Провадження № 3/760/3292/19
в справі № 760/8643/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2019 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Зелінська М.Б., за участі Батхіна Юрія Борисовича, розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Управління патрульної поліції в Одеській області, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, ідентифікаційний номер в матеріалах справи відсутній, працює представником компанії «Мастеркард», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за фактом вчинення правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 154901 від 07.03.2019 року ОСОБА_1 07.03.2019 року о 20 год. 50 хв. керуючи автомобілем марки «Volkswagen Passat» д/з НОМЕР_1 , в Одеській області, автомобільна дорога Київ - Одеса 443 км , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху у результаті чого здійснив наїзд на вантажну шину, чим порушив вимоги п. 2.3 б, 12.1, 13.1 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. При ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками.

В суді ОСОБА_1 свою вину в порушенні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, не визнав та пояснив, що траса не була освічена, а тому побачити заздалегідь перешкоду не мав можливості .

Суд, заслухавши думку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходить до наступного висновку.

Згідност ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а такожстатті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", є частиною національного законодавства, зазначив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд керується принципом "поза розумним сумнівом", зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України". Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положення статті 245 КУпАП визначають, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається з наданих суду матеріалів справи про адміністративне правопорушення у дорожній обстановці, яка склалась 07.3.2019 о 20 год. 50 хв. на автомобільній дорозі Київ - Одеса 443 км в Одеській область, водій ОСОБА_1 автомобіля марки «Volkswagen Passat» д/з НОМЕР_1 , був неуважний під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, не урахував дорожньої обстановки при тому, що не було недоліків в утриманні вулично-шляхової мережі, які могли стати супутньою причиною ДТП, та міг виявити перешкоду у вигляді вантажної шини.

Таким чином, вина ОСОБА_1 підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 154901 від 07.03.2019 року, що міститься в матеріалах справи, схемою місця ДТП, письмовими поясненнями ОСОБА_1 , а тому вважаю, що дії ОСОБА_1 знаходяться в причинному зв`язку з ДТП та його наслідками.

Невизнання ОСОБА_1 своєї винуватості у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд оцінює як спосіб захисту, оскільки вважає, що його вина повністю доведеною наведеними вище доказами та розцінює це, як намагання уникнути відповідальності за скоєне.

Доказів, які б спростували обставини, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, суду не надано.

Враховуючи вище викладене, особу правопорушника, характер вчиненого адміністративного правопорушення, вважаю, що ОСОБА_1 необхідно піддати адміністративному стягненню виходячи з вимог ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу в дохід держави.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП та ЗУ «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір, оскільки на нього судом накладено адміністративне стягнення.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 9, 33, 34, 40-1, 124, 252, 283, 284КУпАП та ЗУ «Про судовий збір», суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Піддати ОСОБА_1 адміністративному стягненню у виді штрафу в дохід держави в розмірі 340 (триста сорок) гривень, який сплатити за наступними банківськими реквізитами: отримувач коштів ГУК в м. Києві: рахунок отримувача 6001; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783; Банк отримувача Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) 899998, код класифікації доходів бюджету: 21081300.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі, що становить 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 (двадцять) коп., який необхідно сплатити на: УК у Солом`янському районі м. Києва, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38050812, р/р 6010, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) 899998, код отримувача: 38050812, код класифікації доходів бюджету: 22030101.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через 15-ть днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через 15-ть днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

У разі несплати правопорушником штрафу у вищевказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в поряду, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постановив про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу зазначений у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з моменту винесення до Київського апеляційного суду через районний суд.

Постанова пред`являється до виконання протягом трьох місяців.

Суддя: М.Б. Зелінська