Номер провадження: 33/813/522/19
Номер справи місцевого суду: 500/8101/18
Головуючий у першій інстанції Жигулін С. М.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі судді судової колегії судової палати з розгляду цивільних справах Драгомерецького М.М.,

при секретарі: Півнєві Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25 січня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25 січня 2019 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді суспільно-корисних робіт строком на 120 годин. Стягнуто судовий збір на користь держави в розмірі 384,20 гривень.

Згідно вищезазначеної постанови, ОСОБА_1 не сплачує аліменти на утримання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якій зобов`язаний сплачувати відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 31.05.2017р., на підставі чого був виданий виконавчий лист №405/1730/17, що призвело до виникнення заборгованості по сплаті аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, а саме: згідно розрахунку заборгованості по аліментам станом на 19 листопада 2018 року заборгованість складає 15 431 гривень. Такими діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ст. 183-1 КУпАП (а. с. 15).

Не погоджуючись з вказаною постановою суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що постанова є незаконною, прийнята з порушенням норм процесуального права, тому просить її скасувати, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що адміністративна відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП запроваджена законом України, який набрав чинності 06 лютого 2018 року, а згідно розрахунку заборгованості по аліментам наданим державним виконавцем, як доказ вини ОСОБА_1 , встановлено розмір заборгованості по стягненню аліментів з 03 квітня 2017 року та станом на 19 листопада 2018 року складає 15 431 гривень, тобто суд першої інстанції не звернув уваги, що ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавались законом як правопорушення.

Крім того, ОСОБА_1 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25 січня 2019 року, мотивуючи тим, що справа була розглянута за його відсутності, про місце та час розгляду справи він не сповіщався, участі в розгляді справи не приймав. Копію оскаржуваної постанови суду поштою йому не направлялась, а лише 11 березня 2019 року він отримав її особисто в приміщенні суду, тому не мав можливості оскаржити вказану постанову суду протягом десяти днів з дня її винесення (а. с. 18-22).

Частиною 2 ст. 294 КУпАП, встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Згідно ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи у суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи. Інші особи, які беруть участь у провадженні по справі про адміністративні правопорушення, повідомляються про день розгляду справи в той же строк.

Згідно вимог ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відмітка у справі.

З матеріалів справи вбачається, що даних про сповіщення ОСОБА_1 про місце і час розгляду справи матеріали справи не містять. Також матеріали справи не містять даних про направлення апелянту копії оскаржуваної постанови суду у передбаченому законом порядку.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

Згідно ст. 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.

Враховуючи те, що матеріали справи не містять даних, які б спростовували викладенні в клопотанні доводи, та те, що суд першої інстанції, розглянувши справу за відсутності ОСОБА_1 обмежив його право на доступ до правосуддя та реалізацію права на захист, вважаю за необхідне визнати причини пропуску строку поважними та поновити строк на апеляційне оскарження постанови Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25 січня 2019 року.

Будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду, ОСОБА_1 у судове засідання, призначене на 28 травня 2019 року не з`явився. 09 квітня 2019 року в судовому засідання Полюганич ОСОБА_3 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити (а. с. 34).

Відповідно до ст. 294 КУпАП неявка в судове засіданні особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформації про належне повідомлення цих осіб.

У зв`язку з цим, апеляційний суд вважає можливим здійснити апеляційний розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 та без проведення фіксації судового засідання технічними засобами.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, зазначені вимоги закону судом першої інстанції не дотримані у повному обсязі, та без повного дослідження доказів, наявних у матеріалах справи, з порушенням норм процесуального права, що призвело до ухвалення необґрунтованого рішення.

Приймаючи рішення по справі суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення №116 від 19 листопада 2018 року та розрахунком заборгованості по аліментам від 19 листопада 2018 року.

Однак апеляційний суд вважає, що вищенаведені докази вини ОСОБА_1 не можна вважати достатніми, належними та допустимими, виходячи з наступного.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно ст. 183-1 КУпАП несплата аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

З матеріалів справи вбачається, що згідно виконавчого листа Ленінського районного суду м. Кіровограда по справі №405/1730/17 з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 03 квітня 2017 року і до повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 2).

19 листопада 2018 року головним державним виконавцем Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Волкогоновим О.О. складено протокол про адміністративне правопорушення №116 відносно ОСОБА_1 за ст. 183-1 КУпАП за фактом несплати аліментів на утримання дитини (а. с. 1).

Відповідно до розрахунку заборгованості від 19 листопада 2018 року, розмір заборгованості по стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 з 03 квітня 2017 року та станом на 19 листопада 2018 року складає 15 431 гривень, таким чином, діяння, за яке ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності, мало місце в період з квітня 2017 року по листопад 2018 року (а. с. 4-5).

Згідно ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Дії особи, поведінка якої є предметом дослідження, у кожному випадку потрібно оцінювати у контексті положень ст. 9 КУпАП, де закріплено поняття адміністративного правопорушення.

Відповідно до цієї норми адміністративним правопорушенням (проступком) визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, вчинена суб`єктом правопорушення та за яку передбачено адміністративну відповідальність. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП встановлена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» шляхом доповнення статтею 183-1 глави 14 КУпАП. Даний Закон, як і стаття 183-1 КУпАП, набрали чинності 06 лютого 2018 року.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Оскільки, стаття 183-1 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за несплату аліментів, то дана норма не має зворотної дії в часі.

Тому період часу несплати аліментів особою до вступу в дію статті 183-1 КУпАП, тобто до 06 лютого 2018 року, не може братися до уваги при обрахунку сукупного розміру аліментної заборгованості, як умови притягнення до адміністративної відповідальності за вказаною нормою закону.

Отже, розрахунок заборгованості по аліментам від 19 листопада 2018 року, наданий головним державним виконавцем Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_5 О. ОСОБА_6 ., не може вважатись належним доказом, оскільки заборгованість по сплаті аліментів рахувалась з 2017 року, тобто з часу, коли була відсутня норма закону, що передбачала відповідальність в КУпАП за несплату аліментів на утримання дитини.

Апеляційний суд вважає, що у справі відсутні дані, які б вказували на те, що починаючи з 06 лютого 2018 року, ОСОБА_1 мав саме такий розмір заборгованості по сплаті аліментів на дитину, за який настає відповідальність, передбачена ст. 183-1 КУпАП

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи.

Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП та накладаючи на нього відповідне стягнення суд першої інстанції, всупереч вимогам ст. ст. 8, 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП належним чином не встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає він адміністративній відповідальності, тобто однобічно розглянув справу, без з`ясування фактичних обставин, що мають значення для її розгляду, не звернувши уваги на те, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП не доведена допустимими, достовірними та належними доказами.

За таких обставин, провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП, підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, який передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

У відповідності до п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, Одеський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25 січня 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25 січня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП скасувати.

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.М.Драгомерецький