Єдиний унікальний номер 229/3710/18 Номер провадження 33/804/374/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 року м. Бахмут

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Савкова С.В., за участі секретаря судового засідання Ямчук О.М., особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Шамардіна В.М., перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою останнього на постанову судді Дружківського міського суду Донецької області від 17 вересня 2018 року, якою :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого ТОВ «Гірничі машини», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 10200 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік,-

В С Т А Н О В И Л А:

Відповідно до постанови судді 02 липня 2018 року о 07 годині 10 хвилин знаходячись в м. Костянтинівка, Донецької області, вул. О.Тихого, біля будинку №448, ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2110 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота) від продуття алкотестер та медичного огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП

В апеляційній скарзі особа, притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просить постанову судді першої інстанції скасувати, справу закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Свої вимоги мотивує тим, що обставини справи, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду, не відповідають дійсності.

Зазначає, що письмові пояснення свідків записані третьою особою, у зв`язку з чим не можуть бути взяті до уваги, як доказ вини.

Наполягає, що багато років не вживає алкогольних напоїв, тому на вимогу пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки погодився та був здивований, коли прилад показав наявність в організмі більше ніж 2 проміле алкоголю. Після цього, апелянт стверджує, що запропонував робітникам поліції поїхати у медичний заклад для здійснення огляду, але вони відмовились, тому ОСОБА_1 самостійно поїхав у медичний заклад на огляд, результати якого були негативні. Зазначені висновки лікарі-нарколога додані до апеляційної скарги.

Зазначає, що судом порушено його право на захист, оскільки справу розглянуто за його відсутністю, а твердження суду про належне повідомлення правопорушника про дату, час та місце розгляду справи не відповідає дійсності.

У зв`язку з наведеним апелянт вважає необхідним постанову суду скасувати, а справу щодо нього закрити.

Крім того, ОСОБА_1 стверджує, що про існування оскаржуваного рішення дізнався лише 16 квітня 2019 року, коли на підприємство, де останній працює надійшов виконавчий лист і з його заробітної платні почали стягувати грошові кошти на виконання оскаржуваної постанови.

У зв`язку з наведеним, ОСОБА_1 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та захисник Шамардін В.М. підтримали доводи клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження та апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, вислухавши особу, притягнуту до адміністративної відповідальності, дослідивши клопотання про поновлення строку та доводи апеляційної скарги, прихожу до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Останнім днем оскарження рішення суду першої інстанції в даному випадку є 27 вересня 2018 року, включно.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначена дата розгляду справи як «02.08.2018 року о 09-00год.», про що розписався правопорушник, проте справу розглянуто 17 вересня 2019 року, при цьому в матеріалах справи відсутня будь-яка інформація щодо належного повідомлення особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, про дату, час та місце розгляду справи. Також не вбачається коли саме апелянту суд першої інстанції направив оскаржувану постанову. Більше того, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначена адреса проживання ОСОБА_1 - АДРЕСА_3 . Саме за цією адресою суд направив копію постанови. В судовому засіданні апеляційного суду встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Тобто даних щодо належного повідомлення Сошка про розгляд протоколу про адміністративне правопорушення матеріали справи не містять.

Відповідно до інформації, наданої ТОВ «Корум Дружківський машинобудівний завод» , постанова про звернення стягнення на заробітну платню ОСОБА_1 надійшла на підприємство 11 квітня 2019 року

На підставі наведеного, суд апеляційної інстанції вважає клопотання про поновлення строку обґрунтованим, а доводи, зазначені в ньому та в апеляційній скарзі саме в цій частині - правдивими, у зв`язку з чим строк апеляційного оскарження підлягає безумовному поновленню.

Що стосується доводів апеляційної скарги, то апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Так, суд першої інстанції допустив істотне порушення прав ОСОБА_1 , передбачених ст. 268 КУпАП, серед яких гарантується право на захист.

Перевіривши матеріали справи, апеляційна інстанція достеменно встановила, що справу розглянуто без участі особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, при цьому належним чином особа повідомлена не була про дату, місце та час розгляду справи.

Вищенаведене свідчить про необхідність визнати постанову суду першої інстанції незаконною, скасувати її та постановити нову.

Так, апеляційна інстанція вважає за необхідне зазначити, що факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин, як вони викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 264369 від 02.07.2018 року, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які зазначили, що в їх присутності громадянину ОСОБА_1 було запропоновано продути алкотестер «Драгер» або пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, у встановленому законом порядку, однак водій відмовився та особисто підтвердив факт вживання алкоголю (а.с.3,4).

Крім того, шляхом перегляду диску з відеофіксацією адміністративного правопорушення апеляційною інстанцією достеменно встановлено, що працівники поліції пропонували пройти ОСОБА_1 огляд на стан сп`яніння, як на місці зупинки так і в медичному закладі, однак останній відмовився, що добре видно та чутно на зазначеному відеозаписі.

Все зазначене вище відбувалось у присутності двох свідків, яких також видно на відео. Крім того, слід зазначити, що особисто ОСОБА_1 пояснив працівникам поліції, що напередодні вживав алкогольні напої, а саме пиво та визнає свою вину.

За таких підстав, доводи апеляції є необґрунтованими та не заслуговують на увагу.

Що стосується довідки лікаря-нарколога, яку додав апелянт до апеляційної скарги, то її суд не може визнати як доказ невинуватості, оскільки огляд проведено в супереч вимогам, встановленим чинним КУпАП.

Так, згідно ч. ч. 4,5 ст. 266 КУпАП, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Апеляційна інстанція критично ставиться до тверджень правопорушника щодо того, що письмові пояснення свідків не можна брати до уваги в якості доказів вини, оскільки вони заповнені третьою особою, оскільки вказані пояснення підписані свідками особисто та узгоджуються з вищенаведеними доказами у справі, тому зазначені доводи суд вважає спробою правопорушника уникнути відповідальності.

Згідно п.12 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними в пункті 3 розділу I цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Частина 3 статті 266 КУпАП встановлює, що у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Аналіз статей 130 та 266 КУпАП в їх взаємозв`язку свідчить про те, що відповідальність за відмову від проходження огляду настає у випадку відмови від любого запропонованого (в разі наявності підстав) огляду, а недійсним є безпосередньо огляд, проведений з порушенням його порядку проведення.

Відтак, дії працівників поліції жодним чином не суперечать вимогам вищевказаної Інструкції та нормі права.

У зв`язку з вищевикладеним, апеляційний суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , складений за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, є законним та обґрунтованим, а вина останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП повністю підтверджена доказами, наявними у матеріалах справи.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпА, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Оскільки адміністративне правопорушення вчинено 02 липня 2018 року, тобто на теперішній час сплили передбачені ст.38 КУпАП строки накладення адміністративного стягнення, суддя апеляційного суду приходить до висновку, що провадження по справі необхідно закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.294, 247 КУпАП, суддя апеляційного суду,-

П О С ТА Н О В И Л А:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку задовольнити, строк на апеляційне оскарження постанови судді Дружківського міського суду Донецької області від 17 вересня 2018 року - поновити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Дружківського міського суду Донецької області від 17 вересня 2018 року скасувати та прийняти нову постанову.

Визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу, на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: