КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/2140/2019 Суддя у першій інстанції: Кабанячий Ю.В.
Категорія: ст. 471 МК України Головуючий у апеляційній інстанції: Фрич Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Фрич Т.В., за участю, представника Київської митниці ДФС Захарова А.О., розглянувши апеляційну скаргу представника Київської митниці ДФС Клімова С.Г. на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 квітня 2019 року щодо

ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки Португалії, уродженки м. Чернівці, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , працюючої лікарем в м. Лісабон,

за ст. 471 МК України, -

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 квітня 2019 року громадянку Португалії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) , визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн. на користь держави.

Також, зазначеною постановою, визначено вилучену валюту, згідно протоколу про порушення митних правил за №0047/12500/19 від 03.02.2019, а саме: євро за курсом НБУ станом на 03.02.2019 за 100 євро - 3186,8815 гривень, кількістю - 2100, вартістю 66924 грн. 51 коп. - повернути громадянці Португалії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ).

Цією ж постановою стягнуто з громадянки Португалії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп. на користь Державного бюджету України.

Окрім цього, вказаною постановою було стягнуто з громадянки Португалії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), понесені витрати у справі про порушення митних правил на транспортування предметів правопорушення в розмірі 20 грн. 51 коп.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням представник Київської митниці ДФС Клімов С.Г. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 квітня 2019 року та постановити нову, якою визнати винною громадянку Португалії ОСОБА_1 у вчиненні порушення митних правил за ст. 471 МК України, застосувати до неї стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн. та конфіскації затриманої по справі валюти в розмірі 2100 євро.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт зазначає, що постанова суду є незаконною, винесена без врахування дійсних обставин справи та норм чинного законодавства.

Також апелянт зазначає, що санкцією ст. 471 МК України передбачено конфіскацію товарів, обмежених до переміщення через митний кордон України, та у даному випадку, при накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, підлягає конфіскації валюта в розмірі 2100 євро.

Крім того апелянт зазначає, що у матеріалах провадження відсутні докази, які свідчили про дотримання Бориспільським міськрайонним судом Київської області «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини, а також про покладання на ОСОБА_1 «індивідуального надмірного тягара», чи те, що конфіскація вилучених у неї коштів, ставить під загрозу її гідне людське існування.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, про день та час розгляду апеляційної скарги належним чином повідомлена.

З урахуванням змісту ч. 6 ст. 294 КУпАП, згідно якої неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб, заслухавши думку представника митного органу Захарова А.О., який не заперечував проти розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 , вважаю за необхідне розглянути апеляційну скаргу без участі останньої у судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення представника Київської митниці ДФС Захарова А.О., який просив задовольнити апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ст.ст. 486, 487 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Провадження у справі про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Порушення встановленого цим Кодексом порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через "зелений коридор", товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України, тягне за собою відповідальність, передбачену ст. 471 МК України.

Як убачається з постанови судді місцевого суду, 03.02.2019 о 12 год. 52 хв. під час проходження митного контролю в зоні митного контролю залу «Відліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль» громадянка Португалії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), яка відлітала до Португалії, м. Лісабон транзитом через м. Будапешт, літаком авіакомпанії «МАУ», рейсом № 813, своїми діями обрала канал, позначений символами зеленого кольору - «зелений коридор», тим самим, відповідно до ч. 5 ст. 366 МК України заявила про те, що переміщувані нею через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо вивезення за межі митної території України та засвідчила про факти, що мають юридичне значення.

Перетин пасажиром «зеленої лінії», згідно Наказу Міністерства Фінансів України № 671 від 03.08.2018 «Про затвердження Порядку виконання митних формальностей на повітряному транспорті», яка позначає початок «зеленого коридору», вказує, що для проходження митного контролю ним обрано «зелений коридор», і декларування здійснюється шляхом вчинення дій. Громадянин самостійно обирає відповідний канал («зелений коридор» або «червоний коридор») для проходження митного контролю.

На підставі п. 4 ст. 336 та ст. 342 Митного Кодексу України громадянці Португалії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), було задано запитання щодо наявності в неї готівки, на що вона відповіла, що має 10000 євро. Після цього пасажирку було запрошено до службового приміщення митниці (зону митного контролю) та запропоновано пред`явити всю наявну готівку, де громадянка Португалії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) видала готівку в розмірі 12 100 євро, що знаходилась: 5000 євро в косметичці, 5000 євро в іншій косметичці, 2100 євро в гаманці; всі ці предмети містились в дорожній сумці пасажирки (ручна поклажа).

Зазначена готівка переміщувалась без ознак приховування. Зі слів громадянки Португалії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), вся готівка належить їй особисто.

По даному факту складено протокол про порушення митних правил № 0047/12500/19, згідно ст. 471 МКУ у відношенні громадянки Португалії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1) .

З виявленої суми громадянці Португалії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) пропущено 10 000 євро. За протоколом про порушення митних правил у громадянки Португалії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) вилучено 2100 євро.

На момент проходження митного контролю належним чином оформленої митної декларації пасажирка не надавала, до моменту перетину нею «зеленої лінії» для отримання довідкової інформації в інформаційній зоні та роз`яснення митних правил та порядку використання двоканальної системи до інспектора митниці не зверталася.

Таким чином, своїми діями громадянка Португалії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), під час проходження митного контролю в залі «Відліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль» порушила встановлений ст. 366 МК України порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю.

