про безпідставність доводів захисника з приводу відсутності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 174 КУпАП.

Щодо посилань захисника на порушення права ОСОБА_2 на захист у зв'язку із ненаданням йому достатнього часу для підготовки свого захисту через те, що судове засідання фактично відбулось наступного дня, то вони є безпідставними, оскільки ніяких клопотань у суді ОСОБА_2 не заявляв.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено.

Отже, розглядаючи матеріали справи, суд першої інстанції дослідив належним чином зібрані докази по справі, а також з'ясував всі обставини у справі, тобто дотримався вимог ст.ст. 251, 280 КУпАП.

Висновки, які викладені в постанові суду, відповідають матеріалам справи і фактичним обставинам події. При винесенні постанови суддею було вжито заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження матеріалів справи.

Накладаючи адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 гривень з конфіскацією зброї, суддя дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП, і обґрунтовано визначив вид та розмір адміністративного стягнення, виходячи з характеру вчиненого правопорушення, особи порушника.

За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування - відсутні, а відтак апеляційна скарга захисника ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 11 січня 2019 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 174 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн., з конфіскацією зброї, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Горб І.М.