Провадження № 33/4808/57/19
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Хоростіль Р. В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2019 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Шкрібляк Ю.Д., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника - адвоката ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою (далі АС) ОСОБА_2, на постанову судді Івано-Франківського міського суду від 23 січня 2019 року,

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець м. Івано-Франківська, вул. Кисілевської 40/97, громадянин України,?

визнаний винуватим за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у сумі 384 (триста вісімдесят чотири ) грн. 20 коп.

З постанови судді вбачається, що 24.10.2018 року о 23 год. 59 хв. по вул. Кисілевської, 32 в м. Івано-Франківськ водій ОСОБА_2 керував автомобілем марки «Фольксваген Транспортер», номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від огляду на стан спяніння водій відмовився проходити в присутності двох свідків, як в медичному закладі, так і за допомогою алкотестера «Драгер». Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі ПДР) та за яке передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У поданій АС ОСОБА_2 покликається на те, що постанова судді щодо нього є незаконною, необґрунтованою, і такою, що винесена з порушенням норм чинного процесуального та матеріального права, висновки судді не відповідають фактичним обставинам справи. Суддя належним чином не дослідив усіх обставин справи та безпідставно притягнув його до адміністративної відповідальності

Просить постанову судді Івано-Франківського міського суду від 23 січня 2019 року щодо нього скасувати, закривши провадження за відсутності події та складу адміністративного правопорушення. Окрім цього, просить дослідити в судовому засіданні відеозапис з нагрудних камер поліцейських, що міститься в матеріалах справи.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 було розяснено його права, передбачені ст. 268 КУпАП.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 заперечив свою вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення і пояснив, що він у вказаний в протоколі даті та час вказаним автомобілем не керував, а знаходився в ньому на задньому сидінні. Його автомобіль не рухався, двигун був вимкнений. Крім цього, зазначив, що дійсно того дня до нього на будівництві знаходились його друзі ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які допомагали йому. Через деякий час ОСОБА_6, перегнав його автомобіль на вул. Киселевської, що в м. Івано-Франківську. Після чого ОСОБА_5 та ОСОБА_4 почали конфліктувати, у звязку із чим сусідами було викликано інспекторів поліції, а він залишився біля свого автомобіля. Після приїзду працівників поліції, останні почали його звинувачувати в тому, що він керував автомобілем з явними ознаками алкогольного спяніння. Йому поліцейськими було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного спяніння, як на місці так і в медичному закладі, однак він відмовився, оскільки він автомобілем не керував. Він пояснював поліцейським, що не керував транспортним засобом, однак вони не звертали на нього уваги та в подальшому склали щодо нього адмінпротокол за те, що нібито він керував автомобілем з явними ознаками алкогольного спяніння та відмовився від такого огляду.

Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, просить провадження в справі закрити.

В засіданні апеляційного суду свідок ОСОБА_6 пояснив, що дійсно він 14.10.2018 року приблизно о 19 год. 00 хв. приїхав з ОСОБА_4 до ОСОБА_2 на будову, і там перебували до 23 год. Хлопці розпивали спиртні напої, однак він не вживав, оскільки мав керувати автомобілем ОСОБА_2 марки «Фольксваген Транспортер» та розвести усіх по домах. Приблизно о 23 год. всі сіли у вказаний автомобіль. Він сів за кермо, а на пасажирські місця сіли ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5. Приїхавши на вул. Кисилевську, у двір біля буд. 32, вільних парковочних місць не було, і він змушений був припаркувати автомобіль позаду вже припаркованих автомобілів. Після цього, до них приїхав ОСОБА_7, який згодом відвіз його додому. Десь приблизно через одну годину після приїзду додому, до нього зателефонував ОСОБА_4 з проханням приїхати назад на вул. Киселевську. Він взяв таксі і приїхав на зазначене місце. Коли він приїхав, побачив, що автомобіль марки «Фольксваген Транспортер» білого кольору, стояв на тому самому місці, де він його попереднього припаркував. Після цього, сівши у вказаний автомобіль, за кермо, а ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на пасажирські сидіння поїхали в наркодеспансер, де там він пройшов огляд на стан алкогольного спяніння. Після огляду поїхали у відділ поліції. Далі, він ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розвіз по домах. Окрім цього, зазначив, що коли поліцейські складали адмінпротокол щодо ОСОБА_2, він присутній не був.

