Справа № 603/345/19
Провадження № 3/603/131/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"31" травня 2019 р. м. Монастириська

Суддя Монастириського районного суду Тернопільської області Гудкова Ю. Г. , розглянувши матеріали, що надійшли з Монастириського відділення поліції Теребовлянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , пенсіонер,

за ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 26.05.2019 року о 18 год 00 хв за місцем свого проживання, а саме в АДРЕСА_1 , вчинив психологічне насильство стосовно невістки ОСОБА_2 , що виражалось в нецензурній лайці та погрозах фізичною розправою, внаслідок чого могла бути заподіяна шкода психічному здоров`ю потерпілої, чим порушив ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав, щиро розкаявся.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх повній сукупності, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні домашнього насильства, доведена матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, а саме даними:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП №147248 від 26.05.2019 року, згідно яких ОСОБА_1 26.05.2019 року о 18 год 00 хв за місцем свого проживання вчинив домашнє насильство відносно своєї невістки ОСОБА_2 , а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою та погрозах фізичною розправою, внаслідок чого могла бути заподіяна шкода психічному здоров`ю ОСОБА_2 ;

- письмових пояснень потерпілої ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 від 26.05.2019 року.

У силу ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»:

домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь;

психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Частина 2 статті 173-2 КУпАП встановлює відповідальність за дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 протягом року не було піддано адміністративному стягненню за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки згідно постанови Монастириського районного суду Тернопільської області від 2.04.2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та на підставі ст. 22 КУпАП звільнено його від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням. Справу провадженням закрито.

Таким чином, враховуючи, що обов`язковою умовою притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП є накладення на нього протягом року адміністративного стягнення за таке ж порушення, тому, з цих підстав суд приходить до переконання, що в його діях наявний склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) психологічного характеру (погрози, образи чи переслідування), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого.

Вирішуючи питання про відповідальність ОСОБА_1 , суд враховує характер вчиненого правопорушення, яке не було злісним, відсутність спричиненої шкоди, особу порушника, який позитивно характеризується по місцю проживання, пенсійний вік.

Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), повноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Викладені обставини у своїй сукупності суд визнає такими, що свідчать про малозначність вчиненого правопорушення, а тому у даному конкретному випадку суд вважає можливим звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності і обмежитись оголошенням йому усного зауваження.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 284 КУпАП справу про адміністративне правопорушення слід закрити.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 22, 33, 283, 284 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 за малозначністю діяння звільнити від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, обмежившись усним зауваженням, справу про адміністративне правопорушення відносно нього закрити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області.

Суддя Ю. Г. Гудкова