Справа № 408/7953/18-п
Провадження № 33/810/22/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2019 року м. Сєвєродонецьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Луганського апеляційного суду Тополюк Є.В., при секретарі Магомедова Ш.Х., за участю правопорушника ОСОБА_2 та його захисника, адвоката Борисова В.М. розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Біловодського районного суду Луганської області від 05 грудня 2018 року про притягнення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, громадянина України, не працюючого, до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Біловодського районного суду Луганської області від 05 грудня 2018 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 352,40 грн.

З змісту постанови суду першої інстанції вбачається, що 02.10.2018 року о 23-10 год. по вул. Зарічній с. Петропавлівка ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, огляд на стан алкогольного сп'яніння якого проводився у медичній установі, та мав позитивний результат, який складав 1,2‰. Таким чином своїми діями ОСОБА_2 порушив вимогу п. 2.9а ПДР України та ст.130 ч.1 КпАП України.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить поновити пропущений з поважних причин строк на апеляційне оскарження постанови Біловодського районного суду Луганської області від 05 грудня 2018 року, скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_2 вказує, що 02.10.2018р. приблизно о 23 годині 10 хвилин рухався на власному автомобілі марка ВАЗ-2121 «Нива» по пров. 1-й Садовий, с.Петропавлівка, де був зупинений робітниками БПСПОП «Луганськ-1» ГУНП в Луганській області, на вимогу яких передав для перевірки посвідчення водія і свідоцтво про реєстрацію на автомобіль, після чого його повідомили про підозру, що ніби то він знаходиться у стані алкогольного сп'яніння.

Співробітники поліції не запропонувавши йому перевірку на алкотестері, за відсутності свідків, запропонували слідувати за ними до лікарні м.Щастя, для проведення огляду на стан сп'яніння, чим порушили Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, сіли в службовий автомобіль та почали рух, документи йому не повернули. ОСОБА_2 поїхав за ними на своєму автомобілі. Тобто під час слідування на своєму автомобілі до м.Щастя. він не перебував в стані сп'яніння і не був небезпечним водієм, що своїми неконтрольованими діями представляє небезпеку. На його думку, це свідчить про невідповідність дій поліцейського з процедурою оформлення матеріалів за ст. 130 КУпАП та порушення ст. 266 КУпАП.

По приїзді до приймального відділення лікарні, співробітник лікарні, запропонував пройти перевірку на алкотестері. На прохання ОСОБА_2 показати сертифікат відповідності, акт повірки та вказати допустиму похибку цього прибору було проігноровано. До алкотестера під'єднали мундштук, що зберігався без індивідуальної упаковки. На зауваження, що мундштуки мають зберігатися в заводському індивідуальному пакуванні, і не підлягають повторному використанню, було заявлено, що всі мундштуки проходять дезінфекцію дезінфекційним розчином. Після проведення одноразового вимірювання на алкотестері, після чого його повідомили, що прибор вияв вміст алкоголю в розмірі 1.2 проміле. Більше ніяких досліджень не проводилося.

Апелянт зазначає, що висловив незгоду з показами алкотестера і запропонував провести огляд на стан сп'яніння та лабораторні дослідження, згідно з вимогами наказу МВС та МОЗ України № 1452/735, від 09.11.2015 року «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», на що отримав відмову від співробітника лікарні, мотивовану тим, що у лікарні відсутній кваліфікований персонал (лікар нарколог). Після складання акту медичного огляду примірник його висновку йому виданий не був.

Тож ОСОБА_2 вважає, що висновки результатів медичного огляду на стан слід вважати недійсними. У зв'язку з грубим порушенням порядку віявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп'яніння: бо в той день алкогольних напоїв не вживав; покази алкотестера могли бути хибними в результаті, потрапляння залишків дезінфекційного розчину, або інших речовин, у мундштук, що зберігався неналежним чином; не було враховано можливу похибку алкотестера, та й взагалі відсутній сертифікат відповідності; медичний огляд на стан сп'яніння був проведений не в повному обсязі та з грубими порушеннями наказу МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року, зокрема п.п. 9, 10, 11, 12, 13, 15, 20, частини третьої, та інших.

