Справа № 364/586/19
Провадження № 3/364/129/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2019 р. суддя Володарського районного суду Київської області Макаренко Л.А., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов 23.05.2019 р. від Володарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (далі Володарський РВ ДВС ГТУЮ в Київській області) із поданням про притягнення до адміністративної відповідальності від 22.05.2019 р. № 3792/15.5-20 та зі складеним згідно з вимогами статей 255, 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) протоколом про адміністративне правопорушення від 20.05.2019 р. № 52342488 стосовно притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 офіційно не працює,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

Постановою державного виконавця Володарського РВ ДВС ГТУЮ в Київській області від 23.09.2016 р. відкрито виконавче провадження № 52342488 (далі ВП № 52342488) за виконавчим листом № 2/364/255/16, виданим 13.06.2016 р. Володарським районним судом Київської області, про стягнення із ОСОБА_1 (особа, яка притягається до адміністративної відповідальності) аліментів на користь ОСОБА_2 (стягувач) на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 26.05.2016 р. і до повноліття дітей. Проте державним виконавцем під час примусового виконання цього виконавчого листа виявлено, що ОСОБА_1 вчинено несплату аліментів на утримання двох названих дітей згідно з рішенням суду, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, чим порушено вимоги статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» та, відповідно, вчинено адміністративне правопорушення, передбачене статтею 183-1 КУпАП. За станом на 01.05.2019 р. загальна заборгованість ОСОБА_1 зі сплати зазначених аліментів склала 46 362,00 грн., з них за період із серпня 2018 року до квітня 2019 року 14 727,00 грн.

У судовому засіданні 31.05.2019 р. ОСОБА_1 свою вину у чиненні цього правопорушення не визнав, пояснивши, що аліменти він платить час від часу, коли є заробіток, проте, як він вважає, гроші йдуть не на дітей, а їх матері для вживання алкогольних і наркотичних засобів. Водночас жодних доказів на підтвердження своїх пояснень суду не надав, клопотань про витребування таких доказів та/або виклик свідків також не заявляв.

Стягувач ОСОБА_5 ( ОСОБА_2 ) у судове засідання не з`явилася.

Прокурор, залучений до справи з огляду на рішення Європейського суду з прав людини від 20.09.2016 р. у справі «Карелін проти Росії» щодо визнання порушення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині неупередженості суду через відсутність сторони звинувачення у справі про адміністративне правопорушення, не з`явився.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши відомості, викладені в поданні про притягнення до адміністративної відповідальності, протоколі про адміністративне правопорушення і доданих до нього матеріалах, суд, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП), вирішуючи справу, виходить з такого.

Конвенцією про права дитини Організації Об`єднаних Націй від 20.11.1989 р. передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (стаття 3 Конвенції).

Законом України від 07.12.2017 р. № 2234-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованість зі сплати аліментів» (набрав чинності з 06.02.2018 р.), доповнено КУпАП статтею 183-1, якою запроваджено адміністративну відповідальність за несплату аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового стягнення.

З об`єктивної сторони адміністративний проступок, передбачений статтею 183-1 КУпАП, характеризується бездіяльністю, яка полягає у невиконанні особою свого обов`язку по сплаті аліментів на утримання, зокрема, дитини. При цьому для утворення складу правопорушення обов`язковим є настання суспільно шкідливих наслідків у виді виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання. Визначення періоду і розміру заборгованості здійснюється державним виконавцем, у провадженні якого перебуває відповідне виконавче провадження.

На підставі частини дванадцятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець складає протокол про вчинення боржником адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183-1 КУпАП, та надсилає його для розгляду до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби.

Окрім пояснень ОСОБА_1 у суді про те, що він платить аліменти тоді, коли є заробіток, його винність у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 183-1 КУпАП, підтверджується наявними матеріалами справи, зокрема:

обставинами, викладеними у названому вище протоколі про адміністративне правопорушення, який є одним із джерел доказів у силу частини першої статті 251 КУпАП;

копією постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 23.09.2016 р. (ВП № 52342488) за виконавчим листом № 2/364/255/16, виданим 13.06.2016 р. Володарським районним судом Київської області;

копіями викликів ОСОБА_1 до державного виконавця за період 2017 рік 2019 рік та поштових повідомлень про їх вручення члену сім`ї та відмову від отримання;

копією ухвали Володарського районного суду Київської області від 04.10.2017 р. про задоволення подання Володарський РВ ДВС ГТУЮ в Київській області та встановлення тимчасового обмеження у праві виїду ОСОБА_1 за межі України до виконання покладених рішенням суду зобов`язань за виконавчим листом № 2/364/255/16, виданим 13.06.2016 р. Володарським районним судом Київської області (справа № 364/597/16) та повідомленням Державної прикордонної служби України про виконання цієї ухвали суду від 22.11.2017 р.;

копією постанови головного державного виконавця від 18.02.2018 р. про встановлення ОСОБА_1 тимчасового обмеження у праві виїду за межі України до повного погашення заборгованості по аліментах;

копією постанови головного державного виконавця від 22.02.2019 р. про накладення на ОСОБА_1 штрафу через наявність заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік.

