Дата документу 11.03.2019
Справа № 501/631/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2019 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Вергопуло К.В.,

за участю:

представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - адвоката Гжибовського А.О.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Головного управління Держпраці в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Холмськ Сахалінської області Росії, громадянина України, який працює директором ТОВ «СК Престиж», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.188-1 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.1-2), 18 лютого 2019 року, під час планової перевірки ТОВ «СК Престиж» встановлено порушення ч.1 ст.19 ЗУ «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», за що передбачена відповідальність згідно ч.2 ст.188-1 КУпАП, що підтверджується актом за результатами проведення перевірки щодо додержання суб'єктом господарювання вимог законодавства про зайнятість населення, зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю №15-01-032/0034 від 18.02.2019 року (а.с.3-7), а саме: ч.1 ст.19 ЗУ «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій, громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. В порушення даної вимоги норматив за 2018 р. не виконано.

ОСОБА_2, який був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.30), в судове засідання не прибув, клопотання про відкладення розгляду справи суду не надав, тому суд відповідно до ст.268 КУпАП розглянув справу у його відсутність.

Представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - адвокат Гжибовський А.О. надав суду заперечення до протоколу (а.с.20-24), згідно яких ОСОБА_2 вину не визнає, з протоколом не згоден та просить закрити провадження у зв'язку з відсутністю події та складу правопорушення.

В судоводому засіданні представник ОСОБА_2 - адвокат Гжибовський А.О. пояснив суду, що у ТОВ «СК Престиж» створене робоче місце для працевлаштування інваліда у кількості 1 особи, протягом 2017 року на підприємстві працювала одна особа з інвалідністю, однак 31 грудня 2017 року вона була звільнена, протягом 2018 року осіб з інвалідністю працевлаштовано не було, що підтверджуються звітом поданим до Фонду соціального захисту інвалідів (а.с.25), у зв'язку із тим, що особи з інвалідністю з питанням про їх працевлаштування на підприємство особисто, або через центр зайнятості не зверталися.

Суд, вислухавши пояснення представника ОСОБА_2 - адвоката Гжибовського А.О., дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.254 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи.

Диспозицією ч.2 ст.188-1 КУпАП передбачена відповідальність за невиконання посадовою особою, яка користується правом приймати на роботу і звільняти з роботи, фізичною особою, яка використовує найману працю, нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, неподання Фонду соціального захисту інвалідів звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів тягне за собою накладення штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 2 статті 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» передбачено, що забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Відповідно до ч.3 ст.18 цього Закону підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб,- у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округлюються до цілого значення.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць, виходячи з вимог статті 18 цього Закону.

З аналізу вищенаведених норм закону вбачається, що на підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, покладено обов'язок виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, а також надавати необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Разом із тим, обов'язок підприємства щодо створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком підбирати і працевлаштовувати інвалідів на створені робочі місця. Такий обов'язок покладається на органи працевлаштування, що перелічені в ч.1 ст.18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні».

Судом встановлено, що ОСОБА_2 подавав Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2018 рік форми №10-ПІ, відповідно до якого середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу на підприємстві в цей період становила 11 осіб, середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність - 0 осіб, кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог ст.19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» - 1 особа.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 не виконав норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Однак, державним інспектором праці у протоколі не зазначено, у чому конкретно полягає невиконання директором ТОВ «СК Престиж» вимог ст.19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» і якими доказами підтверджується адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, виходячи із змісту диспозиції ч.2 ст.188-1 КУпАП, адміністративна відповідальність може наступити за умови умисного невиконання посадовою особою нормативу для працевлаштування інвалідів, відсутність такого умислу передбачає відсутність суб'єктивної сторони правопорушення.

Крім того, протокол та акт перевірки не містять доказів порушення ОСОБА_2 вимог Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», не надано і доказів того, що особи з інвалідністю, самостійно зверталися до ТОВ «СК Престиж» з метою працевлаштування та їм було безпідставно відмовлено у прийнятті на роботу.

Також не надано доказів того, що ОСОБА_2 не вживав необхідні заходи, спрямовані на запобігання порушення прав інвалідів та їх працевлаштування.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю.

Згідно частини 2 цієї статті адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону.

Відповідно до Листа Фонду соціального захисту інвалідів Міністерства праці та соціальної політики від 27.04.2010 №1/6-69/03-01 «… змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо професійної і трудової реабілітації інвалідів» від 20.12.2005р. до частини статті 188-1 КУпАП, визначено, що невиконання посадовою особою, яка використовує найману працю, нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, неподання до Фонду соціального захисту інвалідів Звіту тягнуть за собою накладання штрафу від десяти до двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Отже, частиною статтею 188-1 зазначеного Кодексу встановлено відповідальність за:

1) невиконання нормативу;

2) неподання до Фонду соціального захисту інвалідів Звіту про

зайнятість та працевлаштування інвалідів.

У першому випадку штраф накладатиметься за невиконання нормативу на посадову особу, яка має право приймати на роботу і звільняти працівників, а також фізичну особу, яка використовує найману працю. У другому випадку - на посадову особу підприємства, зобов'язану подавати Звіт.

Вважається, що підприємство, яке подало Звіт до регіонального відділення Фонду та самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося невиконання нормативу, встановленого частиною першою статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", сплатило адміністративно-господарські санкції за невиконання 4-відсоткового нормативу працевлаштування інвалідів, вимоги статті 20 вищевказаного Закону виконало.»

Як вбачається із матеріалів справи Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2018 рік форми №10-ПІТОВ «СК Престиж» подано 14 лютого 2019 року та він містить розрахунок адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у сумі 21897,24грн., який потрібно сплатити до 15 квітня 2019 року.

Взявши до уваги досліджені докази, суд вважає, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.188-1 КУпАП, а тому справа про адміністративне правопорушення відносно нього підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст.ст.283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.188-1 КУпАП, закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Іллічівський міський суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення особою, щодо якої винесено постанову, її представником, захисником та потерпілим.

У випадку пропуску зазначеного строку з поважних причин (в тому числі через несвоєчасне отримання копії постанови особою, яка не була присутня в судовому засіданні під час винесення постанови) цей строк за заявою особи може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором лише у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 та частиною другою статті 250 цього Кодексу.

Суддя

Строк пред'явлення постанови до виконання згідно

Закону України «Про виконавче провадження»

Постанова набрала законної сили «__»___________2019 р.