Провадження № 33/824/957/2019 Суддя в 2-й інстанції Свінціцька О.П.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі:

судді судової палати з розгляду кримінальних справ Свінціцької О.П., в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, захисника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_3 на постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 03 грудня 2018 року, -

в с т а н о в и в:

Постановою судді Печерського районного суду м. Києва від 03 грудня 2018 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400 (двадцять тисяч чотириста) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки;

стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп.

ОСОБА_2 притягнуто до відповідальності за те, що він, 04 вересня 2018 року о 05 годині 55 хвилин, керуючи автомобілем «Опель», номерний знак НОМЕР_1, по вул. Немировича Данченка 14/13 в м. Києві, з ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків: ОСОБА_4, ОСОБА_5, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

У апеляційній скарзі захисник ОСОБА_3 указав на незаконність постанови судді та необхідність її скасування. В обґрунтування доводів апеляційної скарги послався на те, що постанова винесена із порушенням норм чинного законодавства, обставини справи з'ясовані неповно, висновки судді не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначив, що судом першої інстанції не було врахованого того факту, що постановою Київського апеляційного суду від 27.12.2018 постанову Дарницького районного суду м. Києва від 13.12.2017 скасовано, а провадження у справі закрито за відсутності в діях ОСОБА_2 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Окрім того, указав, що 04.09.2018 ОСОБА_2 не перебував ані у стані алкогольного чи наркотичного чи будь-якого іншого сп'яніння. Зазначив, що матеріали справи містять інформацію, яка не відповідає дійсності та жодним чином не перевірялась. Суд першої інстанції лише перерахував складені працівниками поліції документи та без їх дослідження прийняв рішення. Просив постанову судді Печерського районного суду міста Києва від 03 грудня 2018 року скасувати, а провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Вислухавши пояснення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, його захисника - адвоката ОСОБА_3, які подану апеляційну скаргу підтримали, підтвердили її доводи та просили її задовольнити;

вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Висновки судді місцевого суду про винність ОСОБА_2 у відмові від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння стверджується наступними доказами:

письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4 відповідно до яких ОСОБА_2 дійсно у їх присутності відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння;

відеозаписом із нагрудної камери поліцейського, із якого вбачається, що поліцейським ОСОБА_2 неодноразово пропонувалось пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння, указувалось на ознаки, які викликали у поліцейського підозру про перебування ОСОБА_2 у стані наркотичного сп'яніння, повідомлялось про порядок проведення даного огляду. На вимоги поліцейського ОСОБА_2 спочатку ухилявся від відповіді, в подальшому після неодноразових пропозицій відмовився від проходження огляду;

іншими доказами.

Оцінивши указані докази та надавши їм належну юридичну оцінку суддя місцевого суду дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність того, що ОСОБА_2 дійсно відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння. Тобто суддею місцевого суду були правильно встановлені фактичні обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

Поряд із цим суд вважає, що діям ОСОБА_2 суддею місцевого суду була надана неналежна юридична оцінка. Так, дії ОСОБА_2 суддею місцевого суду були кваліфіковані за ч.2 ст.130 КУпАП, проте мотивів із яких суддя дійшов до висновку про необхідність кваліфікації дій ОСОБА_2 саме за цією статтею у постанові не наведено.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 поставлено у вину відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння. Відповідальність за ч.2 ст. 130 КУпАП настає у випадку повторного протягом року вчинення будь-якого порушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Між тим, викладаючи сутність вчиненого правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення, поліцейськими не указано про повторність вчинення ОСОБА_2 будь-якого діяння, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що є єдиною кваліфікуючою ознакою за наявності якої дії ОСОБА_2 можуть кваліфікуватись за ч.2 ст. 130 КУпАП. Притягаючи ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП суддя в мотивувальній частині постанови від 03.12.2018 року, викладаючи сутність адміністративного правопорушення, яке він визнав доведеним зазначив те, що ОСОБА_2 на вимогу поліцейського відмовився пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння. Не дивлячись на наявні обставини, суддя місцевого суду сформулювавши у мотивувальні частині постанови сутність правопорушення, яке підпадає під ознаки ч.1 ст. 130 КУпАП, визнав ОСОБА_2 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП та наклав на нього стягнення у межах санкції передбаченої ч.2 ст.130 КУпАП. Таким чином суддя місцевого суду при вирішенні питання про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності вийшов за межі сутності правопорушення, поставленого у вину ОСОБА_2, яке відповідно до практики ЄСПЛ є обвинуваченням, що призвело до порушення процесуальних прав останнього, в тому числі і права на захист.

Станом на час розгляду цієї справи суддею місцевого суду була чинною постанова судді Дарницького районного суду м. Києва від 13.12.2017 року, якою ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладене стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік. Проте, постановою Київського апеляційного суду від 27.12.2018 року постанова судді Дарницького районного суду м. Києва від 13.12.2017 року щодо ОСОБА_2 скасована, а провадження у справі закрите за відсутності у його діях складу цього адміністративного правопорушення. У зв'язку із цим дії ОСОБА_2, які проявились у тому, що він 04.09.2018 року на вимогу поліцейського відмовився пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння не можливо визнати такими, які вчинені повторно протягом року та кваліфікувати їх за ч.2 ст. 130 КУпАП. Наведене указує на те, що постанова судді Печерського районного суду м. Києва від 03.12.2018 року щодо ОСОБА_2 підлягає зміні шляхом перекваліфікації його дій із ч.2 ст. 130 на ч.1 ст. 130 КУпАП.

Наведене приводить суд до висновку про необхідність перекваліфікації дій ОСОБА_2 із частини другої на частину першу ст. 130 КУпАП, визнання його винним у вчиненні цього адміністративного правопорушення та пом'якшення накладеного на нього стягнення до стягнення, передбаченого санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо обставин скасування постанови судді Дарницького районного суду м. Києва від 13.12.2017 року щодо ОСОБА_2 і наслідків такого скасування для висновків суду у цій справі апеляційним судом визнані обґрунтованими, у зв'язку із чим прийняте рішення про перекваліфікацію дій ОСОБА_2 та пом'якшення накладеного на нього стягнення.

Поряд із цим суд вважає не обґрунтованими доводи апеляційної скарги у частині відсутності у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення та необхідність закриття провадження у справі. Так, є не обґрунтованими посилання на відсутність у матеріалах справи пояснень свідків та відеозапису із камери поліцейського, оскільки такі докази у матеріалах справи містяться і ними доводиться його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Відмова у виклику свідків на які посилався захисник є обґрунтованою і не може указувати на незаконність висновків судді про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Із урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що постанова судді Печерського районного суду м. Києва від 03.12.2018 року щодо ОСОБА_2 не може визнаватись законною та обґрунтованою, а тому вона підлягає зміні в частині кваліфікації дій ОСОБА_2 та накладеного на нього стягнення із мотивів викладених вище.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3, який дії в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 03 грудня 2018 року щодо ОСОБА_2 змінити.

Дії ОСОБА_2 перекваліфікувати із ч.2 ст. 130 на ч.1 ст. 130 КУпАП, визнавши його винним у вчиненні указаного адміністративного правопорушення та пом'якшити накладене на нього стягнення до 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

В решті постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 03 грудня 2018 року щодо ОСОБА_2 залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Свінціцька