Житомирський апеляційний суд
Справа №278/855/19 Головуючий у 1-й інст. Зубчук І. В.
Категорія ч.1 ст.172-7 КУпАП Доповідач Шевченко В. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2019 року м. Житомир

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду Шевченко В.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Білоус Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Житомирського районного суду Житомирської області від 23 квітня 2019 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

адвоката Мозгового В.В.,

прокурора Толочко І.О.,

В С Т А Н О В И В:

вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 384,20 гривень.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , будучи депутатом Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, 14 серпня 2018 року під час розгляду питання про надання матеріальної допомоги жителям Оліївської сільської ради, серед яких був сам ОСОБА_1 , не повідомив про виникнення реального конфлікту інтересів та прийняв участь у розгляді та голосуванні з даного приводу, за наслідками якого було прийнято рішення про виділення останньому матеріальної допомоги на лікування в розмірі 5000 грн., у результаті чого вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-7 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Посилається на те, що суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам. Постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи.

Вказує, що про виділення матеріальної допомоги ліквідатору на ЧАЕС 1 категорії інваліду 2 групи ОСОБА_1 на лікування в розмірі 5000 гривень проголосувало 26 депутатів, хоча в дійсності голосувало 24 депутати, оскільки депутати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не голосували, так як перед даним голосуванням повідомили голову сільської ради та інших депутатів про виникнення реального конфлікту інтересів. Їх голоси не могли вплинути на прийняте на сесії рішення. Вказані доводи були зазначені при розгляді справи в суді першої інстанції, однак судом в порушення вимог ст.245 КУпАП не розглядалися і до уваги не бралися.

Обставини з`ясовувалися судом однобічно, не об`єктивно і не повно, що потягло за собою порушення вимог ст.280 КУпАП, а саме судом не з`ясовано, чи мало місце адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Посилається на те, що судом першої інстанції незаконно накладено стягнення, оскільки на момент розгляду справи сплинули строки, передбачені ст.38 КУпАП, оскільки прокурору про даний факт було відомо ще в грудні 2018 року, під час проведення перевірки разом з управлінням захисту економіки Національної поліції України в Житомирській області. Згідно листа від 14 січня 2019 року було витребувано протоколи та рішення Оліївської сільської ради про виділення матеріальної допомоги. Вказаний факт судом не перевірявся.

Вказує, що суд незаконно стягнув з нього судовий збір, оскільки відповідно до вимог ст.5 Закону України «Про судовий збір» він звільняється від нього як учасник ліквідації наслідків на ЧАЕС 1 категорії та інвалід 2 групи.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , думку адвоката Мозгового В.В., які підтримали доводи апеляційної скарги, просили скасувати постанову суду першої інстанції, провадження у справі закрити з двох підстав: за відсутністю складу адміністративного правопорушення і за спливом строку накладення адміністративного стягнення; прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» під конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень. В свою чергу під приватним інтересом слід розуміти будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Відповідно до вимог ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1, 2 ч.1 ст. 3 цього Закону, зобов`язані вжити заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів, та повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадках перебування особи на посаді, яка не передбачає наявність у неї безпосереднього керівника, або колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів.

Статтею 172-7 КУпАП встановлена відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Тобто, дана норма закону передбачає наявність двох складових частин, при встановленні яких особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності: у неповідомленні особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів; наявної суперечності між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішення або на вчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , являючись у період з листопада 2017 року по теперішній час депутатом Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, будучи відповідно до підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом відповідальності за адміністративні правопорушення пов`язані з корупцією, керуючись приватними інтересами з метою приховування суперечностей між особистими приватними інтересами та своїми повноваженнями, наявність яких впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень, не вжив заходів щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів, не повідомив про його наявність та вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів, чим порушила вимоги, передбачені чинним законодавством України.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» депутати сільської, селищної, ради є представником інтересів територіальної громади села, селища, міста чи їх громад.

Посадові особи місцевого самоврядування та депутати місцевих рад є суб`єктами, на яких поширюється дія Закону, в тому числі щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з листопада 2017 р. перебуває на посаді депутата Оліївської сільської ради. 14 серпня 2018 року під час розгляду питання про надання матеріальної допомоги жителям Оліївської сільської ради, серед яких був і ОСОБА_1 , не повідомив про виникнення реального конфлікту інтересів та прийняв участь у розгляді та голосуванні з даного приводу, за наслідками якого було прийнято рішення про виділення останньому матеріальної допомоги на лікування в розмірі 5000 грн.

