Справа № 346/2839/19
Провадження № 33/4808/389/19
Категорія ст. 130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Веселов В. М.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2019 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П., розглянувши матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 30 серпня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, громадянина України,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, а також стягнуто судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.,-

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що 09.06.2019 року о 19.27 год. 20 хв. в м. Коломия по вул. Богуна, ОСОБА_1 керував автомобілем «Шкода Фелісія», д.н.з НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличчя та очей, тремтіння пальців рук. Пройшов в установленому порядку тест на спеціальному приладі «Драгер», який показав 0.60%. В подальшому він погодився поїхати до медичної установи, де повторно двічі відбирались показники приладу «Драгер», який показав: 0.42 % та 0.43%.

На вказану постанову суду ОСОБА_1 23 вересня 2019 року, за межами строку, передбаченого законом на оскарження постанови суду, подав апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати постанову суду як незаконну та необґрунтовану, оскільки вважає, що суд першої інстанції на підставі неповного з`ясування обставин, що мають істотне значення для вирішення справи, прийшов до безпідставного висновку про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Вказує на те, що суд першої інстанції в порушення вимог ч.1 ст.268 КУпАП розглянув справу без його участі, чим позбавив його можливості довести свою невинуватість у вчиненні правопорушення.

В обґрунтування доводів щодо поважності причин, з яких було пропущено строк на апеляційне оскарження постанови суду, посилається на те, що він не був у судовому засіданні 30 серпня 2019 року, оскільки ним було подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що його захисник перебував у відпустці.

Вказує, що про постанову суду, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності він дізнався 12 вересня 2019 року, вже поза межами строку на апеляційне оскарження.

Перевіривши апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на її оскарження, вважаю, що в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови суду слід відмовити та апеляційну скаргу повернути апелянту з наступних підстав.

Діючим Кодексом України про адміністративні правопорушення чітко встановлено процедуру та строки оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Так, статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення такої постанови.

Відповідно до вимог ст. 129 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності своєчасно дізнатись про результати судового розгляду та оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.

Правом на апеляційне оскарження постанови судді по справі про адміністративне правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, розпоряджається на власний розсуд в межах процесуального закону.

Згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Право на апеляційний розгляд беззаперечно є важливим елементом визначеного у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на доступ до суду.

Право особи на апеляційний розгляд справи відповідним чином унормовано у національному процесуальному законодавстві, у тому числі стосовно строків та кола осіб, які мають право подати апеляційну скаргу і вказані питання нерозривно пов`язані з правом на отримання вмотивованого рішення суду першої інстанції та із позитивним обов`язком суду надати можливість брати участь у судових засіданнях.

Рішеннями Європейського суду визначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справа «Олександр Шевченко проти України», справа «Трух проти України» ).

Поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, може порушити принцип юридичної визначеності (справа «Пономарьов проти України»).

При вирішенні питання про поновлення строків на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції враховує процесуальну поведінку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи та після ухвалення судового рішення.

Зокрема, зі змісту матеріалів справи вбачається, що розгляд справи неодноразово відкладався у зв`язку з неявкою в судове засідання ОСОБА_1 , який належним чином повідомлявся про розгляд справи.

Так, ОСОБА_1 був присутнім в судовому засіданні суду першої інстанції 2 липня 2019 року, давав пояснення з приводу вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП. В подальшому в судові засідання суду першої інстанції, призначені на 31.07.2019 року, 14.08.2019 року та 30.08.2019 року, ОСОБА_1 не з`являвся, однак подавав клопотання про відкладення розгляду справи з різних причин, а також подав клопотання про виклик свідків та витребування додаткових матеріалів.

Крім того, 30.08.2019 року ОСОБА_1 подав клопотання, в якому просив відкласти розгляд справи у зв`язку з тим, що його захисник знаходиться у відпустці.

Зі змісту мотивувальної частини судового рішення вбачається, що суд першої інстанції вказав на те, що вищевказані дії ОСОБА_1 свідчать про зловживання ним своїми процесуальними правами з метою затягування розгляду справи, закінчення строків притягнення до адміністративної відповідальності та уникнення відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення.

