Справа № 300/211/19
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
24.05.2019 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1
в с т а н о в и в :
постановою судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 01 квітня 2019 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України,
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у розмірі 384,20 грн..
Згідно постанови, 18 лютого 2019 року о 18 год. 40 хв., ОСОБА_1 , на автодорозі сполученням Підполоззя Абранка, керував транспортним засобом марки "VW Golf" , д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода та запах алкоголю з порожнини рота), здійснив дорожньо-транспортну пригоду зі стороннім транспортом, після чого, не зупиняючись, залишив місце ДТП, до якої безпосередньо був причетний, а в подальшому відмовився від проходження у встановленому законом порядку медичного огляду на стан сп`яніння у присутності двох свідків, чим порушив вимоги, передбачені п. п. 9.10 та 2.5 Правил дорожнього руху України (далі ПДР), за що відповідальність встановлена ст. ст. 122-4 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова судді є незаконною. Посилається на те, що суд першої інстанції неповно та необ`єктивно дослідив обставини справи й не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам, внаслідок чого, прийшов до суперечливих та необґрунтованих висновків. Стверджує, що суд першої інстанції безпідставно визнав його винуватим за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме, за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, оскільки протокол щодо нього складено за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, що в свою чергу призвело до незаконного накладення на нього адміністративного стягнення. Разом із тим, посилається на те, що працівниками поліції було порушено вимоги п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки наявними в матеріалах справи поясненнями свідків підтверджено лише його відмову від огляду за допомогою приладу «Драгер», що є правом водія, однак, не підтверджено факту його відмови від проходження такого огляду в закладі охорони здоров`я. Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбачених ст.. 122-4, ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративних правопорушень підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка в постанові.
Так, протоколом серії БД № 025692 підтверджено, що 18.02.2019 о 18 год. 40 хв. на автодорозі сполученням Підполоззя Абранка, Воловецького району водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «Фольксваген Гольф», д.н.з. НОМЕР_2 НОМЕР_3 , здійснив дорожньо-транспортну пригоду (далі ДТП) з гужовим транспортом, після чого, не зупиняючись, залишив місце ДТП, до якої безпосередньо був причетний, чим порушив вимоги передбачені п. 9.10 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 122-4 КУпАП. З указаного протоколу також убачається, що від підпису протоколу та отримання його копії, а також від надання будь-яких пояснень по суті правопорушення, ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ..
Протоколом серії БД № 278470 підтверджено, що 18.02.2019 о 18 год. 40 хв. на автодорозі сполученням Підполоззя Абранка, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Фольксваген Гольф», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота), і від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги передбачені п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. З указаного протоколу також убачається, що від підпису протоколу та отримання його копії, а також від надання будь-яких пояснень по суті правопорушення, ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ..
З рапорту інспектора СРПП № 2 Воловецького відділення поліції Щербея М. І. вбачається, що 18.02.2019 о 18 год. 51 хв., під час несення служби разом з інспектором ОСОБА_4 В., йому на мобільний телефон зателефонував громадяни ОСОБА_5 , який повідомив, що на його гужовий транспорт наїхав зустрічний автомобіль, і не зупинившись, поїхав у бік траси «Київ Чоп». На місці події, по гарячих слідах, було встановлено автомобіль марки «Фольксваген Гольф», д. н. з. НОМЕР_1 , який знаходився на подвір`ї помешкання гр. ОСОБА_6 у с. Підполоззя, після чого, було з`ясовано, що за кермом автомобіля під час дорожньо-транспортної пригоди перебував гр. ОСОБА_1 , який і скоїв ДТП та, не зупинившись, покинув місце події. Також було встановлено, що гр. ОСОБА_6 та ОСОБА_1 перебували в стані алкогольного сп`яніння, а останній також вчинив злісну непокору, внаслідок чого щодо нього було застосовано заходи фізичного впливу та спеціальний засіб «Терен 4» (а. с. 4).
Поясненнями свідка ОСОБА_7 підтверджено факт ДТП, яка мала місце 18.02.2019 о 18 год. 40 хв. на автодорозі «Підполоззя Абранка» за участі автомобіля та гужового транспорту, а також факт залишення автомобілем, водій якого спричинив ДТП, місця події (а. с. 5).
Поясненнями свідка ОСОБА_8 підтверджено як факт керування ОСОБА_1 автомобілем марки «Фольксваген Гольф», д. н. з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, так і факт вчинення останнім ДТП з гужовим транспортом та залишення місця події, що мало місце 18.02.2019 о 18 год. 40 хв. на автодорозі «Підполоззя Абранка» (а. с. 6).
З пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вбачається, що 18.02.2019 о 20 год. 30 хв. їх було запрошено поліцейським у якості свідків при складанні щодо гр. ОСОБА_1 адміністративних протоколів, і в їх присутності останній відмовився від проходження в установленому законом порядку медичного огляду на стан сп`яніння, а також від підпису протоколів та отримання їх копій (а. с. 8 9).
З наявного в матеріалах справи висновку щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння вбачається, що направлений інспектором Щербей М. І. на огляд ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння (а. с. 11).
З наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що під час спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції, останній визнав факт керування автомобілем, вчинення ДТП та залишення місця події, а його зовнішній вигляд свідчив про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння (а. с. 13).
Вищенаведені докази в їх сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. п. 9.10 та 2.5 ПДР, та його винуватість у вчиненні передбачених ст. 122-4 та ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративних правопорушень.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що інспектор СРПП № 2 Воловецького відділення поліції Лакатош В. В. був упереджений при складанні щодо ОСОБА_1 протоколів за ст. 122-4 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, що в нього були підстави для фальсифікації протоколів чи обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, а також про зацікавленість інспекторів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в результатах розгляду справи, у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги й на такі не вказував ОСОБА_1 під час розгляду апеляційної скарги. Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що вищевказані інспектори при виконанні своїх функціональних обов`язків діяли у межах наданих їм повноважень.
Крім того, під час апеляційного розгляду не встановлено даних і про те, що в свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були підстави для обмови ОСОБА_1 у тому, що він відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, підпису протоколу та отримання його копії, а також про зацікавленість свідків у результатах розгляду справи, у підтвердження таких даних також відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги й на такі не вказував ОСОБА_1 під час розгляду апеляційної скарги.
З урахуванням наведеного вище, доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції неповно та не об`єктивно дослідив обставини справи й не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам, внаслідок чого, прийшов до суперечливих та необґрунтованих висновків, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи, спростовані наявними в матеріалах справи й наведеними вище доказами та фактичними обставинами вчинення адміністративних правопорушень, а також змістом оскаржуваної постанови.
Як такі, що не ґрунтуються на будь-яких доказах і спростовані змістом оскаржуваної постанови, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно визнав ОСОБА_1 винуватим за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме, за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, оскільки протокол щодо нього складено за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, що в свою чергу призвело до незаконного накладення на нього адміністративного стягнення. Відхиляючи вказані доводи апеляційний суд враховує те, що оскаржуваною постановою суд першої інстанції визнав ОСОБА_1 винним у порушенні вимог, передбачених п. 2. 5 ПДР, тобто за відмову водія від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, а будь-які висновки про визнання ОСОБА_1 винним саме за керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння в даній постанові відсутні, що в свою чергу свідчить про надуманість доводів апеляційної скарги в цій частині.
Разом із тим, доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції було порушено вимоги п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки наявними в матеріалах справи поясненнями свідків підтверджено лише його відмову від огляду за допомогою приладу «Драгер», що є правом водія, однак, не підтверджено факту його відмови від проходження такого огляду в закладі охорони здоров`я, - апеляційний суд відхиляє як такі, що також не ґрунтуються на фактичних обставинах справи та спростовуються наявними в матеріалах справи й вищезазначеними доказами. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує те, що письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтверджують відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду в установленому законом порядку у присутності двох свідків, що в свою чергу свідчить про таку відмову як на місці зупинки, так і в закладі охорони здоров`я, а висновок лікаря № 22 від 18.02.2019 свідчать про відмову ОСОБА_1 від такого обстеження саме в закладі охорони здоров`я. При цьому, апеляційний суд враховує й те, що в ході апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 підтвердив, що відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння і на місці зупинки транспортного засобу, оскільки за кермом транспортного засобу не перебував, і не є причетним до дорожньо-транспортної пригоди.
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що суддею місцевого суду Марцій М.М. обґрунтовано визнаний винним у порушенні вимог, передбачених п. п. 9.10 та 2.5 ПДР та скоєнні передбачених ст. 122-4 та ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративних правопорушень; що адміністративне стягнення накладено на нього відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке є безальтернативним, у зв`язку із чим, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подана ОСОБА_1 апеляційна скарга без задоволення.
При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд за відсутності обґрунтованих клопотань не вправі витребовувати докази, викликати свідків тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що стороною захисту не було надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували наведені в апеляційній скарги доводи та спростовували б висновки суду першої інстанції, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу в ході апеляційного розгляду не заявлялось.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 01 квітня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 та ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя І. В. Стан