Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/291/19Головуючий у суді І-ї інстанції Ніколаєв М. В.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Кабанова В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2019 року. Суддя Кропивницького апеляційного суду Кабанова В.В розглянула апеляційну скаргу адвоката Ковальова А.І., в інтересах ОСОБА_1 на постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21.05.2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , непрацюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого за вчинення злочину проти безпеки руху та експлуатації транспорту вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27.04.2015 року з урахуванням ухвали Апеляційного суду Кіровоградської області від 25.08.2015 року за ч. 2 ст. 286 КК України до 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП),

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21.05.2019 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130, ст. 185 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, що складає 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком 1 рік. Також стягнуто 384 грн. 20 коп. судового збору на користь держави.

Згідно постанови суду першої інстанції ОСОБА_1 визнаний винним в тому, що 05.03.2019 року о 01 годин 29 хвилин в м. Олександрії Кіровоградської області по вул.6-го Грудня, біля будинку 145 керував транспортним засобом FORD TRANSIT, державний номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, нечітка мова. Від проведення огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу та від проходження медичного огляду у закладі охорони здоров`я в установленому законом порядку останній відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП.

Крім того, 05.03.2019 року о 01 годин 35 хвилин в м. Олександрії Кіровоградської області по вул.6-го Грудня, біля будинку 145 ОСОБА_1 вчинив злісну непокору законним вимогам працівників поліції, яка виразилася в тому, що керуючи транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, нечітка мова) на вимогу зупинитись не реагував, вів себе зухвало, намагався уникнути відповідальності, втекти з місця вчинення правопорушення, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.185 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаним рішенням районного суду, адвокат Ковальов А.І., в інтересах ОСОБА_1 подав клопотання про визнання поважною причину пропуску строку на апеляційне оскарження постанови міськрайонного суду. В апеляційній скарзі просив постанову суду скасувати, провадження закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що постанова суду була отримана поштовим зв`язком 30.05.2019 року, що свідчить про своєчасність подання апеляційної скарги.

Вважає,що наявні в матеріалах справи докази, а саме протокол про адміністративне правопорушення та відеозапис з місця події, пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не могли бути визнані належними та допустимими в розумінні ст.. 251 КУпАП, оскільки суперечать фактичним обставинам справи. ОСОБА_1 ніколи не керував автомобілем Ford Transit д.р.н. НОМЕР_2 ., як це зазначено в протоколі. У день складання протоколу перебував в автомобілі Renault Trafic ТХХ, д.р.н. НОМЕР_3 , 1993 року випуску, в якості пасажира, керування транспортним засобом здійснювалося його знайомим. Жодних доказів, які б свідчили про керування ОСОБА_1 зазначеним або будь-яким транспортним засобом, відеозапис не містить. Свідків зазначених у протоколі не бачив.

ОСОБА_1 не відомо хто такий ОСОБА_4 , який відповідно до протоколу зобов`язувався поставити автомобіль Ford Transit д.р.н. НОМЕР_2 на місце його постійної стоянки та не передавати керування особі, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Вислухавши ОСОБА_1 та в його інтересах захисника-адвоката Ковальова А.І., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, зваживши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Оскільки лише 30.05.2019 року ОСОБА_1 отримав рішення суду від 21.05.2019 року, десятиденний термін оскарження обчислюється з дня отримання ним цієї постанови.

У зв`язку з цим, з метою не порушення права на розгляд Апеляційний суд надає можливість надати ОСОБА_1 докази по даному адміністративному провадженні та вважає за можливе поновити строк на апеляційне оскарження.

За ч.1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням є протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення - передбаченої нормами права сукупності об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи те діяння можна кваліфікувати, як адміністративне правопорушення. Він включає в себе: а) об`єкт; б) об`єктивну сторону; в) суб`єкт; г) суб`єктивну сторону.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається, як керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суб`єкт адміністративного проступку - спеціальний.

У п. 2 Постанови № 14 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про адміністративні правопорушення на транспорті" вказано, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти, як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. (водії транспортних засобів, інші особи, що керували транспортними засобами - чч. 1-4 цієї статті; судноводії - ч. 5 цієї статті; інші особи, які керували річковими або маломірними суднами, - ч. 6 цієї статті).

