ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/2515/18 Номер провадження 33/814/147/19Головуючий у 1-й інстанції Путря О.Г. Доповідач ап. інст. Рябішин А. О.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2019 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Рябішин А.О., при секретарі Журі Н.Л., з участю захисника-адвоката - Шимки А.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 на постанову судді Полтавського районного суду Полтавської області від 20 листопада 2018 року щодо

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП,-

у с т а н о в и в :

Зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Постановою судді Полтавського районного суду від 20 листопада 2018 року ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір на користь держави в розмірі 352 грн. 40 коп.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_3 22 вересня 2018 року близько 20 год. 30 хв. в с. Нижні Млини Полтавського району поблизу кафе «Сенегал», керував автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння ( запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода), від проходження огляду на стан сп'яніння відмовився в установленому законом порядку в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи , яка її подала

Не погодившись з даним рішенням судді місцевого суду ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу в якій просить постанову суду скасувати, провадження у справі закрити у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог вказує, що не керував автомобілем, а тому вимогу працівників поліції на проходження медичного огляду на стан сп'яніння вважає не законною. Вказує, що автомобіль стояв на території бази відпочинку в заглушеному стані, на момент приїзду працівників поліції в нього не було навіть ключів та документів на машину, про що пояснював працівникам поліції, однак вони стверджували, що в них є показання свідків про керування ним автомобілем в стані алкогольного сп'яніння, а тому наполягали на проходженні огляду для встановлення стану сп'яніння. Зазначає, що свідки, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення його обмовили, оскільки перед викликом працівників міліції між ними виник конфлікт. Також стверджує, що суддею при розгляді справи безпідставно критично оцінено показання свідка ОСОБА_4, який пояснював, що ОСОБА_3 не керував автомобілем, а керував ОСОБА_4, оскільки приїхав за товаришем, щоб забрати його зі свята.

Позиції учасників судового провадження в судовому засіданні

В судовому засіданні захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 - адвокат Шимка А.Р. апеляційну скаргу ОСОБА_3 підтримав та просив задовольнити з наведених в ній підстав.

Особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 в жодне судове засідання не з"явився і розгляд справи відбувся в присутності його захисника.

Мотиви суду

Згідно з положеннями статті 294 КУпАП судове рішення переглядається в межах доводів апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Вказані вимоги закону суддею місцевого суду були дотримані в повному обсязі.

Так, визнаючи ОСОБА_3 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, суддя суду першої інстанції послався на протокол про адміністративне правопорушення, в якому детально викладено суть порушення, показання інспекторів поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_6, показання свідка ОСОБА_7, письмові пояснення свідків, матеріали відеофіксації правопорушення.

Зокрема свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердили правомірність складання протоколу про адміністративне правопорушення, повідомивши, що отримали виклик з кафе «Синигал» с. Н. Млини Полтавського району про те, що невідомий громадян керує автомобілем в стані алкогольного сп'яніння, приїхавши до кафе, побачили, що на проїзній частині дороги знаходиться автомобіль Фольксваген, в якому перебував ОСОБА_3, в нього були наявні ознаки алкогольного сп'яніння, в салоні автомобіля ОСОБА_3 перебував один, інших осіб з ним не було, він поводився неадекватно та агресивно, поряд з автомобілем на проїзній частині перебувало близько 20 відвідувачів кафе, які перегородили шлях автомобілеві, яким керував ОСОБА_3 та відібрали в нього ключі з метою припинення подальшого руху.

В суді першої інстанції свідок ОСОБА_7 зокрема повідомив, що саме він викликав працівників поліції у зв'язку з тим, що на корпоративі відбувся конфлікт. Він бачив як ОСОБА_3 почав рух автомобілем з місця. Підтвердив, що всі відпочиваючи вживали спиртні напої.

Послався суддя також і на письмові пояснення свідків з яких він встановив , що ОСОБА_3 сів за кермо, від'їхав від парковки, але відразу його зупинили відвідувачі кафе, оскільки ОСОБА_3 був дуже п'яний.

Обгрунтував своє рішення суддя і матеріалами відеофіксації правопорушення.

Навівши зазначені докази суддя суду першої інстанції прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.130 ч.1 КК України.

З вказаним висновком суду першої інстанції також погоджується і апеляційний суд.

Доводи апеляційної скарги особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 , які були підтримані в судовому засіданні його захисником, про відсутність складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки він не керував транспортним засобом, є непереконливими та спростовуються вищенаведеними доказами, що наведені у постанові судді.

Так, за нормативним визначенням ст. 130 ч.1 КУпАП адміністративна відповідальність за цією нормою настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, ознаками об'єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є зокрема відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції..