Наведені докази свідчать про те, що ОСОБА_1 протягом 2017-2019 р. не виконував належно рішення суду щодо сплати аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей та не вживав заходів на погашення заборгованості, що склалася.

Крім того, до протоколу про адміністративне правопорушення додано розрахунок заборгованості зі сплати ОСОБА_1 аліментів у ВП № 52342488 за період, починаючи із серпня 2018 року (тобто через шість місяців після набрання чинності згаданим Законом України від 07.12.2017 р. № 2234-VII, яким запроваджено адміністративну відповідальність за несплату аліментів) до квітня 2019 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 за названий період було внесено лише два платежі (у жовтні 2018 року у розмірі 1 000 грн., у листопаді 2018 року у розмірі 2 000 грн.), сума його заборгованості склала за ці місяці 14 727,00 грн.

Також до адміністративного матеріалу додано довідку-розрахунок головного державного виконавця щодо розміру аліментів, що стягувалися з ОСОБА_1 перші шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового стягнення, з якої вбачається, що на той час розмір платежу за один місяць становив 951 грн., відповідно за шість місяців 5 706 грн.

Таким чином, сукупний розмір заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей, що склалася за період із серпня 2018 року до квітня 2019 року (14 727,00 грн.), перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового стягнення (5 706,00 грн.).

У зв`язку з наведеним суд кваліфікує дії ОСОБА_1 за частиною першою статті 183-1 КУпАП як несплата аліментів на утримання дитини, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Обставин, що обтяжують та/або пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, передбачених статтями 34, 35 КУпАП, не встановлено.

Вирішуючи питання про можливість застосування до ОСОБА_6 адміністративного стягнення, передбаченого санкцією статті 183-1 КУпАП, суд виходить з такого.

Стаття 38 КУпАП, встановлюючи строки накладення адміністративного стягнення, визначає, що якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначених у частині третій цієї статті.

Триваючими є правопорушення, які почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов`язку; початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов`язок, або виконує його не повністю чи неналежним чином (лист Міністерства юстиції України від 02.08.2013 р. № 6802-0-4-13/11).

Отже, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває й надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). При цьому такі дії (бездіяльність) безперервно порушують закон протягом певного періоду часу. Такий протиправний стан продовжується значний час і весь цей час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків, зокрема невиконання рішення суду щодо сплати періодично (щомісячно) платежів на утримання дітей (аліменти).

Розглядаючи справу щодо несплати ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей, тобто щомісячних платежів, що стягуються з нього за рішенням Володарського районного суду Київської області, починаючи з 26.05.2016 р. і до досягнення дітьми повноліття, суд виходить з того, що вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, передбачене статтею 183-1 КУпАП, є триваючим, виявлене державним виконавцем спочатку 20.05.2019 р., коли встановлено наявність у нього заборгованості за станом на 01.05.2019 р. за період із серпня 2018 року до квітня 2019 року включно. З огляду на це передбачені статтею 38 КУпАП строки накладення адміністративного стягнення дотримані.

Зважаючи на усе викладене та враховуючи особу правопорушника, його майновий стан, відсутність обтяжуючих і пом`якшуючої відповідальність обставини, суд дійшов до висновку, що на нього слід накласти єдине можливе адміністративне стягнення, передбачене санкцією частини першої статті 183-1 КУпАП у виді виконання суспільно корисних робіт у мінімальному розмірі годин, зважаючи на те, що він вперше притягається до відповідальності за таке правопорушення.

За вимогами статті 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 стягується також судовий збір на користь держави у встановленому статтею 4 Закону України «Про судовий збір» розмірі.

Керуючись статтею 183-1 КУпАП та статтями 33-35, 38, 40-1, 213, 221, 251, 252, 276, 277, 283-285, 294, 300, 325-1 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 183-1 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення у виді виконання суспільно корисних робіт строком 120 (сто двадцять) годин.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп. (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/Київ/22030106; код отримувача ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача: 899998; рахунок отримувача: 6001; код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Копію цієї постанови суду надіслати ОСОБА_1 та прокурору до відома.

Після набрання цією постановою суду законної сили копію постанови направити до Володарського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області для виконання.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Володарський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку, встановленого для її оскарження.

Суддя Л.А. Макаренко

Постанова набрала законної сили з "_____" __________20__ року.

Строк предявлення постанови до виконання три місяці.