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції під час розгляду справи не дотримався, оскільки обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, не з`ясував.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія БД № 216489 від 05.03.2019 року, ОСОБА_1 о 01 годин 29 хвилин в м. Олександрії Кіровоградської області по вул.6-го Грудня, біля будинку 145 керував транспортним засобом FORD TRANSIT, державний номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, нечітка мова. Від проведення огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу та від проходження медичного огляду у закладі охорони здоров`я в установленому законом порядку останній відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП.

Також, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення АА №0162993 від 05.03.2019 року о 01 годин 35 хвилин в м. Олександрії Кіровоградської області по вул.6-го Грудня, біля будинку 145 ОСОБА_1 вчинив злісну непокору законним вимогам працівників поліції, яка виразилася в тому, що керуючи транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, нечітка мова) на вимогу зупинитись не реагував, вів себе зухвало, намагався уникнути відповідальності, втекти з місця вчинення правопорушення, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.185 КУпАП.

Допитаний в судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що 04.03.2019 року йому зателефонував колега, що його автомобіль постійно ламається, попросив її забрати. Після чого, ОСОБА_1 зателефонував другу ОСОБА_6 , щоб останній допоміг забрати машину. Машину лагодили години дві. Переїхали на інше місце, після цього ОСОБА_1 відійшов по своїм справам. Згодом під`їхали працівники поліції попросили пред`явити документи на авто. На що ОСОБА_1 заначив, що не являється водієм вказаного авто, а водій відійшов по справам, попросив його зачекати. Телефонував ОСОБА_1 , проте останній не відповідав. ОСОБА_1 зазначив, що злякався та почав тікати. Працівники поліції застосовували газовий балончик та кайданки.

Свідок ОСОБА_3 апеляційному суду пояснив, що працює таксистом, працівники поліції під`їхали до автомобіля ОСОБА_3 та попросили підписати протокол. Підтвердив, що на відео був саме він.

Свідок ОСОБА_2 суду апеляційної інстанції пояснив, що був запрошений працівниками поліції засвідчити факт відмови громадянина ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер та в медичному закладі. Зазначив, що протокол був заповнений неповністю.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що є сусідкою ОСОБА_1 , свідок ОСОБА_3 їй невідомий, вказаний свідок не є її родичем та не проживає за її адресою.

Свідок ОСОБА_6 суду апеляційної інстанції пояснив, що є другом ОСОБА_1 , останній 04.03.2019 року пізно ввечері зателефонував та просив допомогти перегнати його транспортний засіб Renault Trafic TXX на стоянку. Дві години заводили автомобіль. Перегнали на стоянку по вул. 6 грудня. ОСОБА_6 відійшов по справах, через 20-30 хвилин повернувся, проте ОСОБА_1 не було. Зазначив, що саме ОСОБА_6 керував транспортним засобом, оскільки в ОСОБА_1 не було прав. Документи нікому не віддавав.

З постанови судді місцевого суду вбачається, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП підтверджується відеозаписом та письмовими матеріалами справи: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в присутності яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, відеозаписом нагрудної камери поліцейського, а також його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, відеозаписом нагрудної камери поліцейського, з якого вбачається, що ОСОБА_1 вчинив злісну непокору законній вимозі поліцейського, що виразилась у спробі уникнути відповідальності, втекти з місця вчинення правопорушення, на вимогу поліцейського припинити вказані дії ОСОБА_1 не реагував, та був попереджений про застосування фізичного впливу та спеціальних засобів з приводу вчинення злісної непокори законній вимозі працівника поліції.

Проте, як убачається з матеріалів справи, а саме письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , на які у постанові посилається суд першої інстанції, зазначені особи підтвердили тільки факт відмови ОСОБА_1 від проходження освідування для встановлення стану сп`яніння. Разом з цим у поясненнях свідків відсутні твердження про те, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

Свідки, зазначені в протоколах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зазначили, що підписали незаповнений протокол про вчинення адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Свідок ОСОБА_6 заперечив факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Інформація, яка міститься на відеозаписах спростовує висновки постанови суду першої інстанції, відносно того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем FORD TRANSIT, державний номерний знак НОМЕР_2 , а отже і виключає можливість притягнення останнього до відповідальності за ст. 130 ч.1 КУпАП.

Належні та допустимі докази наявні у матеріалах справи про адміністративне правопорушення, на підтвердження керування транспортним засобом саме водієм ОСОБА_1 - відсутні.

