Провадження № 3/734/835/19 Справа № 734/2004/19
ПОСТАНОВА

іменем України

10 червня 2019 року смт. Козелець

Суддя Козелецького районного суду Чернігівської області Бузунко О.А., розглянувши матеріали, які надійшли від командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Улан Батор Монголія, військове звання прапорщик, технік військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 , зареєстрованого та жителя АДРЕСА_2 ,
за частиною четвертою статті 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 - технік частини - прапорщик ОСОБА_2 30 травня 2019 року о 08.00 годині не прибув на шикування до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ). На телефонний зв`язок вийшов та доповів, що захворів. Медичної довідки не надав, наступного дня на телефонні дзвінки не відповідав та також був відсутній на службі без поважних причин. На службу прибув 03 червня 2019 року. Своїми діями прапорщик ОСОБА_2 порушив імперативні вимоги статей 11, 12, 13, 14, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та вчинив адміністративне правопорушення, за яке передбачена відповідальність згідно з частиною четвертою статті 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме нез`явлення його на військовій службі без поважних причин в умовах особливого періоду.

В судове засідання ОСОБА_2 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений за допомогою sms-повідомлення своєчасно, від нього не надходило клопотань про відкладення розгляду справи. Разом з протоколом до суду надійшла заява ОСОБА_2 про розгляд справи за його відсутності та визнання ним своєї вини. За таких обставин суд визнав можливим розглянути справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Згідно з вимогами статті 15 Кодексу України про адміністративні правопорушення військовослужбовці за вчинення військових адміністративних правопорушень несуть відповідальність, передбачену главою 13-Б цього Кодексу, за умови, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Відповідно до статті 26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил, затвердженого Законом України 24 березня 1999 року, військовослужбовці залежно від характеру вчиненного правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно - правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Стаття 27 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зазначає, що військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення злочину військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.

Згідно з вимогами статті 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України 24 березня 1999 року, за вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до частини першої статті 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням є самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем строкової служби, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на службу у разі звільнення з частини, призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до трьох діб.
Згідно з частиною третьою 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням є самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб,
Частиною 4 статті 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за діяння, передбачені частинами першою або третьою цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду.

Суд, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії А2718 № 8 від 03 червня 2019 року /в якому викладені пояснення ОСОБА_2 , згідно з якими він 30 та 31 травня погано себе почував, на службу не прибув, довідку від лікаря не надав/, службову характеристику, службову картку про заохочення та стягнення, витяг з Наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27 вересня 2017 року № 57, пояснення ОСОБА_2 , дійшов висновку про наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення, суд враховує дані про особу ОСОБА_2 , його ставлення до вчиненого, наявність щирого каяття, як обставини, що пом`якшує відповідальність, те, що він проходить військову службу, під час якої вчинив дане правопорушення, та вважає можливим застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі ста сорока п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Керуючись статтями 33, 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та призначити адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста сорока п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 2 465 (дві тисячі чотириста шістдесят п`ять) гривень 00 коп. на користь держави.

Згідно з частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Відповідно до статті 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби і у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу.
Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Апеляційна скарга подається до Чернігівського апеляційного суду через Козелецький районний суд Чернігівської області.
Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя Козелецького районного суду
Чернігівської області О.А. Бузунко