Вказані обставини підтверджуються дослідженими апеляційним судом доказами, а саме:

- згідно Списку громадян, яким надається допомога (додаток №1 до рішення сьомої сесії VII ), зазначено, що ОСОБА_1 на лікування надано 5000грн(а.с.23);

- згідно протоколу №9 третього пленарного засідання сьомої сесії V11 скликання, у якому відсутні відомості, що під час прийняття рішення про надання матеріальної допомоги жителям Оліївської сільської ради, серед яких було зазначено і ОСОБА_1 , хто-небудь з депутатів заявив про наявність у нього реального конфлікту інтересів. За вказане рішення проголосували усі присутні на пленарному засіданні депутати. Особи, які утримались або голосували проти, не зазначено ( а.с.14-21).

Будучи допитаною під час апеляційного розгляду начальник організаційного відділу Оліївської сільської ради Мусевич Т.К., яка вела та складала протокол вказаного пленарного засідання, пояснила, що не може стверджувати про те, чи заявляв ОСОБА_1 під час проведення сесії про наявність у нього реального конфлікту інтересів. Відомості щодо результатів голосування щодо прийняття рішення нею були відображені у протоколі згідно даних протоколу лічильної комісії та складеного цією комісією списку поіменного голосування. Також свідок пояснила, що при наявності заяви депутата про конфлікт інтересів, про це робиться відмітка у документах, що відображають поіменне голосування, проте такого зроблено не було.

- згідно рішення №189 сьомої сесії V11 скликання Оліївської сільської ради від 14.08.2018року жителям Оліївської сільської ради надано матеріальну допомогу згідно додатку №1, де значиться ОСОБА_1 (а.с.22,23);

- згідно Списку поіменного голосування третього пленарного засідання сьомої сесії V11 скликання Оліївської сільської ради від 14.08.2018року ОСОБА_1 приймав участь в голосуванні за свою кандидатуру про надання матеріальної допомоги та голосував «За» прийняття такого рішення (а.с.26).

Відомості, зазначені у вказаному Списку, засвідчені підписами членів лічильної комісії та секретарем ради А.М. Мельниченко.

Аналізуючи показання допитаних у судовому засіданні особи, що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , депутатів Оліївської сільської ради, апеляційний суд звертає увагу, що показання вказаних осіб є суперечливими, не узгоджуються між собою ( в частині дати проведення голосування, моменту заяви ОСОБА_1 про конфлікт інтересів, порядку проведення голосування) та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Крім того, свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не змогли пояснити, яким чином чи взагалі голосував ОСОБА_1 під час прийняття рішення. Свідок ОСОБА_5 підтвердив, що він, будучи секретарем ради, своїм підписом засвідчив відомості, зазначені у Списку поіменного голосування.

Разом з тим, з пояснень свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 вбачається, що перед тим, як винести на розгляд сесії питання про надання матеріальної допомоги, особа, яка претендує на таку допомогу, попередньо особисто звертається із відповідною заявою та надає документи, які дають право на отримання грошових коштів. Після чого фінансовий відділ обробляє їх та передає бюджетній комісії, після схвалення якої це питання включається до повістки дня пленарного засідання сесії.

Як пояснив ОСОБА_1 , він особисто звертався з заявою про надання йому матеріальної допомоги та надавав відповідні документи.

Проаналізувавши надані по справі докази з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, апеляційний суд вважає, що вони у своєму взаємозв`язку доводять вину ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.172-7 КУпАП.

Разом з тим, є слушними доводи апеляційної скарги стосовно неправильного встановлення судом першої інстанції обставин вчинення адміністративного правопорушення, а саме, щодо часу його вчинення, оскільки подія відбулася 14 серпня 2018 року, а не 10 серпня 2018 року, як зазначено у судовому рішенні. Також судом першої інстанції допущені суперечності у прізвищі особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог п.7 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складено 28.03.2019 року (а.с.4). Згідно запиту про надання інформації від 14.01.2019року з Оліївської сільської ради органом, який склав протокол, були витребувані необхідні документи, які стали підставою для його складання. Згідно листа Оліївської сільської ради від 16.01.2019року такі документи були надані ( а.с.12.13).

Відповідно до ч.3ст.38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення корупційного правопорушення може бути накладено протягом трьох місяців з дня виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Отже на час розгляду справи спливли передбачені ст.38 КУпАП строки накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення.

Апеляційний суд також звертає увагу, що, як було встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи та учасником ліквідації наслідків на ЧАЕС 1 категорії, що підтверджується відповідним посвідченням, і відповідно до вимог п.9 п.10 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільняється від сплати судового збору.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП. Провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Житомирського районного суду Житомирської області від 23 квітня 2019 року щодо ОСОБА_1 скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП, провадження у справі закрити на підставі п.7 ст.247 КУпАП у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: