Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
31.05.2019 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Свиди О. Г., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав адвокат Свида О. Г. в інтересах ОСОБА_1 ,
постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 січня 2019 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України,
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у розмірі 384,20 грн..
Згідно постанови, 25 жовтня 2018 року о 07-ій годині 10 хвилин, по вул. Довгій у с. Оноківці, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Мерседес Бенс», д. н. з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів), і від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку з використанням технічного засобу «Drager» на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я (ЗОНД) відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги, передбачені п. 2. 5 Правил дорожнього руху України (далі ПДР) і скоїв передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне правопорушення.
В апеляційній скарзі адвокат Свида О. Г. вказує на те, що постанова судді є незаконною. Посилається на те, що суд першої інстанції неповно з`ясував фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки доказам та обставинам, зокрема, не заслухавши пояснення ОСОБА_1 з обставин справи й не врахувавши, що ОСОБА_1 вину не визнає, не викликав свідків у справі та працівника поліції, який склав протокол. При цьому, стверджує, що суд першої інстанції не врахував те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази вини ОСОБА_1 , а саме, відеозапис з місця події, пояснення свідків, розписка ОСОБА_1 про зобов`язання не керувати транспортним засобом. Разом із тим, зазначає, що суд виніс рішення на першому засіданні, не зважаючи на те, що ним було подане клопотання про ознайомлення з матеріалами справи та надання часу для підготовки правової позиції, що в свою чергу позбавило ОСОБА_1 на правовий захист. Також вказує на те, що твердження в протоколі про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_1 погоджувався пройти огляд у закладі охорони здоров`я, що може бути підтверджено свідками, які підписали протокол під тиском поліцейського. Вважає, що в даному випадку відсутня події адміністративного правопорушення, а тому, висновок суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є помилковим. Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника адвоката Свиди О. Г., які підтримали доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із таких підстав.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
У п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року Про практику застосування судами України законодавства в справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті вказується на таке:
1) звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.
2) при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені в статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз.
3) зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
З матеріалів справи про адміністративне правопорушення та постанови судді вбачається, що вказані вимоги закону не були дотримані як поліцейським СРПП № 3 Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП у Закарпатській області Лісняком С. С. при проведенні перевірки та складанні протоколу, так і суддею місцевого суду при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у зв`язку із чим доводи апеляційної скарги про незаконність постанови заслуговують на увагу.
Так, з оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 25 жовтня 2018 року о 07-ій годині 10 хвилин, по вул. Довгій в с. Оноківці, керував транспортним засобом марки «Мерседес Бенс», д. н. з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів), і від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку з використанням технічного засобу «Drager» на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я (ЗОНД) відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги передбачені п. 2. 5 ПДР та вчинив передбачене ст. 130 КУпАПадміністративне правопорушення.
При цьому, в постанові зазначено, що вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 061552 від 25.10.2018 та рапортом працівника поліції.
Апеляційний суд вважає, що, посилаючись на вищенаведені докази як на такі, що підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2. 5 ПДР та, відповідно, вину в учиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, суд першої інстанції не дав указаним доказам аналіз не зазначив, які саме відомості та факти вказані докази підтверджують (протокол та рапорт), - не дав їм відповідної оцінки та прийшов до передчасного висновку про порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.5 ПДР, з огляду на таке.
Пунктом 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування від впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 у редакції від 07.11.2015 (далі Порядок), передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Проаналізувавши зміст складеного щодо ОСОБА_1 протоколу та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, апеляційний суд встановив, що зміст протоколу, зокрема, у частині порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.5 ПДР, не підтверджений доказами, що містяться у справі.
Так, як убачається зі змісту протоколу, 25 жовтня 2018 року о 07-ій годині 10 хвилин, по вул. Довгій в с. Оноківці ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Мерседес Бенс», д. н. з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів), і від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку з використанням технічного засобу «Drager» на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я (ЗОНД) відмовився у присутності двох свідків.
При цьому, з протоколу вбачається, що такий складений у присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , однак, у матеріалах справи відсутні пояснення вказаних свідків, якими б достовірно підтверджувався факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я.
Крім того, з матеріалів справи не вбачається, що в ОСОБА_1 вилучалось посвідчення водія, як це передбачено законом у разі виявлення у водія ознак алкогольного сп`яніння. Зміст протоколу свідчить про те, що посвідчення водія у ОСОБА_1 не вилучалось, однак при цьому, з матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за керування автомобілем без посвідчення водія (у разі якщо такий факт мав місце).
Разом із тим, відсутні в матеріалах справи й будь-які докази про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.
Крім того, до протоколу не додано фото -, відео фіксації обставин події, яка мала місце за участі ОСОБА_1 у вказані в протоколі час та місці, якими б підтверджувався факт керування ОСОБА_1 автомобілем із явними ознаками алкогольного сп`яніння та його відмова від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу чи в закладі охорони здоров`я у присутності двох свідків.
В ході апеляційного розгляду ОСОБА_1 пояснив, що їхав від місця свого проживання на належному йому автомобілі в автосервіс для його ремонту, і після зупинки поліцейськими, погодився пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння, однак поліцейські, не маючи при собі спеціального технічного приладу «Драгер», відвезли його не до закладу охорони здоров`я, а у відділення поліції, де тримали понад 3 години, так і не освідчивши на стан алкогольного сп`яніння, після чого склали щодо нього протокол за відмову від проходження такого огляду, копію якого йому не вручили, а посвідчення водія не вилучили.
Відсутність у матеріалах справи про адміністративне правопорушення доказів, які б підтверджували вказані вище обставини, не дають підстав для спростування наданих ОСОБА_1 пояснень, що в свою чергу свідчить про те, що працівниками поліції не додано до протоколу доказів, які б достовірно підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, зокрема, порушення ним вимог, передбачених п. 2. 5 ПДР.
Указані обставини свідчать про те, що складений щодо ОСОБА_1 протокол не відповідає наявним у матеріалах справи доказам та фактичним обставинам вчинення адміністративного правопорушення, що у свою чергу дає підстави вважати, що такий складений без додержання вимог передбачених ст. 256 КУпАП, на що не звернув увагу суд першої інстанції, і що у свою чергу призвело до передчасного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення у частині відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
З урахуванням наведеного вище та відсутністю будь-яких клопотань, у тому числі щодо виклику та допиту свідків, витребування доказів, тощо, апеляційний суд позбавлений можливості усунути неповноту при проведенні перевірки обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та прийти до обґрунтованого висновку про наявність чи відсутність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.
Крім того, як убачається зі змісту оскаржуваної постанови, при вирішенні питання про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, судом першої інстанції всупереч вимогам ст. 33 КУпАП не з`ясовувались дані про особу правопорушника, його сімейний та майновий стан, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а в матеріалах справи такі відомості взагалі відсутні, як і відсутні передбачені КУпАП та іншими нормативно-правовими актами копії документів, які підтверджують наявність у ОСОБА_1 прав на керування транспортними засобами, зокрема, копія посвідчення водія та копія технічного паспорту на транспортний засіб.
Пунктом 24 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України, окрім іншого, визнано правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог передбачених ст. 256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.
Оскільки відповідно до положень Кодексу України про адміністративні правопорушення вжиття заходів по встановленню осіб, які вчинили адміністративні правопорушення на транспорті, у тому числі при керуванні транспортними засобами, їх огляд, складання протоколів про адміністративні правопорушення, з`ясування обставин, за яких скоєно правопорушення, вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія, покладаються на органи Національної поліції, їх територіальні підрозділи, тому справа про адміністративне правопорушення підлягає поверненню до Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області для належного оформлення.
Під час належного оформлення матеріалів справи посадовим особам Ужгородського РВП необхідно усунути вищевказані недоліки та неповноту складеного щодо ОСОБА_1 протоколу, а судом першої інстанції - на підставі наявних у матеріалах справи доказах, з урахуванням доводів апеляційної скарги, прийняти законне та обґрунтоване рішення по суті адміністративного правопорушення.
Крім того, під час належного оформлення підлягає також з`ясуванню чи були в поліцейського ОСОБА_4 С ОСОБА_5 ., який складав протокол, підстави для його фальсифікації та підстави й повноваження для зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , а також підстави для обмови останнього у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
На підставі вищенаведеного, доводи апеляційної скарги про закриття провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, не можуть бути задоволені з урахуванням наведених вище недоліків, а також у зв`язку з тим, що можливості збирання додаткових доказів у підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення не вичерпані.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що постанова судді як незаконна та передчасна підлягає скасуванню, подана апеляційна скарга частковому задоволенню, а матеріали справи про адміністративне правопорушення поверненню до Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області для належного оформлення.
При прийнятті рішення про повернення справи для належного оформлення також враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази; що всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на користь цієї особи; що в підтвердження висновку про доведеність вини особи у скоєнні правопорушення суд вправі посилатись лише на докази, які зібрані відповідно до чинних нормативно-правових актів України, не містять суперечностей і не породжують сумнівів у достовірності зазначених у них відомостей; що можливості збирання додаткових доказів у справі не вичерпані.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу, яку подав адвокат Свида О. Г. в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 січня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, а матеріали справи про адміністративне правопорушення повернути до Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області для належного оформлення.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя І. В. Стан