Справа № 149/1135/19
Провадження №3/149/427/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2019 м. Хмільник

Суддя Хмільницького міськрайонного суду Гончарук-Аліфанова О. Ю., розглянувши матеріали, що надійшли від Хмільницького ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, ФОП, проживаючого в АДРЕСА_1 ,

за ст. 130 ч. Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 069439 від 24 березня 2019 року, ОСОБА_1 24 березня 2019 року о 01.40 год. в м. Хмільнику по вул. Проспект Свободи керував автомобілем RENAULT MASTER д/н НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини). Від проходження медичного огляду відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що він не перебував в стані алкогольного сп`яніння та не відмовлявся від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, разом з тим у поліцейських, які його зупинили, був відсутній прибор для перевірки на стан алкогольного сп`яніння. Посилався на те, що його зупинили безпричинно. Вважав дій поліцейських щодо його зупинки незаконними та такими, які викликані його конфліктом з посадовими особами Хмільницького ВП.

Начальник СРПП № 1 Хмільницького ВП Кузьмінський С. С., свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, про день, час розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили. Клопотань від ОСОБА_4 до суду не надходило.

Згідно ч. 2 с. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 до протоколу було додано такі докази

-пояснення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_5 від 24 квітня 2019 року, згідно яких ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння працівниками поліції за допомогою приладу Газоаналізатор Drager Alcotest 6810, за результатами якого від проходження відмовився (а. с. 3);

-пояснення свідка ОСОБА_3 від 24 березня 2019 року, згідно якого в той день близько 1 год. 45 хв. Він був свідком того, як ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння (а. с. 3);

-пояснення свідка ОСОБА_2 від 24 квітня 2019 року, згідно якого водій ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду у КНП «Хмільницькій ЦРЛ» (а. с. 5);

-рапорт інспектора СРПП №1 Криницького В. В., згідно якого 24 березня 2019 року ОСОБА_1 , будучи зупиненим відповідно до ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію», в якого були ознаки алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження медичного освідування (а. с. 6);

-направленням ОСОБА_1 до медичного закладу на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, за результатами огляду відмовився(а. с. 7);

-рапортом Начальника СРПП № 1 Хмільницького ВП Кузьмінського С. С., згідно якого, при складенні протоколу та відібранні пояснень інспектором було допущено описки (а. с. 10);

-відеодиском (а. с. 11).

Оцінюючи надані докази, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 5, 6 с. 13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Згідно постанови ВС від 15 листопада 2018 року, відеозапис, поданий на підтвердження факту порушення ПДР, є належним доказом, якщо в протоколі є посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.

В протоколі серії ОБ №069439 від 24 березня 2019 року відсутнє посилання на технічний засіб, яким його зроблено, тому суд позбавлений можливості прийняти вказаний доказ.

Пояснення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_2 ,не можуть вважатись належними доказами вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому діяння, оскільки містять суперечливі відомості щодо способу проходження медичного огляду (в поясненнях від 24 квітня 2019 року працівником поліції за допомогою газоаналізатора, в поясненнях ОСОБА_2 від 24 березня 2019 року в КНП «Хмільницькій ЦРЛ»), час вчинення правопорушення, зазначений в поясненнях ОСОБА_3 , різниться з часом, зазначеним в протоколі про адміністративне правопорушення. В поясненнях свідків відсутні дані щодо попередження їх про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України, в поясненнях від 24 квітня відсутні дати події, крім того, дані пояснення написані з різницею в місяць, що викликає в суду обґрунтовані сумніви щодо їх допустимості.

З огляду на те, що згідно ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких орган, що розглядає справу, встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а покази свідків, додані до протоколу, через наявність описаних суперечливих даних, встановити обставини справи не дають, доказового значення у справі вони не мають.

Рапорти працівників поліції не можуть бути доказами у справі, оскільки не передбачені серед доказів, визначених в ст. 251 КУпАП, крім того, їх складання при вчиненні порушень ПДР не передбачено законами або підзаконними нормативно-правовими актами України, окрім випадку порушення ПДР водіями оперативних транспортних засобів , що до даної справи відношення не має.

Окрім того, рапорт начальника СРПП № 1 Кузьмінського С .С. констатує наявність неточностей та описок при складанні протоколу та додатків до нього, даних щодо суті правопорушення не містить.

Наявність в матеріалах направлення ОСОБА_1 на медичний огляд, сама по собі, за відсутності інших допустимих доказів, не може свідчити про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно із ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України", ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно з ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди уповноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 9 червня 1998 року, п. 54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19 лютого 2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з вимогами п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Аналогічний порядок передбачений Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів що знижують увагу і швидкість реакції і проведення такого огляду, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103.

Згідно пояснень ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення, від проходження огляду на стан сп`яніння працівниками поліції він не відмовлявся, але такий огляд забезпечено не було.

Вказана обставина виключає можливість кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Судом було забезпечено можливість особі, уповноваженій на збирання доказів, доведення протилежного, однак особа, яка складала протокол такою можливістю не скористалась.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на викладене, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_1 24 березня 2019 року в суді не доведено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 7, 9, 251, 266, 280 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Хмільницький міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя:/підпис/

З оригіналом вірно: