Справа № 759/3290/19 Головуючий в суді І інстанції - Косик Л.Г.
Провадження № 33/824/1628/2019 Доповідач - Миколюк О.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2019 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Миколюк О.В.,

за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Дубровіна Є.М. на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 06 березня 2019 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 06 березня 2019 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200,00 (десять тисяч двісті гривень), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_1 07.02.2019 року о 16 годині 50 хвилин, рухаючись по вул. Тулузи 1 в м. Києві, керував автомобілем «ВАЗ 21114», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя.

Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, в порушення вимог п. 2.5 ПДР України, ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить постанову суду скасувати та провадження по справі щодо нього закрити, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

В обґрунтуванні вказує, що через гололід, рухаючись по вул.Тулузи 1 в м.Києві, він не впорався з керуванням автомобіля та врізався у бордюр, вдарившись при цьому головою об кермо, маючи захворювання серця, перебуваючи в стані сильного душевного хвилювання, відчув сильне погіршення самопочуття, у зв`язку з чим прийняв наявні в його ліки - седістресс, еналаприл, бісопролол та валідол, приблизно через 5 хв. Після події до його автомобіля під`їхала патрульна машина, із якої вийшли працівники поліції та ігноруючи його доводи, почали вимагати в нього пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, стверджуючи, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння, маючи сумніви щодо неупередженості працівників поліції він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак працівниками поліції не було йому запропоновано пройти огляд в медичному закладі охорони здоров`я, також звертає увагу, що судом першої інстанції не було викликано свідків, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, хоча він з ним не погоджувався.

Заслухавши доповідь судді, думку ОСОБА_1 , який апеляційну скаргу підтримав частково та просив провадження по справі закрити, обмежитись усним зауваженням, у зв`язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, вивчивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтвердив викладені в апеляційній скарзі обставини та додатково пояснив, що він є інвалідом ІІІ групи, має позитивні характеристики з місця проживання та роботи, хворіє на гіпертонічну хворобу ІІІ стадії.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завдання провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

За змістом ст. 252 КУпАП, суддя має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як убачається з матеріалів справи суддя першої інстанції, всебічно розглянув справу, об`єктивно оцінив добуті докази, з`ясував фактичні обставини вчинення адміністративного правопорушення і дав їм вірну оцінку.

Суддею враховано фактичні обставини справи та докази, які свідчать про те, що ОСОБА_1 07.02.2019 року о 16 годині 50 хвилин, рухаючись по вул. Тулузи 1 в м. Києві, керував автомобілем «ВАЗ 21114», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, в порушення вимог п. 2.5 ПДР України, ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків.

Вина ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 197638 від 07 лютого 2019 року (а.с.1), в якому викладено обставини вчинення адміністративного правопорушення, він підписаний ОСОБА_1 без будь-яких застережень та доповнень;

- поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 07.02.2019 року про те, що 07.02.2019 року о 17 годині 30 хвилин в м.Києві по вул.Тулузи, 1 вони були запрошені співробітниками патрульної поліції в якості свідків при складанні адміністративного протоколу за ст.130 КУпАП щодо водія ОСОБА_1 та в їх присутності вказаний водій відмовився в установленому законом порядку пройти огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер»;

- розпискою від 07.02.2019 року, в якій ОСОБА_4 підтвердила факт залишення їй на зберігання транспортного засобу ВАЗ НОМЕР_2 за адресою м.Київ . просп ..Л .Курбаса, 17Б;

- відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, з яких вбачається, що ОСОБА_1 працівники поліції, за участю двох свідків, пропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестеру «Драгер» та в медичному закладі охорони здоров`я, однак він відмовився.

Ставити під сумнів дані докази у суду немає підстав, оскільки вони отримані у відповідності до вимог закону.

Таким чином, на підставі зібраних у справі доказів суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 cкладу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

З такими висновками погоджується і суд апеляційної інстанції, будь-яких належних та допустимих доказів, що вказували б на однобічність та упередженість висновків суду апеляційна скарга не містить, не надав їх і ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду.

Разом з тим, статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Як вбачається з вимог ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини в справі «Гурепка проти України» від 08.07.2010 року, де суд, зокрема, зазначив, що адміністративні правопорушення через суворість санкцій, слід відносити до фактично кримінальних правопорушень, з усіма гарантіями статті 6 Конвенції та, відповідно, й статті 2 Протоколу № 7 до Конвенції; Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема, в справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011року, заява № 16347/02) провадження в справі про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 51 КУпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».

Враховуючи те, що ОСОБА_1 своїми діями не завдав будь-якої значної шкоди державному або громадському порядку, правам і свободам громадян, з пояснень останнього та матеріалів адміністративного провадження вбачається, що він є інвалідом ІІІ групи, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, має захворювання серця, потребує постійного лікування, з урахуванням того, що стягнення у виді штрафу поставить його у скрутне матеріальне становище, суд приходить до висновку, що дане правопорушення не становить великої суспільної шкідливості, не завдало збитків державним або суспільним інтересам або безпосередньо громадянам і є малозначним.

З урахуванням вказаних обставин щодо ОСОБА_1 можливо застосувати положення ст. 22 КУпАП, з оголошенням йому усного зауваження, що буде достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових правопорушень.

Приймаючи до уваги, що апелянт просив скасувати постанову та закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення, його скарга підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 06 березня 2019 рокущодо ОСОБА_1 - скасувати.

На підставі ст.22 КУпАП провадження по справі щодо ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200,00 грн. - закрити, обмежившись усним зауваженням.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: О.В. Миколюк