Зазначені дії, що полягають у переміщенні через митний кордон України, громадянкою Португалії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), яка формою проходження митного контролю обрала проходження через «зелений коридор» готівки в обсязі, що підлягає обов`язковому письмовому декларуванню у повному обсязі для нерезидентів України, відповідно до Постанови Правління НБУ № 148 від 27.05.2008 зі змінами, та мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України.

У зв`язку з цим, інспектором митниці на місці виявлення правопорушення в зоні митного контролю залу «Відліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль», 03.02.2019 складено протокол про порушення митних правил № 0047/12500/19.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у переміщенні через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження через "зелений коридор", готівкових коштів в обсягах, що підлягає обов`язковому письмовому декларуванню у повному обсязі, за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

При цьому, фактичні обставини справи, доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, та юридична кваліфікація її дій будь-ким із учасників судового розгляду, у тому числі представником Київської митниці ДФС, не оспорюються, а тому не є предметом розгляду апеляційної інстанції.

Проаналізувавши доводи, викладені в апеляційній скарзі представника митного органу, приходжу до висновку про відсутність підстав для скасування постанови судді місцевого суду та накладення на ОСОБА_1 у адміністративного стягнення у виді конфіскації вилучених валютних коштів.

Згідно ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення за адміністративне правопорушення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд використовує Конвенцію (Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод) та практику Суду (Європейського суду з прав людини) як джерело права.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі по тексту - Перший протокол), кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Оцінюючи дотримання права на мирне володіння своїм майном, передбаченого ст.1 Першого протоколу, суд, перш за все виходить із оцінки дотримання принципу правомірності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном та оцінки забезпечення «справедливого балансу»/ дотримання принципу пропорційності (справедливої рівноваги між інтересами суспільства і основними правами окремої людини) (п.п. 69, 73 рішення у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, п.п.31, 34 рішення у справі «Ісмаїлов проти РФ» від 06 листопада 2008 року).

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях наголошує, що держава при конфіскації майна зобов`язана додержуватися, зокрема третього критерію правомірності позбавлення майна (балансу інтересів), визначеного ст. 1 Першого протоколу (рішення від 09.06.2005р. у справі «Бакланов проти Російської Федерації»; від 24.03.2005р. у справі «Фрізен проти Російської Федерації»; від 15.05.2008р. у справі «Надточій проти України»; від 6.11.2008р. у справі «Ізмайлов проти Російської Федерації»; від 23.09.1982 року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції»). Зазначений критерій передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між поставленою метою та засобами, які використовуються для її досягнення.

Європейський суд з прав людини вважає, що будь-яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. «Справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар». Цей критерій більшою мірою оціночний і стосується обставин кожної конкретної справи, а тому повинен бути встановлений щодо кожного конкретного суб`єкта у кожній справі на підставі безпосередньо з`ясованих обставин і фактів.

Як убачається з оскаржуваної постанови, при накладенні стягнення на ОСОБА_1 за вчинене адміністративне правопорушення, суд врахував характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, та призначив їй стягнення у виді штрафу, яке відповідає меті виховання правопорушника та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

При цьому, суддя місцевого суду обґрунтовано врахував характер та фактичні обставини вчиненого правопорушення, вірно взяв до уваги відсутність в матеріалах провадження даних про незаконність походження вилучених у правопорушника коштів та відомостей про те, що шляхом застосування конфіскації буде попереджена інша незаконна діяльність. Шкода, яку ОСОБА_1 потенційно могла завдати державі, була незначною, оскільки єдине діяння, яке вона вчинила полягає у ненаданні митному органу відповідної декларації.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення та наданих документів в суді першої інстанції встановлено, що громадянка Португалії ОСОБА_1 займає посаду лікаря-інтерна у відділенні клінічної лікарні патології, на підставі робочого контракту від 01.07.2018 та отримує заробітну плату в розмірі 1835,41 євро, що підтверджується довідкою наданою технік-координатором відділу кадрів Лукреція Морейра від 27.03.2019. Відповідно до договору купівлі-продажу від 17.01.2019, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , з однієї сторони та ОСОБА_5 , з другої сторони, уклали договір купівлі-продажу, відповідно до якого, продавці в особах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 передали у власність покупцю квартиру АДРЕСА_2 , що складається з трьох жилих кімнат, а покупець сплатив грошову суму в розмірі 1006976 грн.

Таким чином, грошові кошти, які мала при собі ОСОБА_1 при перетині державного кордону України у сумі 12 100 євро, є її приватною власністю - частково заробітною платою та коштами отриманими від продажу квартири, які мають легальне походження.

З урахуванням наведеного, проаналізувавши наявні у справі докази, суддя місцевого суду дійшов обгрунтованого висновку про те, що втручання у право власності ОСОБА_1 в даному випадку не може вважатись пропорційним, оскільки спричинить для неї«індивідуальний надмірний тягар».

Враховуючи, що за своїм видом та розміром накладене суддею місцевого суду на ОСОБА_1 за ст. 471 МК України стягнення сприяє досягненню визначеній у ст. 23 КУпАП меті адміністративних стягнень та відповідає принципу справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини, закріпленого у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції захисту прав людини і основоположних свобод, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 471, 530, 541 МК України, ст. 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника Київської митниці ДФС Клімова С.Г., - залишити без задоволення.

Постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 квітня 2019 року, якою громадянку Португалії ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду Т.В. Фрич