В засіданні апеляційного суду свідок інспектор поліції ОСОБА_8 пояснила, що дійсно 24.10.2018 року увечері, патрулюючи в м. Івано-Франківську разом із своїм напарником, до них поступило повідомлення від чергової частини, про те, що на вул. Киселевської невідомі особи вчиняють хуліганські дії. Прибувши на місце події, побачили, що на місці пригоди був припаркований автомобіль марки «Фольксваген Транспортер», і біля нього було шість чоловік, в тому числі і ОСОБА_2. Вказані особи були всі з явними ознаками алкогольного спяніння. Ними було проведено профілактичну бесіду тривалістю приблизно 10 хв. з приводу вчинення ними хуліганських дій. Біля водійських дверей стояв саме ОСОБА_2. Після завершення профілактичної бесіди, вона, разом із своїм напарником відїхали неподалік та складали рапорти. Після складення, її напарник, розвертав службовий автомобіль у дворі будинку. В той час вони побачили, як ОСОБА_2, який знаходився біля водійських дверей автомобіля марки «Фольксваген Транспортер», сів за кермо, а інші особи сіли у салон автомобіля на пасажирські місця, і вказаний автомобіль почав рухатись заднім ходом. Вона із своїм напарником швидко вибігли з службового автомобіля та почали бігти до автомобіля ОСОБА_2. В той час ОСОБА_2, побачивши їх, зупинив автомобіль, швидко покинув місце водія та пересів у салон на заднє сидіння. В подальшому вона запитувала у пасажирів цього транспортного засобу, про те, хто саме керував цим автомобілем. ОСОБА_2 також заперечував свою причетність до керування, пояснював, що він не керував. Пасажири також вказували, що керувала автомобілем інша особа. Оскільки вона бачила, як ОСОБА_2 керував автомобілем, в неї були всі законні підстави запропонувати останньому пройти огляд на стан алкогольного спяніння на місці або в медичному закладі, оскільки в останнього були виявлені ознаки алкогольного спяніння. Однак на її пропозицію ОСОБА_2, у присутності двох свідків, пройти огляд відмовився, у звязку із чим нею було складено щодо нього протокол про адміністративне правопорушення за відмову від проходження медогляду на стан алкогольного спяніння.

В засіданні апеляційного суду свідок ОСОБА_9 пояснив, що дійсно 24.10.2018 року до нього зателефонував його сусід ОСОБА_4, попросив забрати автомобіль марки «БМВ» із вул. Зеленої, так як він перебував у стані алкогольного спяніння. Він прийшов на місце приблизно о 22 год. Приблизно о 22 год. 50 хв. виїхав до вул. Киселевської, 32, щоб забрати і відвезти додому ОСОБА_6, який керував автомобілем марки «Фольксваген Транспортер». В цьому автомобілі знаходились пасажири ОСОБА_2- власник автомобіля, кум ОСОБА_5 та його сусід ОСОБА_4 Вказаний автомобіль був припаркований перпендикулярно усім іншим припаркованим автомобілям, так, як усі парковочні місця уже були зайняті. До нього у автомобіль марки «БМВ» сів Федорів і якого він відвіз додому на вул. Незалежності, 36, та після чого поїхав до себе додому.

Заслухавши пояснення апелянта ОСОБА_2 та його захисника адвоката ОСОБА_3, які підтримали подану АС, просять скасувати постанову, а провадження закрити; перевіривши матеріали справи та додані документи, переглянувши відеозапис, вислухавши пояснення свідків, вважаю, що АС ОСОБА_2 слід задовольнити, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

За змістом ч.2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності, а згідно з ч. 1 ст. 7 цього ж Кодексу, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.ст.280 та 283 КУпАП, при розгляді справи про адмінправопорушення суддя зобов'язаний з'ясувати чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адмінвідповідальності, а також інші обставини, необхідні для правильного вирішення справи. Постанова судді повинна бути законною і обґрунтованою.

Вказаних вимог закону суддя першої інстанції не дотримався.

Покликання ОСОБА_2 у АС на те, що в його діях відсутні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованими, оскільки спростовуються доказами, перевіреними під час апеляційного розгляду.