Також апелянт зазначає, що тільки після цього, до лікарні приїхали поліцейські патрульної дорожньої поліції та склали протокол. Він з ним був незгодний. Але йому не надали можливість написати свої зауваження, чим порушили вимоги передбачені ст.268 КУпАП. Свідки, які були присутні при цьому є знайомими поліцейських, які приходять на їх виклик по дзвінку. Зважуючи, що вони постійно фігурують, як свідки в таких випадках, про що вже усі знають, тож вини мабуть є їх позаштатними співробітниками і тому не можуть бути неупередженими особами. Судом вони не допитувалися, як не допитувались і співробітники поліції.

Крім того ОСОБА_2 вказує, що не отримував виклику до суду, а про рішення дізнався після отримання копії постанови, яке було йому направлене відповідно супроводжувального листа та штемпеля на конверті - 03.01.2019 року. Таким чином він не мав змоги взяти участь у змагальних дебатах, і не мав можливості спростувати інкриміноване йому правопорушення надавши суду відповідні пояснена та докази, чим було грубо порушене право на справедливий судовий розгляд.

Також звертає увагу на те, що його вина не доведена у встановленому порядку, про це свідчить і те, що справа фактично не розглядалась, бо в рішенні суду вказано що він керував автомобілем не ВАЗ 2121 р.н. НОМЕР_2, a Ford sierra НОМЕР_6, коли рухався по вул. Зарічній. Між тим, він взагалі не має такого автомобіля і ніколи ним не керував, та й зупинений був на автомобілі НОМЕР_3 в пров. 1-й Садовий.

З урахуванням всього наведеного зазначає, що розглядаючи справу, суд значно відступив від принципів повноти та об'єктивності судового розгляду, та порушив вимоги п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 за №14, де зазначено, що необхідно звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.

Заслухавши ОСОБА_2, який просив поновити йому строк на апеляційне оскарження, підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, його захисника, адвоката Борисова В.М., який підтримав апеляційну скаргу ОСОБА_2, свідка ОСОБА_4, яка вказала, що вона не бачила ОСОБА_2, коли підписувала протокол, вивчивши матеріали справи, у тому числі оглянувши відеозапис, та перевіривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Апеляційний розгляд справ про адміністративні правопорушення здійснюється за правилами ст.294 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова суду першої інстанції у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 у судовому засіданні у суді першої інстанції участь не приймав. Копію судового рішення отримав 04.01.2019 року, що підтверджується документально(а.с.18)

Апеляційну скаргу подав через Біловодський районний суд Луганської області 18.01.2019 року, яку відправив з м.Щастя 12.01.2019 року, що підтверджується штемпелем на конверті.(а.с.26), тобто у межах строку на апеляційне оскарження.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 подана у встановлений законом десятиденний строк з дня отримання копії судового рішення.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, викладені ним у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

З змісту оскаржуваної постанови суду першої інстанції слідує, що суд першої інстанції дійшов висновку, що вина ОСОБА_2 у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння підтверджується висновком щодо результатів огляду на стан алкогольного сп'яніння, результат якого був позитивний та складав 1,2 ‰, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, та іншими письмовими матеріалами справи.

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі не погодився з такими висновками суду, а саме з тим, як була проведена процедура його огляду на стан алкогольного сп'яніння, що, на його думку, вплинуло на результати огляду.

Перевіряючи дані твердження правопорушника ОСОБА_2, апеляційний суд звернув увагу на таке.

Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного сп'яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Згідно з ч.3 ст.266 КУпАП у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп'яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. Перелік закладів здоров'я, яким надається право проведення огляду особи на стан сп'яніння, затверджується управліннями охорони здоров'я місцевих державних адміністрацій.

