Миколаївський апеляційний суд
Справа № 33/812/359/19 Головуючий суду І інстанції
Категорія: ч. 1 ст. 130, суддя Чернякова Н.В.
ч. 2 ст. 126 КУпАП Суддя апеляційного суду
Чебанова-Губарєва Н.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2019 року м. Миколаїв

Суддя судової палати у кримінальних справах Миколаївського апеляційного суду Чебанова-Губарєва Н.В.,

за участю секретаря Таран З.В.,

особи, яку притягнуто

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянула апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову судді Єланецького районного суду Миколаївської області від 09 жовтня 2019 року відносно

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 місяця 24 числа, проживає в АДРЕСА_1 ,

визнаного винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн.

За постановою судді, 11.08.2019 р. об 11.40 год. ОСОБА_1 рухаючись по вул. Миру в с. Ганівка Братського району Миколаївської області керував мопедом «Дельта» б/н без посвідчення водія, тобто не маючи права керування транспортним засобом, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. За результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , проведеного за допомогою алкотестера «Драгер», результат тесту склав 0,29 ‰. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. п. 2.1 «а», 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вважає рішення судді незаконним, необґрунтованим та таким, що не відповідає обставинам справи.

Зауважує, що протоколи про адміністративні правопорушення, серії ОБ № 030129 та ОБ № 030130, складені не розбірливо, у зв`язку із чим, не зрозуміло в чому саме полягає склад вчинених ним адміністративних правопорушень.

Наполягає на тому, що огляд на стан алкогольного сп`яніння, за допомогою приладу «Драгер», проводився без участі свідків, оскільки їх залучили після складання протоколу за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому, у алкотестеру «Drager Alcotest 6810», за допомогою якого працівники поліції проводили огляд на стан алкогольного сп`яніння, закінчився строк дії сертифікації, у зв`язку із чим, працівники поліції повинні були провести огляд в медичному закладі.

Він повідомляв працівників поліції про вживання пива минулого дня, проте, жоден із працівників поліції йому не пропонував проходити тест на визначення стану алкогольного сп`яніння.

Відмічає, що пояснення у свідків відбирались виключно щодо перебування його в стані алкогольного сп`яніння, натомість, на його думку, слід було відібрати пояснення щодо всіх інкримінованих йому правопорушень, починаючи з відсутності мотошолома, номерних знаків та закінчуючи перебуванням у стані алкогольного сп`яніння. При тому, пояснення у нього самого відбирались за відсутності його батьків, зокрема, його матері.

Зауважує, що протоколи про адміністративне правопорушення, як і матеріали справи, містять суперечності щодо визначення вчинених ним адміністративних правопорушень, зокрема, в частині наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, оскільки вказана стаття залишилась поза увагою судді місцевого суду.

Відмічає, що ані працівниками поліції, ані суддею Єланецького районного суду Миколаївської області не забезпечено його право на захист, як неповнолітнього.

Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 252 КУпАП, під час провадження в справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне і об`єктивне дослідження всіх обставин справи.

За змістом ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків тощо.

За вимогами п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності до п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно із ст. 12 КУпАП, адміністративній відповідальності підлягають особи, які досягли на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку.

За положеннями ч. 2 ст. 13 КУпАП, у разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44, 51, 121-127, частинами першою, другою і третьою статті 130, статтею 139, частиною другою статті 156, статтями 173, 173-4, 174, 183-1, 185, 190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за зазначених у постанові обставин, ґрунтується на зібраних у справі та перевірених у судовому засіданні доказах, є законним та обґрунтованим.

За даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 030130, 11.08.2019 р. об 11.40 год. в с. Ганівка Братського району Миколаївської області по вул. Миру, водій ОСОБА_1 керував мопедом «Дельта» в стані алкогольного сп`яніння. Згідно результатів тесту № 1728 на алкоголь, здійсненого з використанням технічного приладу «Драгер», у ОСОБА_1 виявлено 0,29 ‰. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вказаний протокол ОСОБА_1 підписаний без будь-яких зауважень, у тому числі про відсутність свідків під час проведення огляду працівниками поліції.

З письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вбачається, що 11.08.2019 р. вони були запрошені, як свідки, при складанні матеріалів про адміністративне правопорушення відносно водія ОСОБА_1 . В їхній присутності ОСОБА_1 підтвердив, що керував мопедом «Дельта» та продув алкотестер «Драгер», результат тесту склав 0,29 ‰.

Вказані обставини підтверджуються відеозаписом, який міститься в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, з якого вбачається, що особа, яка сидить на мопеді представляється як ОСОБА_1 , зазначивши, що він керував вказаним транспортним засобом, пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу «Драгер» на місці зупинки. Результат тесту склав 0,29 ‰. Після проходження огляду вказана особа зазначає, що вчора вживав пиво.

За наведеного, суддя місцевого суду обґрунтовано прийняв наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення дані і дійшов вірного висновку про порушення водієм ОСОБА_1 п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, які полягають у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, тобто наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що працівники поліції здійснювали на нього тиск під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, є такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи, оскільки ані під час розгляду справи судом першої інстанції, ані під час апеляційного перегляду доказів на підтвердження вказаних обставин надано не було.

