КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/468/2019 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий в суді першої інстанції: Лобанов В.А.
Головуючий в апеляційній інстанції: Маліновський О.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Маліновський О.А., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності -

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого в АДРЕСА_2, проживаючого в АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1,

та його захисника ОСОБА_4,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 10 грудня 2018 року щодо ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 10 грудня 2018 року ОСОБА_3 визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (10 200 грн.) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Як зазначено у постанові, 05 листопада 2018 року о 02 год. 00 хв. ОСОБА_3 керував автомобілем OPEL Astra, номерний знак НОМЕР_2, по вул. Сабурова в м. Києві з ознаками алкогольного сп'яніння, від проходження у встановленому порядку медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та провадження по справі за ч. 1 ст. 130 КУпАП України закрити у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

Вважає, що постанова суду є незаконною, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_3 зазначає, що в судовому засіданні в суді першої інстанції він категорично не погодився з протоколом, свою вину заперечував, пояснив що керував автомобілем, разом з ним їхав ОСОБА_5, обидва були тверезими. Поліція ніяких конкретних ознак або фактів його сп'яніння не називала, погрожувала евакуювати автомобіль якщо він буде сперечатися. Він розгубився, не був п'яним, автомобілем у стані сп'яніння не керував.

Поліцейська ОСОБА_6 не казала навіть який огляд вона пропонувала пройти - на стан алкогольного або іншого сп'яніння, ознак за якими вона звинувачує також не повідомила, опитала 2 свідків для участі під час складання протоколу. Свідки почули пропозицію поліцейської до пройти огляд на місці, після відмови поліцейська пропонувала пройти огляд у лікаря. Свідки відмовилися надати пояснення та поставити свої підписи у протоколі, говорили поліцейським що ОСОБА_3 тверезий нормальний водій, говорили, що від нього немає запаху алкоголю. Після відмови свідчити на користь поліції свідки пішли по своїх справах, однак поліція намагалася виконати те, що замислила.

Поліцейська ОСОБА_6 попросила свого знайомого ОСОБА_7 побути свідком, свідок ОСОБА_7 та поліцейська були добре знайомі, вони доволі тривалий час підтримують дружні стосунки, що було чути з їх неформальної розмови, також вони друзі у соціальній мережі Фейсбук. Саме ОСОБА_7 запросив двох своїх знайомих приїхати до місця складання протоколу та бути свідками складання відносно протоколу. Свідок ОСОБА_8 є знайомим упередженого свідка ОСОБА_7, який співпрацював з поліцією під час складання протоколу.

ОСОБА_3 вказує, що не можуть бути залучені як свідки особи, щодо неупередженості яких є сумніви. Саме допит цих двох свідків у суді надав би йому можливість переконати суд у їх упередженості та зацікавленості. Однак суд на його клопотання свідків не викликав, поліцейського не викликав, виніс постанову. Свідок ОСОБА_5 надав письмові пояснення, які підтвердили його пояснення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а постанову суду першої інстанції слід залишити без змін, з наступних підстав.

При розгляді справи судом першої інстанції у відповідності зі ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП були повно, всебічно та об'єктивно встановлені фактичні обставини та зібрані у справі докази в їх сукупності, дана їм належна оцінка, керуючись законом суд прийшов до законного та обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджено протоколом про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями свідків та відеозаписом з нагрудної камери інспектора патрульної поліції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про необхідність скасування постанови суду першої інстанції та закриття справи на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП є безпідставними, не підтверджені належними доказами та спростовуються матеріалами справи, зокрема дослідженим при апеляційному розгляді справи відеозаписом з нагрудної камери інспектора патрульної поліції, з якого убачається, що ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки та в медустанові двічі, перший раз при свідках, які бачили факт його відмови, але не погодились підписувати протокол про адміністративне правопорушення, та другий раз за участю свідків, які підтвердили відмову і підписали протокол та пояснення, а також розпискою ОСОБА_5 про залишення йому на зберігання транспортного засобу OPEL Astra, номерний знак НОМЕР_2 (а.с. 5).

Крім того, ОСОБА_3 пояснення на місці події не надавав, підписав протокол про адміністративне правопорушення та не заперечував проти нього, а подальші його пояснення суд розцінює як намагання уникнути відповідальності за вчинене правопорушення.

Доводи ОСОБА_3 про те, що свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є упередженими, оскільки є знайомими інспектора поліції ОСОБА_6, є безпідставними та не підтверджені належними доказами, а тому не можуть бути визнані достатньою підставою для визнання протоколу про адміністративне правопорушення недійсним.

Зміст протоколу про вчинення ОСОБА_3 правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідає вимогам ст. 256 КУпАП щодо особи, фактичних обставин справи, нормативного акту, що передбачає відповідальність, свідків, роз'яснення прав, пояснень особи та інших даних.

Посилання ОСОБА_3 на те, що він не був п'яним, автомобілем у стані сп'яніння не керував є безпідставними та не є достатніми для скасування постанови суду першої інстанції, оскільки відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння є порушенням вимог п. 2.5 ПДР України і утворює самостійний склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд першої інстанції, врахувавши положення ст. ст. 33, 34 КУпАП, наклав на ОСОБА_3 стягнення, що за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинене правопорушення, і відповідає меті виховання особи, що його вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст. 23 КУпАП.

За таких обставин постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування у справі апеляційним переглядом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Києва від 10 грудня 2018 року щодо ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.А. Маліновський