Справа № 404/2347/19
Номер провадження 3/404/758/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2019 року суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда Бурко Руслан Володимирович, при секретарі Мороковій І.В., за участю головного спеціаліста відділу регіонального представництва в південних областях Департаменту регіональних представництв Секретаріату Уповноваженого Верховної ОСОБА_1 України з прав людини ОСОБА_2, правопорушника ОСОБА_3, розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, за ч. 2 ст. 212-3 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду міста Кіровограда від регіонального представника Уповноваженого Верховної ОСОБА_1 України з прав людини у Кіровоградській області на розгляд надійшли адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП, а саме необґрунтоване віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом та відмова у наданні інформації, за наступних обставин.

Так, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що 15.02.2019 року листами № 08.2-19/9/ЗПІ-19, № 08.2-19/10/ЗПІ-19, № 08.2-19/11/ЗПІ-19, № 08.2-19/12/ЗПІ-19, № 08.2-19/13/ЗПІ-19, № 08.2-19/14/ЗПІ-19, № 08.2-19/15/ЗПІ-19, № 08.2-19/16/ЗПІ-19, № 08.2-19/17/ЗПІ-19, № 08.2-19/18/ЗПІ-19, № 08.2-19/19/ЗПІ-19. № 08.2-19/20/ЗПІ-19, № 08.2-19/21/ЗПІ-19, № 08.2-19/22/ЗПІ-19, № 08.2-19/23/ЗПІ-19, № 08.2-19/24/ЗПІ-19, № 08.2-19/25/ЗПІ-19, № 08.2-19/26/ЗПІ-19, № 08.2-19/27/ЗПІ-19, № 08.2-19/28/ЗПІ-19, № 08.2-19/29/ЗПІ-19, № 2-19/30/ЗПІ-19, № 08.2-19/31/ЗПІ-19, № 08.2-19/32/ЗПІ-19 та № 08.2-19/33/ЗПІ-19 за підписом начальника Головного управління ОСОБА_3 було відмовлено в наданні інформації у відповідь на запити ОСОБА_4 від 11.02.2019 року., відповідальність за що передбачена ч. 2 ст. 212-3 КУпАП.

Під час розгляду справи в суді ОСОБА_3 вину у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП, не визнала повністю та надала суду письмові заперечення, в яких просила суд закрити провадження в справі за відсутністю в її діях складу зазначеного адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що нею було надано обґрунтовані відповіді заявнику із посилання на діючі норми законодавства.

Головний спеціаліст відділу регіонального представництва в південних областях Департаменту регіональних представництв Секретаріату Уповноваженого Верховної ОСОБА_1 України з прав людини ОСОБА_2 під час розгляду справи підтримав протокол та вважає, що в діях ОСОБА_3 є склад корупційного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП, що підтверджується матеріалами справи, та просив притягнути її до адміністративної відповідальності, наклавши адміністративне стягнення.

Суд, дослідивши повно, всебічно та об'єктивно всі обставини справи, надаючи оцінку всім зібраним доказам у їх сукупності, прийшов до наступного висновку.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП, оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення є протокол про здійснення адміністративного правопорушення. Кодекс України про адміністративні правопорушення, а саме ст. 256 детально регламентує питання, що пов'язані зі складанням протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

Так, відповідно до ч.2 ст.212-3 КУпАП порушення Закону України "Про доступ до публічної інформації", а саме: необґрунтоване віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом, ненадання відповіді на запит на інформацію, ненадання інформації, неправомірна відмова в наданні інформації, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання недостовірної інформації.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» (далі - Закон) публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Стаття 3 Закону передбачає, що право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 14 Закону розпорядники інформації зобов'язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Відповідно до частини четвертої статті 13 Закону усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.

Як вбачається з матеріалу гр. ОСОБА_4 звернувся 11.02.2019 до Головного управління статистики у Кіровоградській області з інформаційним запитом на отримання в електронному вигляді інформації та копій документів щодо ДП ДГ «Ставидлянське», а саме річних форм спостережень за 2017-2018 роки.

Закон України «Про державну статистику» регулює правові відносини в галузі державної статистики, визначає права і функції органів державної статистики, організаційні засади здійснення державної статистичної діяльності з метою отримання всебічної та об'єктивної статистичної інформації щодо економічної, соціальної, демографічної та екологічної ситуації в Україні та її регіонах і забезпечення нею держави та суспільства.