Відеоматеріал, який міститься в матеріалах справи підтверджує, що ОСОБА_1 вчинив злісну непокору законній вимозі поліцейського, проте доказ на підтвердження керування саме водієм ОСОБА_1 , відсутній.

Закон (ч.2 ст.251 КУпАП України) покладає обов`язок щодо збирання доказів на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Як вбачається із відеозапису, ОСОБА_1 із початку спілкування із працівниками поліції заперечував, що перебував, як водій за кермом автомобіля та вказував на іншу особу, яка фактично керувала авто. Відтак, посилаючись на ці обставини, ОСОБА_1 , оспорював правомірність та обґрунтованість вимоги працівників поліції на проходження огляду на стан сп`яніння.

Уповноважені особи поліції, складаючи протокол про адміністративне правопорушення, не надали суду доказів, які би спростовували послідовну позицію ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом, не відібрали пояснення у особи, на яку вказував ОСОБА_1 як на водія. Наданий працівниками поліції відеозапис не містить жодних відомостей, які би свідчили, що саме ОСОБА_1 дійсно перебував за кермом автомобіля 04.03.2019 року та спростовували би його пояснення.

Згідно ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводи свою невинуватість, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду із прав людини, суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи, адже таким чином суд неминуче перебирає на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.(«Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016р.)

За таких обставин, за результатами апеляційного розгляду суд вважає, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення та у постанові суду дані про те, що ОСОБА_1 за обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, як водій, у порушення п.п. 2.5 ПДР України, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, не підтверджуються належними та допустимими доказами у справі.

Зазначені докази дають підстави вважати обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 04.03.2019 року о 01 год. 29 хв. не керував транспортним засобом FORD TRANSIT, державний номерний знак НОМЕР_2 та не виконував функцій водія в розумінні Правил дорожнього руху, а тому відсутні докази про порушення ним п.2.5 цих Правил.

Отже відсутні підстави для висновку поза розумним сумнівом про те, що ОСОБА_1 є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що виключає адміністративну відповідальність за цим законом.

Враховуючи те, що обов`язок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу працівника поліції покладається саме на водія, як особу, що керує транспортним засобом, а під час апеляційного перегляду рішення судді районного суду не було встановлено достатніх та допустимих доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, у останнього не виникало обов`язку проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу працівника поліції, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Стосовно вчинених правопорушень, передбачених ст.185 КУпАП, захисник Ковальов А.І. в апеляційній скарзі не зазначає.

З цих підстав апеляційний суд виходить з того, що ст. 185 КУпАП передбачена відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Так, злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського перешкоджає нормальній діяльності поліції, виконанню представниками влади своїх службових обов`язків по охороні суспільного порядку та забезпеченню суспільної безпеки.

При перегляді відеозапису встановлено, що дане правопорушення виражається в злісній відмові підкорятися законному розпорядженню та вимозі поліцейського при виконанні службових обов`язків. Тобто, виражається у відмові від обов`язкового виконання наполегливих, неодноразово повторених розпоряджень чи вимог поліцейського, або ж в непокорі, що виявляється в зухвалій формі, яка свідчить про прояв явної зневаги до органів та осіб, які охороняють суспільний порядок. Відмова правопорушника проявляється в недвозначній формі словами, жестами, мовчанням та ін.

Наведені вище обставини свідчать про те, що зміст протоколу про адміністративне правопорушення передбачене ст.. 185 КУпАП та додані до них в якості доказів документи надали можливість суду першої та апеляційної інстанції дійти висновку щодо перебування працівників поліції при виконанні службових обов`язків, законності вимог працівників поліції, та встановити протиправність дій ОСОБА_1 в межах фактичних обставин правопорушення, викладених в протоколах за ст. 185 КУпАП та зафіксованих подій на відеозаписі з нагрудних камер поліцейських.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, а провадження по справі закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. В частині притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 185 КУпАП - без зміни.

Керуючись ст. 247, 283, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21.05.2019 року захиснику-адвокату Ковальову А.І. в інтересах ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Ковальова А.І. в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21.05.2019 року, скасувати в частині притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, накласти адміністративне стягнення в розмірі 255 грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: ( підпис )

Згідно з оригіналом:

Суддя Кропивницького

апеляційного суду В.В. Кабанова