Огляд на стан алкогольного сп'яніння здійснюється в закладах охорони здоров'я на пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного сп'яніння у закладі охорони здоров'я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров'я. (ч.4 ст.266 КУпАП)

Огляд особи на стан алкогольного сп'яніння, проведений з порушеннями вимог цієї статті, вважається недійсним.(ч.5 ст.266 КУпАП)

Направлення особи на огляд на стан алкогольного сп'яніння здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.(ч.6 ст.266 КУпАП)

На запит апеляційного суду від КЗ « Щастинська міська лікарня Новоайдарськоо району Луганської області» 18.02.2019 року електронною поштою надійшов акт медичного огляду на стан алкогольного,наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів,що знижують увагу та швидкість реакції від 02.10.2018 року № 2878 щодо ОСОБА_2

З змісту копії акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння № 2878 від 02.10.2018 року, складеному о 23 годині 50 хвилин КЗ «Щастинська міська лікарня Новоайдарського району Луганської області» щодо ОСОБА_2 вбачається. що огляд проводився за направленням ст. сержанта поліції Гетьманенка Р.В. Огляд проводився лікарем ОСОБА_7 з використанням технічного засобу для визначення наявності або вимірювання змісту етилового спирту у видихуваному повітрі - алкотестера «Алкофор-307».При цьому вимірювання проводилося двічі через 20 хвилин. Кожного разу результатом обстеження було наявність єтилового спирту - 1,2%о.У зв'язку з чим, у ОСОБА_2 станом на 03.10.2018 року о 00 годин 10 хвилин лікарем було встановлено за результатом огляду алкогольне сп'яніння. На підставі цього акту був складений висновок, якій досліджувався судом першої інстанції.

Разом з тим, суд першої інстанції не оглядав та не досліджував відеозапис, який був досліджений до протоколу про адміністративне правопорушення.

З змісту оглянутого у апеляційного суді відеозапису вбачається, що невідома особа, запитує у ОСОБА_2 буде він підписувати протокол про адміністративне правопорушення за те, що він керував у алкогольному стані, на що ОСОБА_2 відповів, що він відмовляться підписувати протокол.

За таких обставин, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції, поспішно встановив, що в діях ОСОБА_2 вбачаються ознаки складу правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки факт того, що останній керував транспортним засобом Ford sierra НОМЕР_6 в стані алкогольного сп'яніння не відповідає дійсності.

Висновки суду, що ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом, який є джерелом підвищеної небезпеки, в стані алкогольного сп'яніння, був дуже небезпечним водієм та своїми неконтрольованими діями представляв загрозу життю, здоров'ю та особистому майну громадян нічим не підтверджені.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 отримував посвідчення водія серії НОМЕР_7, але його від керування транспортним засобом не відстороняли, нічого у нього не вилучали.

Допитана у суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_4 не бачила ОСОБА_2 під час, коли складався протокол про адміністративне правопорушення щодо нього. З відеозапису також не вбачається, що поруч з ОСОБА_2 знаходилися свідки, що ОСОБА_2 працівники патрульної поліції роз'яснювали йому права, передбачені ст.63 Конституції України,ст.268 КУпАП,що є обов'язковим при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Окрім того, відповідно до вимог наказу МВС та МОЗ України № 1452/735, від 09.11.2015 року «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», водію транспортного засобу спочатку поліцейським пропонується пройти огляд на стан сп'яніння за допомогою технічних засобів у присутності двох свідків, і коли водій відмовляється від цього, йому пропонується пройти огляд у медичному закладі.

З змісту відеозапису не зрозуміло у зв'язку з чим, у якому місці , якими особами:патрульними поліцейськими, або іншими особами, які мають відношення до поліції, та на підставі чого водій ОСОБА_2 був зупинений.