У відповідності до ст. 12 ЗУ «Про державну статистику» Головне управління статистики у Кіровоградській області забезпечує доступність, гласність й відкритість статистичної інформації, шляхом систематичного і оперативного її оприлюднення на офіційному веб-сайті управління, в друкованих засобах масової інформації, інтернет виданнях та надання інформації на запити юридичних та фізичних осіб.

Згідно ст. 21 ЗУ «Про державну статистику» первинні дані, отримані органами державної статистики від респондентів під час проведення статистичних спостережень, а також адміністративні дані щодо респондентів, отримані органами державної статистики від органів, що займаються діяльністю, пов'язаною із збиранням та використанням адміністративних даних, є конфіденційною інформацією, яка охороняється Законом і використовується виключно для статистичних цілей у зведеному знеособленому вигляді.

Поширення статистичної інформації, на підставі якої можна визначити конфіденційну статистичну інформацію щодо конкретного респондента, забороняється.

Статистична інформація, отримана органами державної статистики у процесі статистичних спостережень, не може вимагатися державними органами, органами місцевого самоврядування, іншими юридичними особами, об'єднаннями громадян, посадовими та іншими особами з метою використання для прийняття рішень до конкретного респондента. Зазначені положення не розповсюджуються на інформацію, зазначену у статті 22 цього Закону.

У відповідності до розяснень Міністерства юстиції України, викладених у листі від 26.12.2008 р. №758-0-2-08-19 «Щодо практики застосування норм права у випадку колізії», в яких зазначено, що «при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом».

Таким чином в ході опрацювання Головним управління статистики у Кіровоградській області встановлено, що запитувана ОСОБА_4 інформація є конфіденційною інформацією.

При цьому колегією суддів Судової палати в адміністративних справах ВСУ в постанові від 26.05.2015 року було зазначено, що «Під визначенням «загальнодоступні джерела інформації», зокрема розуміються довідники, адресні книги, реєстри, списки, друковані засоби масової інформації, засоби телерадіомовлення та інші подібні джерела інформації.

Здійснення розпорядником інформації заходів, спрямованих на забезпечення прозорості та відкритості своєї діяльності шляхом оприлюднення інформації, яка є у його володінні, і посилання на неї у відповідях на запит, не може вважатися неправомірною відмовою у наданні інформації».

Як вбачається з матеріалів справи та зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_4 була надана відповідь на запити, та повідомлено, що відкрита статистична інформація оприлюднена на офіційному веб-сайті управління та в інших засобах масової інформації. Крім того, ОСОБА_4 було надано для ознайомлення копію документа, який містить інформацію з обмеженим доступом, а саме копію форми № 11-ОЗ Звіт про наявність і рух основних засобів, амортизацію за 2017 р. ДП ДГ «Ставидлянське», інформацію у документі доступ до якої обмежено було вилучено, тобто відповідь була надана, але є неповною.

Відсутність самої події адміністративного правопорушення, визначається, якщо діяльність особи не є такою, що могла б розцінюватися як правопорушення. При цьому, склад правопорушення це наявність об'єктивних та суб'єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Відтак, встановлені судом факти вказують на відсутність в діях ОСОБА_3 умислу на вчинення зазначеного правопорушення, а також не доведення перед судом достатніми та допустимими доказами поза розумним сумнівом ознак субєктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП, та форми вини ОСОБА_3 у його вчиненні в будь-якій формі.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 04.11.1950 року, кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

За таких обставин направлені до суду матеріали та їх аргументація є сумнівними, однак наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа Коробов проти України № 39598/03 від 21.07.2011 року (стаття 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини), тож, враховуючи вищезазначене, позбавлений можливості самостійно надати оцінку відомостям в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Статтею 62 Конституції України та статтею 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися та припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь та кожна людина вважається невинною доти, поки її вину не доведено згідно з законом.

Враховуючи вищевикладене, приходжу до переконання про необхідність закриття провадження у справі відносно ОСОБА_3 у звязку з недоведеністю її вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП, а відповідно до ст.247 ч.1 п.1 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо в діях особи відсутній склад адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 9, ч. 2 ст. 212-3, 247, 283-285 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, закрити, у звязку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Кіровський районний суд м. Кіровограда особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_1