Справа № 409/1303/19
Провадження №3/409/219/19
П О С Т А Н О В А

"29" липня 2019 р. Білокуракинський районний суд Луганської області

Суддя Білокуракинського районного суду Максименко О.Ю., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Білокуракинського ВП ГУНП в Луганській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Солідарне Білокуракинського району Луганської області, громадянка України, не працююча, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_1 , -

за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, -

В с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АА № 241012, ОСОБА_1 03.06.2019 року о 08 годині 30 хвилин за місцем свого мешкання, а саме: в буд АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинила відносно гр. ОСОБА_2 насильство в сім`ї, а саме: умисні дії психологічного характеру, що полягли у висловлюванні в бік останньої нецензурною лайкою та погрози фізичною розправою.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що ОСОБА_2 є її свекрухою. 03.06.2019 року племінник ОСОБА_2 поїхав до старости села та повідомив останньому, щоб той викликав поліцію, оскільки ОСОБА_1 побила бабу, тобто свою свекруху ОСОБА_2 та вимагала у неї грошові кошти. Але ОСОБА_1 дані факти заперечує, суду повідомила, що скандалу того дня не було, з ОСОБА_2 вона не спілкується взагалі, тобто конфлікту бути не могло. 03.06.2019 року ОСОБА_1 була в хаті, чоловік був на роботі, свекруха в кухні. Коли приїхали працівники поліції, їм повідомила, що ніяких конфліктів у неї зі свекрухою не було. Свекруха також даний факт підтвердила. Пояснення, які писали працівники поліції вона не читала, а просто підписала.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 є її матір`ю. 03.06.2019 року вона була в с. Шапарівка Білокуракинського району, приїздила в гості до батьків, того дня в її присутності ніяких конфліктів не було. Бабуся ОСОБА_2 не спілкується з матір`ю, ОСОБА_1. ОСОБА_6 є рідним племінником ОСОБА_2 , чому він викликав поліцію того дня, бабуся, ОСОБА_2 не знає.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що ОСОБА_1 є її дочкою. 03.06.2019 року зателефонувала її онука, ОСОБА_4 та сказала, що на ОСОБА_1 знову написали заяву в поліцію щодо її конфлікту зі своєю свекрухою ОСОБА_2 .. Вважає, що ОСОБА_6 навмисно пише такі заяви в поліцію для того, щоб виселити її дочку з домоволодіння.

Потерпіла ОСОБА_2 суду пояснила, що ОСОБА_1 є її невісткою. Того дня, 03.06.2019 року була вдома, поралася по господарству. Вранці того дня конфліктів з невісткою не було. Вранці син сварився з невісткою, а потім пішов на роботу. Коли приїхала поліція, прийшов ОСОБА_6 , її племінник. Те, що її племінник викликав поліцію, ОСОБА_2 не знала. Коли працівники поліції поїхали, невістка стала кричати на неї, до приїзду поліції вона з невісткою не сварилася. Між нею та невісткою часто буває сварки, проте саме 03.06.2019 року вони не сварилися. Вночі дійсно дуже довго грала музика, що заважало їй відпочивати, проте ніякого скандалу вранці між нею та невісткою не було.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що він є старостою с. Шапарівка Білокуракинського району Луганської області. 03.06.2019 року приїхав на роботу, під дверима вже стояв племінник ОСОБА_2 ОСОБА_6 , став жалітися на те, що потрібно щось робити, бо вдома, де живе його тітка ОСОБА_2 , ОСОБА_1 знову розпивала спиртні напої, цілу ніч грала музика та вранці був якийсь скандал, це мішало відпочинку ОСОБА_2 .. ОСОБА_8 відповів, що потрібно викликати поліцію, ОСОБА_6 сказав, що в нього немає телефону, то поліцію викликав ОСОБА_8 .. Свідком самого конфлікту він не був, скандалу того дня між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не чув.

Суд, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , допитавши потерпілу та свідків, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ч.1 ст.11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948р. та ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950р., ратифікованою Україною 17.97.1997 р. передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Так, згідно п. 4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Крім того, у п. 21 свого рішення у справі «Надточий проти України від 15 травня 2008 року» ЄСПЛ зазначив, що українське правительство визнало кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як зазначено в преамбулі Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р., з наступними змінами, цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення ЄСПЛ у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до ЄСПЛ.

Склад адміністративного правопорушення включає в себе ознаки, які характеризують зовнішній прояв поведінки особи, його спрямованість та наслідки; ознаки, що характеризують правопорушника і його психічне ставлення до скоєного. Відповідно ознаки складу адміністративного правопорушення об`єднаються у чотири групи (елементи): об`єкт адміністративного правопорушення, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, суб`єкт адміністративного правопорушення та суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення. Всі зазначені елементи складу адміністративного правопорушення є обов`язковими. Суб`єктивна сторона - відображає психічне ставлення особи до скоєного діяння і наслідків, що наступають в результаті цього діяння. Вина особи - є необхідним елементом суб`єктивної сторони.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, який являється членом сім`ї.

В ході розгляду адміністративного матеріалу встановлено, що в діях ОСОБА_1 відсутня об`єктивна сторона правопорушення передбаченого ст. 173-2 ч. 1 КУпАП, оскільки 03.06.2019 року о 08 годині 30 хвилин з боку ОСОБА_1 був відсутній прояв психологічного насильства в сім`ї в бік ОСОБА_2 , що підтверджується показами свідків та потерпілої ОСОБА_2 ..

Оскільки у діях ОСОБА_1 відсутня об`єктивна сторона вказаного адміністративного правопорушення, яка є необхідним його елементом, тому вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 173-2 ч.1 КУпАП, а також сама подія адміністративного правопорушення.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події та в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП України.

Керуючись ст.ст. 1, 173-2, 247, 251, 265-2, 283, 284 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту її проголошення.

Суддя Білокуракинського

районного суду Луганської області О.Ю. Максименко