Перевіряючи вищевказані доводи ОСОБА_1 , апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог ч.2 ст. 294 КУпАП десятиденний строк на оскарження постанови суду першої інстанції необхідно рахувати з дня винесення постанови, а не з дня отримання копії постанови суду.

Вищевказана норма ч.2 ст.294 КУпАП забезпечує за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законну мету і не порушує саму сутність цього права.

Зокрема, зі змісту матеріалів справи вбачається, що судове рішення було ухвалено 30.08.2019 року і в цей же день копію вказаного судового рішення було направлено правопорушнику для відома.

Суд може поновити строк на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, якщо його було порушено з поважних причин (хвороба, відрядження, стихійне лихо, хвороба близьких родичів тощо).

Апеляційний суд виходить з того, що про поважність причини на поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані апелянтом.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що він був складений за участю ОСОБА_1 , якому були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП, ст.63 Конституції України, що підтверджується власними підписами правопорушника.

Зі змісту матеріалів справи вбачається, що адміністративна справа щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП була направлена до розгляду до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області, розгляд якої було призначено на 02.07.2019 року. Розгляд справи було розпочато судом по суті, про що свідчить протокол судового засідання від 02.07.2019 року (а.с.37-38) та розписка про перенесення розгляду справи на 31.07.2019 року (а.с.16).

Однак, розгляд справи 31.07.2019 року не відбувся у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 30.07.2019 року подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з його хворобою та заявив клопотання про витребування судом додаткових доказів у справі.

14.08.2019 року ОСОБА_1 в судове засідання вказаного суду не з`явився, не повідомивши суд про причини своєї неявки, у зв`язку з чим розгляд справи судом було перенесено на 30.08.2019 року.

30.08.2019 року ОСОБА_1 подав суду клопотання про перенесення розгляду справи у зв`язку з відпусткою його захисника та подав суду клопотання про виклик свідків.

30.08.2019 року судом було ухвалено судове рішення про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення.

Вищевказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 знав про те, що в провадженні Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області знаходиться справа про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності повинна добросовісно використовувати надані їй процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язана демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання.

Вищевказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 знав про те, що в провадженні суду першої інстанції знаходиться на розгляді справа про притягнення його до адміністративної відповідальності, знав про те, що розгляд вказаної справи було призначено на 30.08.2019 року , мав процесуальну можливість у встановлений законом строк оскаржити постанову суду, однак пропустив його без поважних причин.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні дані, які свідчать про те, що ОСОБА_1 , протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження постанови суду, приймав заходи щодо намагання оскаржити постанову суду першої інстанції.

Питання про поважність причин пропуску процесуального строку оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку з врахуванням того, які саме дані наведені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження та чи підтверджуються вони відповідними доказами.

При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що необґрунтоване поновлення процесуального строку на оскарження остаточного судового рішення порушує принцип юридичної визначеності і перешкоджає своєчасному виконанню рішення суду, яке набуло законної сили.

При вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.

В своєму клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції ОСОБА_1 не вказує які саме причини завадили йому своєчасно у встановлені законом строки оскаржити постанову судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 30 серпня 2019 року.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 не наведено обґрунтованих підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження і на даний час рішення суду набуло законної сили та звернуто до виконання, приймаючи до уваги характер його процесуальної поведінки протягом розгляду справи у суді першої інстанції та після постановлення судом остаточного рішення, враховуючи причини, якими обґрунтовується поважність пропущення строку на апеляційне оскарження постанови суду, вважаю, що відсутні поважні правові підстави для поновлення строку на оскарження постанови суду і апеляційна скарга, подана з пропуском строку на апеляційне оскарження, підлягає поверненню апелянту.

Повернення апеляційної скарги, не позбавляє апелянта права повторно звернутися з апеляційною скаргою на постанову суду з вмотивованим клопотанням про поновлення строку на її апеляційне оскарження, в якому конкретизувати причини, які не дозволили своєчасно оскаржити постанову суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Відмовити ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 30 серпня 2019 року.

Повернути апеляційну скаргу ОСОБА_1 .

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв

Згідно з оригіналом:

Суддя: О.П. Васильєв