Номер провадження: 33/813/585/19
Номер справи місцевого суду: 521/2117/19
Головуючий у першій інстанції Гарський О. В.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі судді судової колегії судової палати з розгляду цивільних справах Драгомерецького М.М.,

при секретарі: Півнєві Д.С.,

за участю: адвоката потерпілої ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 29 березня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 29 березня 2019 року ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме в тому, що він 06.01.2019р. о 19.30 год., керуючи транспортним засобом «Renault Logan» д.з. НОМЕР_1 в м. Одесі, по вул. Філатова, 90 на нерегульованому пішохідному переході не надав перевагу у русі пішоходу ОСОБА_1 , внаслідок чого скоїв наїзд на останню. Транспортний засіб отримав механічні пошкодження та пішохід отримав легкі тілесні ушкодження. Такими діями ОСОБА_3 порушив вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність згідно ст. 124 КУпАП.

На ОСОБА_3 накладено стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців та стягнуто судовий збір у розмірі 384,20 гривень (а. с. 32-33).

Не погоджуючись з вказаною постановою суду, ОСОБА_3 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій він зазначає, що постанова Малиновського районного суду м. Одеси від 29 березня 2019 року є незаконною, упередженою та просить її змінити в частині накладання адміністративного стягнення, обравши відносно нього інший вид стягнення передбачений санкцією ст. 124 КУпАП, який не пов`язаний з позбавленням права керування транспортними засобами.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції застосував занадто суровий вид стягнення без посилання на будь-які обтяжуючі обставини та безпідставно не врахував пом`якшуючі обставини відносно ОСОБА_3 , а саме: що він є пенсіонером, має на утриманні малолітню дитину, яку на автомобілі кожного дня потрібно відвозити до дошкільного закладу або лікарні та те, що автомобіль є єдиним засобом пересування та можливістю заробити додаткові кошти (а. с. 38-40).

Судове засідання призначене на 07 травня 2019 року, в зв`язку із клопотанням ОСОБА_3 було відкладено на іншу дату з причин його відсутності в країні (а. с. 47). Будучи належним чином повідомленим про місце і час розгляду справи, в судове засіданні призначене на 28 травня 2019 року ОСОБА_3 не з`явився, із клопотаннями про відкладення розгляду справи не звертався. Про наслідки неявки за викликом суду проінформований (а. с. 53).

Згідно ст. 294 КУпАП неявка в судове засіданні особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформації про належне повідомлення цих осіб.

У зв`язку з вищевикладеним, апеляційний суд вважає можливим здійснити апеляційний розгляд справи за відсутності ОСОБА_3 ..

Заслухавши пояснення представника потерпілої ОСОБА_1 ОСОБА_2 , який просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції були дотримані належним чином.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність учасника дорожнього руху за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Отже, диспозиція статті 124 КУпАП не встановлює певних правил поведінки, а посилається на інші норми законодавчих актів, у даному конкретному випадку на п. 18.1 ПДР. Тому, розглядаючи дану справу, суд має вирішити питання щодо винуватості особи у межах порушення вимог п. 18.1 ПДР, який зазначений в протоколі працівником поліції.

Пунктом 18.1 ПДР встановлено, що водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_3 у порушенні вимог п. 18.1 ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ст. 124 КУпАП, оскільки ці висновки ґрунтуються на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності і не викликають будь-яких сумнівів у їх достовірності.

Факт вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не оспорюється і в апеляційній скарзі. Однак апелянт не погоджується із накладеним на нього адміністративним стягненням у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Однак, доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не додержався вимог ст. 33 КУпАП, не звернув уваги на пом`якшуючи обставини та неправомірно застосував занадто суворе покарання, є безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, визначені ст. 34 КУпАП, до яких зокрема відноситься: щире розкаяння винного; вчинення правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання або при збігу тяжких особистих чи сімейних обставин; вчинення правопорушення вагітною жінкою або жінкою, яка має дитину віком до одного року. Крім того, орган (посадова особа), який вирішує справу про адміністративне правопорушення, може визнати пом`якшуючими і обставини, не зазначені в законі.

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та для запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не враховано пом`якшуючих обставин відносно ОСОБА_3 , а саме, що він є пенсіонером, має на утриманні малолітню дитину, яку на автомобілі кожного дня потрібно відвозити до дошкільного закладу або лікарні та те, що автомобіль є єдиним засобом пересування та можливістю заробити додаткові кошти, суд апеляційної інстанції оцінює критично, оскільки вищевикладені обставини згідно вимог ст. 34 КУпАП не можна визнати пом`якшуючими.

Крім того слід зазначити, що внаслідок грубого порушення ОСОБА_3 вимог Правил дорожнього руху пішохід ОСОБА_1 отримала пошкодження м`яких частин лівої стопи та забій лівого ліктя (а. с. 20-21), що також повинно враховуватись під час накладання адміністративного стягнення.

Апеляційний суд також звертає увагу, що накладене на ОСОБА_3 адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування траспортними засобами строком на шість місяців, є не найсуворішим згідно санкції статті 124 КУпАП, яка передбачає штраф в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Отже, судом першої інстанції вірно встановлені фактичні обставини справи, яким дана належна юридична оцінка та при призначенні адміністративного стягнення судом додержані вимоги ст. 33 КУпАП, тому накладання на ОСОБА_3 адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування траспортними засобами строком на шість місяців є обґрунтованим та справедливим.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення та призначив стягнення в межах санкції статті 124 КУпАП, що відповідає характеру вчиненого правопорушення, меті адміністративного стягнення та у повній мірі буде сприяти вихованню ОСОБА_3 в дусі додержання законів України, а також запобіганню вчиненню ним нових правопорушень

За таких обставин, наведені обставини вказують на відсутність в апеляційного суду підстав для зміни постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 29 березня 2019 року в частині накладання адміністративного стягнення.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, Одеський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 29 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.М.Драгомерецький