Провадження № 3/752/6378/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2019 суддя Голосіївського районного суду міста Києва Єсауленко М.В., розглянувши адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП, -

за участю:

особи, яка притягається до відповідальності - ОСОБА_1 ,

захисника - Антонової І.Г.,

прокурора - Чоломбитька М.В.,

встановив:

ОСОБА_1 , як посадовій особі органів прокуратури, на яку поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного із корупцією, що полягає у неповідомленні Національне агентство з питань запобігання корупції (далі - «Національне агентство») у десятиденний строк про суттєву зміну у її майновому стані, а також несвоєчасне повідомлення Національне агентство про суттєву зміну у її майновому стані.

Так, уповноваженою особою національної поліції України старшим оперуповноваженим в ОВД сектору протидії корупції Управління захисту економіки у м. Києві ДЗЕ Національної поліції майором поліції Слєпцовим В.В. на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено, що 22.11.2018 р. ОСОБА_1 набула у власність нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_2 . Загальна вартість квартири, згідно з актом прийому-передачі квартири від 26.10.2018, складає 443 840 грн., що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня 2018 року. Відповідно до частини 2 статті 52 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - «Закон № 1700- VII»), вищезазначене є суттєвою зміною у її майновому стані як суб`єкта декларування, про який остання зобов`язана у десятиденний строк повідомити шляхом заповнення відповідної Форми змін в особистому кабінеті користувача на веб-ресурсі https://public.nazk.gov.ua. Кінцевим часом подання такого повідомлення, без порушення вимог частини 2 статті 52 Закону № 1700- VII, у даному випадку, є 23:59:59 год. 2 грудня 2018 року.

Опрацюванням Реєстру, установлено, що ОСОБА_1 подала повідомлення про суттєву зміну в майновому стані у зв`язку із набуттям у власність нерухомого майна, квартири загальною вартістю 443 840 гривень, лише 15.07.2019, тобто з пропуском встановленого Законом 10-ти денного строку.

Згідно з інформацією ДП «Українські спеціальні системи», обмежень щодо доступу до ресурсів Державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в період з 21.10.2018 по 03.12.2018, які б унеможливлювали вчасне подання повідомлення про суттєву зміну в майновому стані, не було і таким чином у ОСОБА_1 була технічна своєчасно можливість подати таку Форму змін.

Також, згідно з табелем обліку робочого часу ОСОБА_1 у листопаді - грудні 2018 року, остання знаходилася на робочому місці (окрім вихідних днів) і безперешкодно могла подати повідомлення про суттєву зміну в майновому стані.

ОСОБА_1 вину у несвоєчасному повідомленні Національного агентства про зміну майнового стану визнала частково. Пояснила суду, що довгий час перебувала у декретній відпустці, а після виходи із відпустки знаходилася у пригніченому стані, обумовленому хворобами дітей і розлученням. Коли вийшла на роботу, її не було ознайомлено з новими змінами у законодавстві, і вона не знала, що при настанні відповідної зміни у майновому стані, повинна подавати у 10-денний строк Форму про зміни у майновому стані. При поданні щорічної декларації за 2018 рік, яку подала у березні 2019 року, вона задекларувала зазначену квартиру, оскільки не мала наміру це приховувати. Лише у червні 2019 року їй зателефонували з інспекції і вона надала відповідні пояснення з приводу неподанні Форми про зміни у майновому стані. Оскільки вона відчувала тиск, що був виплаканий невиконанням нею, як прокурором, вимог діючого законодавства, вирішила все ж таки подати Форму про зміни у майновому стан, що зробила 15 липня 2019 року. Наголошує на тому, жодного умислу на приховання зміни у майновому стані не мала. Просить закрити провадження у справі.

Захисник Антонова І.Г. просила закрити провадження у справі у зв`язку з малозначністю скоєного ОСОБА_1 правопорушення.

Прокурор зазначив, що вина ОСОБА_1 повністю доведена зібраними по справі матеріалами, а посилання ОСОБА_1 на її необізнаність про необхідність подання відповідного повідомлення, у даному випадку є необґрунтованою, зважаючи на наявність у неї вищої юридичної освіти, а також враховуючи , що остання обіймає посаду прокурора.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, її захисника Антонову Г.І., прокурора Чоломбитька М.В., дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного.

Судом встановлено, що на підставі наказу прокурора м.Києва № 2143к від 14.09.2018 р. ОСОБА_1 призначено на посаду прокурора Київської місцевої прокуратури № 1 м. Києва на час відпустки основного працівника ОСОБА_2 по догляду за дитиною.

На підставі наказу прокурора м. Києва № 1067к від 21.05.2019 р. ОСОБА_1 призначено на посаду прокурора Київської місцевої прокуратури № 1 м. Києва на час відпустки основного працівника ОСОБА_3 по догляду за дитиною до дня її фактичного виходу.

Відповідно до підпункту «е» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону № 1700-VII, посадові та службові особи органів прокуратури віднесені до суб`єктів на яких поширюється дія цього Закону.

Таким чином, ОСОБА_1 в розумінні вищезазначеного Закону, є суб`єктом декларування.

З копії акту прийому-передачі квартири № 330 від 26.10.2018 р. вбачається, що ОСОБА_1 перерахувала на рахунок ТОВ «Територіальне об`єднання «ЛІКО - Холдінг» для погашення облігацій серії ВЕ та здійснила повний розрахунок за договором № 3540/ВЕ-327 про бронювання квартири для передачі у власність від 12.12.2016р. та додаткового договору № 1 від 18.10.2018 р., а ТОВ «Територіальне об`єднання «ЛІКО-Холдінг», на виконання умов зазначеного договору передало, а ОСОБА_1 прийняла квартиру, яка складається з 2-х кімнат, житловою площею 32,1 кв.м, загальною площею 72,8 кв.м. Загальна вартість квартири, що передається за даним актом складає 443840,00 грн., в тому числі ПДВ 73973,33 грн.

З копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22.11.2018 р. встановлено, що на підставі рішення приватного нотаріуса КМНО Пасічник С.Г. від 22.11.2018 р. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_2 .

Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07 грудня 2017 № 2246-VIII визначено, що прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб, встановлений на 1 січня 2018 року, становить 1762 гривні.

Вартість нерухомого майна, квартири, що набута у власність ОСОБА_1 складає 443 840 грн. та перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня 2018 року (443 840/1762 = 251,8 прожиткових мінімумів).

Відповідно до ч.2 ст. 52 Закону № 1700-VII, у разі суттєвої зміни у майновому стані суб`єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб`єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов`язаний письмово повідомити про це Національне агентство.

З роздруківки з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування зокрема вбачається, що 30.10.2016р., 28.03.2018р., 29.03.2019р. ОСОБА_1 були подані щорічні декларації, а 15.07.2019 р. ОСОБА_1 подано повідомлення про суттєві зміни в майновому стані.

Таким чином, судом встановлено і це не заперечується ОСОБА_1 , що вона у визначений Законом № 1700-VII строк не подала відповідну Форму про суттєві зміни її майновому стані.

Частиною 2 ст. 172-6 КУпАП передбачена відповідальність за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад правопорушення - це сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, що дозволяють кваліфікувати діяння як конкретне правопорушення. Кожний склад правопорушення обов`язково складається з таких елементів: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона.

Відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про відсутність у діянні особи складу правопорушення, що виключає відповідальність особи за вчинене нею діяння.

Відповідно до протоколу, ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні правопорушення передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП, тобто в умисному несвоєчасному повідомленні про суттєві зміни майнового стану.

З об`єктивної сторони адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-6 КУпАП, може виражатися у формі умисного неповідомлення про суттєві зміни майнового стану.

З суб`єктивної сторони зазначене правопорушення характеризується лише прямим умислом, тобто особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Інтелектуальний момент прямого умислу полягає в усвідомленні особою суспільно небезпечного характеру свого діяння та в передбаченні його суспільно небезпечних наслідків.

Усвідомлення означає не лише розуміння фактичних обставин вчиненого діяння, які стосуються об`єкта, предмета, об`єктивної сторони складу конкретного злочину, а й певне розуміння його суспільної небезпеки. Здебільшого наявність усвідомлення винним суспільної небезпеки свого діяння є очевидною, про що свідчать фактичні обставини справи. Якщо особа не усвідомлює суспільно небезпечний характер своїх дій чи бездіяльності, це може свідчити про її неосудність або про відсутність умислу при вчиненні злочину.

Передбачення - це розумове уявлення особи про результати своєї дії (бездіяльності). При вчиненні злочину винний усвідомлює зміст конкретних наслідків свого діяння, їх суспільно небезпечний характер (шкоду, яка буде заподіяна суб`єктам посягання), а також неминучість або можливість настання таких наслідків. Отже, передбаченням винного охоплюється в загальних рисах і причинний зв`язок між діянням та наслідками.

Вольовий момент прямого умислу характеризується бажанням настання суспільно небезпечних наслідків. Під бажанням розуміють прагнення досягти конкретного результату, що передбачає свідому і цілеспрямовану діяльність особи. Бажання - це воля, спрямована на досягнення чітко визначеної мети.

Таким чином, для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 172-6 КУпАП має бути встановлено і доведено, що особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, знала про обов`язок повідомити про суттєві зміни майнового стану, про строк його подання, проте усвідомлено з будь-яких мотивів вирішила не надавати інформацію про такі зміни і умисно не подала її.

Під час розгляду справи встановлено, що дійсно 22.11.2018 р. ОСОБА_1 набула у власність майно, вартість якої перевищує 50 розмірів прожиткового мінімуму, встановлених для працездатних осіб станом на 1 січні відповідного року, у якому відбулися зміни, а повідомлення про зміну майнового стану нею подано 15.07.2019 р.

ОСОБА_1 даний факт пояснює тим, що не була обізнана про необхідність повідомлення про зміни майнового стану. Вважала, що інформацію про набуття нею у власність квартири необхідно подавати при поданні щорічної декларації, що вона і зробила. Відповідну Форму подала 15.07.2019р., оскільки прийшла до висновку, що таку Форму все ж таки треба подати.

Дослідивши надані письмові докази, враховуючи пояснення ОСОБА_1 , суд приходить до висновку, що достовірних і переконливих доказів того, що ОСОБА_1 знала про обов`язок повідомлення про суттєві зміни майнового стану, але свідомо, умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, не повідомила про суттєві зміни майнового стану, і такі її дії призвели до настання шкідливих наслідків, не встановлено.

Стаття 19 Конституції України зобов`язує органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадових осів діяти лише на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський Суд у рішенні від 21 квітня 2011 року «Нечипорук і Йонкало проти України» та рішенні від 6 грудня 1998 року «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч.2 ст. 172-6 КУпАП, що відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП є підставою для закриття провадження по справі.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст. 9, ч.2 ст. 172-6, п.1 ч.1 ст.247, ст.ст. 251-252, ст.ст. 280, 283, п.3 ч.1 ст.284 КУпАП, суд, -

постановив:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП закрити, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Єсауленко М.В.