Справа № 265/2544/19
Провадження № 3/265/1241/19
П О С Т А Н О В А

16 травня 2019 року місто Маріуполь

Суддя Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області Шиян Вікторія Володимирівна, розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження , уродженки міста Донецьк Донецької області, громадянки України, РНОКПП НОМЕР_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 184 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А :

Стаття 150 Сімейного Кодексу України містить обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, серед яких зокрема, виховування дитини в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка до самостійного життя; повага до дитини; заборона будь-яких видів експлуатації батьками своєї дитини; заборона фізичних покарань дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. Як експлуатацію дитини слід розглядати залучення її до непосильної праці, до заняття проституцією, злочинною діяльністю або примушування до жебракування.

ОСОБА_1 , будучи матір`ю неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження , 13 лютого 2019 року, приблизно о 10-00 годині, поїхала до своєї знайомої, яка проживає у Приморському районі міста Маріуполя, залишивши сина без догляду та була відсутня вдома ( АДРЕСА_1 ) до 19 лютого 2019 року, не піклуючись про життя дитини, здоров`я, харчування, безпеку.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП України, тобто невиконання обов`язків щодо виховання дітей.

ОСОБА_1 повістки надсилались рекомендованими листами із повідомленнями за адресою її проживання, зазначеною у протоколі про адміністиративне правопорушення; повістку на 16 травня 2019 року розміщено на сайті судової влади України, однак остання до суду не прибула.

Матеріали справи містять письмові пояснення ОСОБА_1 , у яких вона зазначила, що 13 лютого 2019 року, приблизно о 10-00 годині, вона разом із донькою ОСОБА_3 поїхала до своєї знайомої ОСОБА_4 , яка проживає у Приморському районі міста Маріуполя. Вона вважала, що її син ОСОБА_2 вже дорослий та може залишитись вдома один. Вона не збиралась залишатись у гостях довго, але в неї скінчились гроші і вона не мала можливості повернутись додому вчасно. У скоєному кається, свою вину усвідомила.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, вважає можливим провести розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 , яка знала про складення відносно неї даного протоколу та повідомлена про те, що справа розглядатиметься Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя, однак станом розгляду не цікавилась.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасникам справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Встановлені судом обставини вчинення ОСОБА_1 інкримінованого правопорушення підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами, зокрема,

даними протоколу про адміністративне правопорушення, в якому зафіксовані обставини порушення;

копією доповідної записки в.о. директора КЗ «Виноградненська гімназія зі структурним підрозділом початкової школи Маріупольської міської ради Донецької області» від 18 лютого 2019 року, згідно якої неповнолітній ОСОБА_2 , 2003 року народження , залишився без догляду матері, яка, зі слів дитини, 13 лютого 2019 року з його молодшою сестрою поїхала в місто Маріуполь зняти гроші в банкоматі і до теперішнього часу не повернулась. Останній раз мати виходила на зв`язок 15 лютого 2019 року, сказала, що їде додому з Приморського району, але не приїхала. Протягом 16-17 лютого мати на зв`язок не виходила, на телефонні дзвінки не відповідала.

Таким чином, суддя вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, підтверджена наведеними вище доказами.

Призначаючи ОСОБА_1 стягнення, суддя враховує дані про проступок, особу порушника, ступінь її вини, та вважає необхідним покласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах санкції ст. 184 ч. 1 КУпАП.

Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП з порушника на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 384,20 гривень.

На підставі ст. 184 ч. 1 КУпАП, керуючись ст.ст. 33, 40-1, 280, 283, 284 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И Л А:

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 184 ч. 1 КУпАП та покласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 384,20 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.

Постанова набирає чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Шиян В.В.