Крім того, будь-яких заяв, зауважень, скарг, при оформленні протоколу чи після його оформлення ОСОБА_1 не подавав, під час апеляційного розгляду конкретизувати ці доводи не міг, дії працівників поліціїщодо неправомірності складеного протоколу не оскаржував.

Твердження апелянта про те, що огляд повинен проводитись в медичному закладі у зв`язку із закінченням строку дії сертифікації алкотестеру «Drager Alcotest 6810», є безпідставними, виходячи з наступного.

Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», визначено, що засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки, до яких відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається.

Пунктом 1 ст. 17 вказаного Закону встановлено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту, тобто законом не встановлено вимог до засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації.

За наказом Міністерства охорони здоров`я України № 533 від 16.07.2012 р. «Про затвердження Порядку зберігання Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення» (який втратив чинність 02.02.2018 р.) Держлікслужба здійснювала зберігання Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення і пунктом 11 цього Порядку було визначено, що медичні вироби, які внесені до Державного реєстру в установленому порядку станом на 30.06.2015 р., перебувають у Державному реєстрі до 30.06.2020 р.

Таким чином, газоаналізатори (алкотестери), що вже перебувають в експлуатації, в тому числі і прилад «Drager Alcotest 6810» можуть надалі експлуатуватись за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту.

Як зазначено в інструкції з експлуатації приладу «Drager Alcotest 6810», інтервал технічного обслуговування цього приладу, а саме калібрування, становить 6 місяців.

Як вбачається з роздруківки приладу «Drager» Alcotest 6810» № ARBL 0557, останнє калібрування даного приладу проведено 20.02.2019 р., в той час як огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведений працівниками поліції 11.08.2019 р., тобто в межах шестимісячного строку. Наведені обставини спростовують твердження апелянта про проведення його огляду з порушенням інструкції з експлуатації вказаного приладу, без дотримання строку його технічного обслуговування, а саме калібрування.

Отже, на момент проведення огляду вказаний алкотестер використаний поліцейськими в межах міжповірочного інтервалу для даної категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, а тому, посилання апелянта про допущення порушень в ході складання протоколу є надуманими та такими, що спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Під час судового розгляду в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що 11.08.2019 р. він керував мопедом і цього дня алкогольних напоїв він не вживав, у зв`язку із чим, вважав, що може керувати транспортним засобом, однак, зауважив, що вжив напередодні. Посилаючись на вік, на те, що він офіційно не працює, офіційних джерел доходу не має, його мати ОСОБА_4 працює вчителькою початкових класів, а батько на даний є інвалідом ІІ групи, нещодавно прооперований і сплата штрафу за рішенням суду поставить його родину в скрутне становище, а тому, просив звільнити його від адміністративної відповідальності та на підставі ст. 22 КУпАП обмежитись усним зауваженням.

Вказані обставини підтверджуються наданими ОСОБА_1 документами, а саме: характеристикою на ОСОБА_1 , виданою Ганівською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів Братської районної ради Миколаївської області № 45 від 06.11.2019 р., згідно якої, ОСОБА_1 характеризується позитивно; довідкою про склад сім`ї № 563 від 04.11.2019 р., виданою Ганнівською сільською радою Братського району Миколаївської області, відповідно якій, сім`я складається із ОСОБА_1 , батьків ОСОБА_5 і ОСОБА_4 та сестри ОСОБА_6 , яка за довідкою факультету фізичної культури та спорту Миколаївського національного університету ім. В.О. Сухомлинського № 387 від 01.06.2017 р., навчається на денній формі навчання; довідкою про сукупну суму доходу ОСОБА_4 за період з травня по жовтень 2019 року, виданою Братським районним центром фінансово-господарського та навчально-методичного забезпечення закладів освіти Братської районної ради Миколаївської області № 128 від 08.11.2019 р.; довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 АА № 550866 від 20.03.2019 р. про наявність у ОСОБА_5 ІІ групи інвалідності; довідками із АТ КБ «ПриватБанк» про наявність кредитної заборгованості.

Хоча надані ОСОБА_1 пояснення і не свідчать про відсутність вини в порушенні ним п. п. 2.1 «а», 2.9 «а» Правил дорожнього руху та наявності складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, однак значно зменшують характер вчинених правопорушень та ступінь його вини, що при призначенні ОСОБА_1 адміністративного стягнення, судом першої інстанції не в повній мірі було враховано.

Відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, суд при накладенні стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Враховуючи обставини, при яких було вчинене дане адміністративне правопорушення, особу правопорушника, який є неповнолітнім, офіційно не працює, протягом року не піддавався адміністративним стягненням, незначне перевищення дозволеної концентрації етанолу в організмі (проміле алкоголю в крові), а також відсутність суспільно-небезпечних наслідків від вчиненого правопорушення, приходжу до висновку, що вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення є малозначним, а тому постанову щодо нього слід змінити, на підставі ст. 22 КУпАП звільнити його від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Оскільки правопорушення ОСОБА_1 вчинені 11.08.2019 р. і на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення сплив передбачений ч. 2 ст. 38 КУпАП строк накладення адміністративного стягнення, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

За наведеного, апеляційна скарга особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , підлягає частковому задоволенню, як така, що містила вимогу про зміну судового рішення.

Керуючись ст. ст. 38, 294 КУпАП,

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Єланецького районного суду Миколаївської області від 09 жовтня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, змінити.

Провадження в справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Н.В. Чебанова-Губарєва