ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №640/6859/19 Суддя 1-ї інстанції: Садовський К.С.
Провадження № 33/818/657/19
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2019 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Цілюрик В.П., за участю особи, у відношенні якої винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Шумейка Ярослава Віталійовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 . - адвоката Шумейка Я.В. на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 18.04.2019 року у відношенні ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Київського районного суду м. Харкова від 18.04.2019 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Судом першої інстанції було встановлено, що 20.03.2019 року о 09-30 у м. Харкові по вул. Дружби Народів, в районі будинку № 211 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Fiat Tipo 1.6», державний номер НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest, 6820 та в закладі охорони здоров`я (КЗОЗ ХОНД) у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків.

Дії водія ОСОБА_1 кваліфіковані як порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись з таким рішенням, захисник ОСОБА_1 . - адвокат Щумейко Я.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову від 18.04.2019 року скасувати, а провадження по справі закрити у зв`язку із з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі її автор вказує, що обставини, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_1 на той час мав певне захворювання, внаслідок чого йому було заборонено вживати спиртні напої. Крім того, ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду у наркологічному центрі, а навпаки наполягав на ньому.

Наголосив, що ОСОБА_1 та поняті не були присутні при складанні протоколу, а лише його підписали без ознайомлення з ним, крім того поняті не були свідками відмови ОСОБА_1 від проходження огляду.

Зазначив, що співробітниками поліції ОСОБА_1 не було роз`яснено його право на захист, порядок проходження огляду, а також наслідки відмови від проходження огляду.

Указав, що матеріали справи не містять даних щодо відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, складання направлення на огляд до медичного закладу, а також передача транспортного засобу довіреній особі.

Також наголосив, що вищевказані обставини свідчать про те, що співробітниками патрульної поліції було порушено процедуру проходження огляду на стан сп`яніння, а тому протокол про адміністративне правопорушення вважає недійсним.

Також зазначив, що суд не викликав та не допитав свідків, чим допустив неповноту судового розгляду.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Шумейко Я.В., які підтримали вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Апеляційним судом не встановлено порушень суддею суду першої інстанції вимог вказаної правової норми.

В ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (ЄСПЛ) вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив апеляційному суду, що був зупинений працівниками поліції, які під час спілкування запідозрили перебування його в стані алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду за допомогою технічного приладу він відмовився, та ніби то наполягав на проведенні огляду в медичному закладі.

Приймаючи рішення про відхилення вимог апелянта апеляційний суд виходить з того, що в судовому засіданні було досліджено наявний в матеріалах справ відеозапис з нагрудних камер поліцейських, та встановлено, що водію ОСОБА_1 працівниками поліції було запропоновано пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння як на місці зупинки так і в закладі охорони здоров`я, та від цих пропозицій він відмовився, пояснюючи тим, що в нього нема вільного часу, і вважав, що технічний прилад може показати позитивний результат, оскільки він вживав до цього ліки.

Відповідно до вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд зауважує, що законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння; а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Таким чином апеляційний суд не вбачає підстав вважати необґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_1 , оскільки таке рішення грунтується на доказах, які маються в матеріалах справи: а саме протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №180011 від 20.03.2019 року, відтвореному в судовому засіданні відеозаписі, письмових поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Апеляційний суд не вбачає підстав для сумніву в об`єктивності свідчень вказаних осіб, та звертає увагу, що матеріали справи не містять клопотань про їх виклик у судове засідання.

Цим доказам суд першої інстанції надав повну та належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення. Порушень процедури проведення огляду водія апеляційним судом не встановлено. Те, що матеріали справи не містять направлення ОСОБА_1 до медичного закладу, не свідчить про наявність порушень з боку працівників поліції, оскільки таке направлення оформлюється при згоді водія на проходження такого огляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Шумейко Ярослава Сергійовича залишити без задоволення, а постанову судді Київськаого районного суду Харківської області від 18.04.2019 року у відношенні ОСОБА_1 без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду В.П. Цілюрик