У п.2.5 Правил дорожнього руху України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Положеннями статті 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Як вже зазначено вище адміністративна відповідальність за ст.130 КУпАП настає вразі якщо особа керувала транспортним засобом і вже надалі за наявності обгрунтованої підозри про перебування у стані алкогольного сп'яніння, відмовилась від проходження медичного огляду на стан такого сп'яніння.

Під керуванням транспортним засобом слід розуміти виконання функцій водія під час руху такого засобу.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 на предмет того, чи керував він транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, апеляційною інстанцією було повторно допитано свідка ОСОБА_7, який пояснив, що працює в кафе «Сенегал», що знаходиться в с. Н.Млини, приблизно о 20 год. 20 хв. в той день у кафе відбувався корпоратив. Всі були напідпитку. Між відпочиваючими виник конфлікт через що він викликав охорону, а потім поліцію на прохання відпочиваючих. Хоча він і не пам"ятає чи керував ОСОБА_3 автомобілем, але автомобіль стояв спочатку на парковачному місці, а потім на проїзджій частині. Там була група людей, яка зупинила цей автомобіль.

Із відеозапису фіксації правопорушення, який був досліджений суддею суду першої інстанції, вбачається, що працівники поліції підійшли до автомобіля в якому перебував ОСОБА_3, в салоні автомобіля був лише ОСОБА_3, поліцейські почали з'ясувати, чому автомобіль знаходиться на проїзній частині дороги. Вислухавши очевидців правопорушення, з'ясували, що ОСОБА_3 будучи в стані сильного алкогольного сп'яніння виїхав з парковочного місця та почав далі рухатися, намагався від'їхати від кафе, однак вони його зупинили, забравши ключі. ОСОБА_3 заперечував факт керування своїм автомобілем, пояснюючи, що в нього відібрали ключі, чому автомобіль знаходиться посеред дороги ОСОБА_3 не пояснював, вів себе зухвало, неадекватно, факт перебування в стані алкогольного сп'яніння ОСОБА_3 не заперечув, відмову від проходження огляду на стан сп'яніння пояснював тим, що не керував транспортним засобом в стані сп'яніння.

Вищенаведене доводить те, що ОСОБА_3 сів за кермо свого автомобіля, розпочав рух автомобіля, був зупинений іншими особами, в результаті чого автомобіль залишився на проїзній частині дороги.

Доводи наведені в апеляційній скарзі ОСОБА_3 про те, що не він керував автомобілем, а керував його товариш ОСОБА_4 є непереконливими.

Так аналізуючи вказане обгрунтування, апеляційний суд звертає увагу, що працівники поліції та свідок ОСОБА_8, повідомили під час розгляду справи в суді першої інстанції, що ОСОБА_4 прибув до кафе «Сенегал» після виклику працівників поліції, тобто після вчинення правопорушення ОСОБА_3, а тому фізично не міг керувати даним транспортним засобом.

Оцінюючи наведені вище докази з точки зору їх належності, допустимості, достатності, переконливості, апеляційний суд акцентує увагу на те, що кожний із наведених вище доказів як окремо так і в сукупності повністю підтверджують ту обставину, що ОСОБА_3 керував транспортним засобом і відповідно відмовився від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку.

Доводи захисника з приводу того, що свідок ОСОБА_7 в апеляційному суді не підтвердив факт керування транспортним засобом вважаю такими, що не заслуговують на увагу. Будучи допитаним в судовому засіданні вказаний свідок підтвердив, що ОСОБА_3 перебуваючи на кермом автомобіля розпочав рух, але був зупинений. В суді ж апеляційної інстанції він фактично навів такі ж самі обставини зазначивши лише, що не пам"ятає чи керував автомобілем ОСОБА_3. Проте вказані свідчення в сукупності із свідченнями в суді першої інстанції та фактичними обставинами по справі повністю спростовують версію сторони захисту про те, що ОСОБА_3 не керував автомобілем.

При цьому апеляційний суд акцентує увагу на тому, що початок руху автомобіля вже є його керуванням.

Не заслуговують на увагу доводи сторони захисту про те, що свідок ОСОБА_9 був охоронцем в кафе і тому не міг бути залучений як свідок відмови ОСОБА_3 від проходження огляду.

Як встановлено матеріалами провадження ОСОБА_3 та його захисник і самі не заперечують того факту, що він відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння.

Підсумовуючи наведене апеляційний суд приходить до висновку, що матеріалами провадження поза розумним сумнівом доведено, що ОСОБА_3 керував автомобілем.

Таким чином під час апеляційного розгляду наявними у справі доказами в їх сукупності спростовуються доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що він не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Порушень законодавства, які ставили б під сумнів законність судового рішення в ході апеляційного розгляду не встановлено.

З огляду на викладене, апеляційний суд доходить висновку, що постанова судді про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП є законною та обґрунтованою, і підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 293, 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову судді Полтавського районного суду Полтавської області від 20 листопада 2018 року щодо нього - без змін;

Постанова є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя А.О. Рябішин