З змісту рапорту інспектора взводу № 2 роти № 4 БПСПОП « Луганськ-1» ГУНП в Луганській області Р.В.Гетьманенко від 02.10.2018 року вбачається, що ним разом з ОСОБА_8 був зупинений в смт.Петропавлівка на вул.Зарічна біля кафе автомобіль НОМЕР_4 зеленого кольору для перевірки документів близько 22-53 годині. Після зупинки у водія ОСОБА_2 було виявлено покраснення очей ,нечіткий голос та запах алкоголю з ротової порожнини, на що він пояснив, що вживав алкоголь. Після чого громадянину було запропоновано пройти медичне обстеження на предмет алкогольного сп'яніння. По факту перевірки в медичному закладі м. Щастя було виявлено 1,2 промиле алкогольного сп'яніння та було викликано співробітників СРКП для складення адміністративного протоколу за ст.130 КУпАП.(а.7)

Даний документ свідчить про те,що ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_4, та був зупинений для перевірки документів.

З змісту Форми вивода (а.с.8) вбачається,що на ОСОБА_2 було складено 03.10.2018 року два протоколу, у тому числі за ст.126 КУпАП, тобто за керування транспортним засобом без відповідних документів та без полісу страхування, за що він був підданий адмінштрафу у розмірі 425 грн.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії БР № 032148 від 03.10.2018 року зазначено, що ОСОБА_2М 02.10.2018 року о 23 годині 10 хвилині в с.Петропавлівка по вул. Зарічної керував транспортним засобом ВАЗ 2121, номерний знак ВВ 2167АВ у стані алкогольного сп'яніння згідно висновку медичної установи.

В постанові суду першої інстанції зазначено, що ОСОБА_2 02.10.2018 року о 23 годині 10 хвилині керував іншим транспортним засобом - автомобілем НОМЕР_5.

Суд першої інстанції перевіряв, що ОСОБА_2 отримував посвідчення водія серії НОМЕР_7, однак невірно вказав транспортний засіб, яким останній керував.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що судом першої інстанції, з недотриманням вищезазначених вимог закону, належним чином не з'ясовано всі обставини щодо вчинення ОСОБА_2 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а викладені в постанові висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Враховуючи викладене, висновок суду щодо вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, ґрунтується на суперечливих доказах, які не можуть бути покладені в основу рішення як докази вини. Окрім того,суд апеляційної інстанції критично відноситься до змісту протоколу про адміністративне правопорушення та висновку щодо результатів медичного огляду ОСОБА_2 у зв'язку з відсутністю належних відеозаписів з нагрудних камер патрульних поліцейських, яки б з об'єктивною очевидністю підтвердили б правильність та обґрунтованість складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2, а також проходження ним медичного огляду у медичному закладі.

Апеляційний суд вважає, що під час зупинки ОСОБА_2 були суттєво порушенні його права на захист, а суд першої інстанції це не побачив та ухвалив поспішне судове рішення.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає за необхідним постанову суду першої інстанції в частині визнання винним ОСОБА_2 скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити, на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

При цьому апеляційний суд виходить з того, що на момент розгляду справи строк притягнення особи до адміністративної відповідальності сплив вже 02 січня 2019 року, справа до апеляційного суду надійшла 25.01.2019 року, та враховує, що п.7 ч.1 ст.247 КУпАП серед інших положень не вказує на наявність у судді прав для встановлення обставин вчинення правопорушення, а також для визначення вини чи невинуватості особи при закритті відповідної справи.

У зв'язку з чим, суд апеляційної інстанції з висновками суду першої інстанції не погоджується, оскільки вони є суперечливим та ні є об'єктивними, не ґрунтується на вимогах закону, а саме ст.ст.1,7,251-252 КУпАП.

Для припинення переслідування та притягнення особи до адміністративної відповідальності достатньо тільки тих фактів, що прямо передбачені статтею(склад і сплив строку).

Жодні інші обставини, які повинен з'ясувати суд при розгляді справи щодо застосування адміністративної відповідальності (зазначені у ст.280 КУпАП), в тому числі і наявність чи відсутність вини особи не можуть впливати на процес звільнення.

У зв'язку з чим апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного,керуючись ст. 294, п. 7 ч.1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Біловодського районного суду Луганської області від 05.12.2018 року щодо ОСОБА_2 - скасувати, провадження закрити на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Луганського

апеляційного суду: Є.В. Тополюк