Приймаючи рішення про визнання винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладенні стягнення на ОСОБА_2, суддя допустив неповноту і однобічність у дослідженні доказів по справі та не розкрив їх суті, не дав їм належної оцінки, а лише формально вказав про деякі з них.

В протоколі про адміністративне правопорушення, зазначено тільки про вчинення ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, однак, будь-яких інших обєктивних доказів щодо керування транспортним з явними ознаками алкогольного спяніння вказаний протокол не містить. Також в матеріалах справи відсутні будь-які інші докази про обставини, що підлягають установленню по даній справі.

Таким чином, в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 197211 від 25.10.2018 року та в інших матеріалах справи, відсутні будь-які достовірні докази, які б свідчили, що ОСОБА_2 дійсно керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного спяніння у вказаний час.

Пояснення свідків під час апеляційного розгляду, суд визнає достовірними доказами, і такими, що підтверджують пояснення ОСОБА_2 про те, що він в зазначений в протоколі час і місці не керував взагалі ніяким транспортним засобом.

Пояснення інспектора поліції ОСОБА_8 під час апеляційного розгляду про те, що вона бачила, як ОСОБА_2 керував транспортним засобом, а потім він зупинив його та пересів з водійського сидіння в салон автомобіля, апеляційний суд вважає їх недостовірними доказами та не може брати до уваги, оскільки саме вона складала протокол про адмінправопорушення щодло ОСОБА_2.

Суд апеляційної інстанції також звертає увагу на те, що із відеозапису видно, що інспектору поліції ОСОБА_8 не було відомо хто саме керував транспортним засобом в зазначеному в протоколі, оскільки вона підійшовши до автомобіля спитала в присутніх, хто саме керував транспортним засобом.

Таким чином, працівнику поліції ОСОБА_8, на місці зупинки не було відомо хто безпосередньо керував транспортним засобом до його зупинки.

З переглянутого відеозапису під час апеляційного розгляду неможливо встановити, хто саме керував транспортним засобом, який зазначений в протоколі про адмінправопррушення та зображено на відеозаписі.

Зміст викладених обставин адміністративного правопорушення у протоколі, не узгоджується із сукупністю інших доказів по справі, які були предметом перевірки під час апеляційного розгляду. В АС та в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 стверджував, що він не керував транспортним засобом, а лише знаходився в ньому на задньому пасажирському сидінні, як пасажир.

Будь-яких інших доказів, які б обєктивно підтверджували про те, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом у справі відсутні і не здобуто під час апеляційного розгляду. В той же час, відповідно до ст. 62 Конституції України всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Відповідно до п. 1.10 ПДР, водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі. Відповідно до пункту 27 Постанови ПВССУ від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 18, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп'яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли він почав рухатись. Крім цього, з огляду на положення п. 1.10 ПДР та диспозицію ст. 130 КУпАП, ОСОБА_2 в даній ситуації неможливо визнати водієм, оскільки матеріали справи, пояснення свідків та відеозапис не містять відомостей, які б підтверджували факт керування ним транспортним засобом. Апеляційний суд визнає доводи апеляційної скарги про те, що суддя не вжив вичерпних заходів для з'ясування обставин справи та дії особи, що притягалась до адміністративної відповідальності, обґрунтованими.

Таким чином, вважаю, що по даній справі вчинення адміністративного правопорушення не доведено поза всяким розумним сумнівом, а саме факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом з явними ознаками алкогольного спяніння, за що передбачено відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому апеляційний суд приходить до висновку, про відсутність в його діях події і складу даного адміністративного правопорушення, що є підставою для закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 цього Кодексу.

Зібрані по справі докази, зокрема протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 197211 та пояснення вказаних в ньому свідків, апеляційний суд визнає недостовірними, оскільки їх зміст не відповідає встановленим фактичним обставинам справи, під час апеляційного розгляду, а тому оскаржувану постанову судді слід скасувати як незаконну та закрити провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Згідно положень п.2 ч.8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження справі.

За таких обставин, АС ОСОБА_2 підлягає до задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Івано-Франківського міського суду від 23 січня 2019 року щодо ОСОБА_2 скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, тобто на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду ОСОБА_1