Справа № 759/319/18 Суддя в І-й інстанції Бандура І.С.
Провадження № 33/824/65/2019 Суддя в 2-й інстанції Ігнатюк О.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Ігнатюка О.В., з участю: особи, провадження щодо якої закрите ОСОБА_2, іншого учасника ДТП ОСОБА_3, його представника - адвоката Підчасюка В.Ю., розглянувши справу за апеляційною скаргою іншого учасника ДТП ОСОБА_3 на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 19 лютого 2018 року, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 19 лютого 2018 року провадження у справі про притягнення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

до адміністративної відповідальності, передбаченого ст. 124 КУпАП закрите у зв'язку із відсутністю у його діях складу цього адміністративного правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2, 08 грудня 2017 року, о 07 годині 30 хвилин, в м. Києві, керуючи автомобілем «Шевроле», номерний знак НОМЕР_1, під'їжджаючи по вул. Зв'язківців та Брест - Литовського шосе, 14 км, в порушення вимог п. 2.3 «б», 13.1 ПДР України, не дотримався безпечного бокового інтервалу та здійснив зіткнення з автомобілем «Ленд Ровер», номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3, який рухався в попутному напрямку зліва, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Закриваючи провадження у справі суддя місцевого суду указав на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 не зазначено відомостей щодо потерпілого та свідків. Окрім цього, суддя місцевого суду прийшов до висновку що механізм утворення механічних пошкоджень є технічно неспроможними у зв'язку із чим прийшов до висновку про відсутність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

В апеляційній скарзі іншого учасника ДТП ОСОБА_3 указано на незаконність постанови судді та необхідність її скасування. В обґрунтування доводів апеляційної скарги послався на те, що постанова винесена із порушенням норм чинного законодавства, обставини справи з'ясовані неповно, висновки судді не відповідають фактичним обставинам справи. Указав на те, що саме дії водія «Шевроле» ОСОБА_2 перебували у причинному зв'язку із наслідками у виді зіткнення транспортних засобів. Вважав, що наданий ОСОБА_2 у суді першої інстанції висновок експертизи, який був підставою для закриття провадження у справі не міг бути прийнятим суддею, оскільки експерт, який його проводив не несе кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а самі висновки експертизи на думку апелянта є суперечливими та сумнівними. Просив постанову скасувати та прийняти нову постанову.

Вислухавши пояснення:

ОСОБА_3 та його представника - адвоката Підчасюка В.Ю., які подану апеляційну скаргу підтримали, підтвердили її доводи та просили її задовольнити;

особу, провадження у справі щодо якої закрите - ОСОБА_2, який доводи апеляційної скарги вважав необґрунтованими, просив залишити її без задоволення, а постанову судді без зміни;

вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Рішення про закриття провадження у справі суддя місцевого суду мотивував тим, що у діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Суддею визнано не доведеним те, що ОСОБА_2 порушені вимоги п.2.3 «б» та 13.1 ПДР України. В обґрунтування цих висновків суддя місцевого суду послався на пояснення, які дав у ході провадження у цій справі ОСОБА_2 та на висновок експертного дослідження обставин та механізму ДТП від 26.01.2018 року № 2018 - 2601.

Із цим рішенням суд погоджується виходячи із наступного.

У відповідності до зазначеного вище висновку експерта, в діях водія ОСОБА_2 з технічної точки зору не вбачається невідповідності вимогам пунктів 2.3 «б», 12.3 та 13.1 ПДР України, які би перебували у причинному зв'язку з виникненням ДТП; водій ОСОБА_2 не мав технічної можливості уникнути ДТП. Із схеми місця ДТП та наявних у матеріалах справи фотоматеріалів не можливо зробити однозначний висновок про порушення водієм ОСОБА_2 вимог пункту 13.1 ПДР України. Із пояснень, які у ході з'ясування поліцейськими обставин ДТП дав інший учасник ДТП - ОСОБА_3 не можливо зробити однозначний висновок про наявність у діях ОСОБА_2 порушень будь-яких вимог ПДР України. Окрім того, суд критично відноситься до даних пояснень, оскільки ОСОБА_3., як інший учасник ДТП, є особою, зацікавленою у результатах розгляду справи.

Із урахуванням наведеного суддя місцевого суду дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на законних підставах закрив провадження у справі із підстав, передбачених п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про наявність в діях ОСОБА_2 не ґрунтуються ні на вимогах нормативних документів, ні на матеріалах справи.

Так, не обґрунтованими є доводи того, що проїзна частина дороги, де відбулося зіткнення транспортних засобів має одну смугу руху. Відповідно до схеми ДТП, ширина проїзної частини у місці ДТП становить 5,6 м. Відповідно до п.1.10 ПДР України смугою руху є поздовжню смуга на проїзній частині завширшки щонайменше 2,75 м що позначена або не позначена дорожньою розміткою і призначена для руху нерейкових транспортних засобів. Ця обставина указує на те, що проїзна частина дороги, де відбулося зіткнення транспортних засобів мала дві смуги руху. При цьому, суд вважає не обґрунтованими посилання апелянта ОСОБА_3 на Державні будівельні норми (ДБН), які ширину смуги руху визначають не менше ніж 3 м оскільки нормативним документом, який встановлює єдиний порядок руху на всій території України є Правила дорожнього руху України, які мінімальну ширину смуги руху встановлюють саме в 2,75 м.

Відповідно до положень п.11.1 ПДР України кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками 5.16, 5.17.1, 5.17.2, а за їх відсутності - самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними. Наведене, із урахуванням відсутності знаків та дорожньої розмітки указує, що у зазначеній вище дорожній обстановці водії ОСОБА_3 та ОСОБА_2 рухалися по дорозі, яка має дві смуги руху, кожним із них була вибрана своя смуга руху, відповідно ОСОБА_3 ліва, а ОСОБА_2 - права смуга руху. Ця обставина у поєднанні із схемою ДТП та наявними фотоматеріалами спростовують пояснення ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_2 безпосередньо перед ДТП рухався по обочині. Окрім того, із схеми ДТП на якій зображене місце зіткнення, вбачається те, що зіткнення транспортних засобів сталося на смузі руху, по якій рухався ОСОБА_2,що є доказом відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Оцінюючи висновки проведених у справі експертиз, зокрема висновку № 2018-2601 від 26.01.2018 року складеного експертом ОСОБА_5 та висновку № 26 від 19.04.2018 року складеного експертом ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза - Стандарт» ОСОБА_6 суд приймає висновок експерта ОСОБА_5 Так, у ході даного експертного дослідження експертом були проведені трасологічні дослідження, які вплинули на повноту та об'єктивність висновків. Такі дослідження експертом ОСОБА_6 не проводились. При проведенні дослідження експертом ОСОБА_6 в основу висновку було покладено те, що автомобіль Шевроле під керуванням ОСОБА_2 прискорювався, намагаючись проїхати між автомобілем Ленд Ровер та відбійником. Між тим, матеріали справи не містять будь-яких доказів, які би дійсно стверджували те, що автомобіль Шевроле під керуванням ОСОБА_2 безпосередньо перед ДТП рухався із прискоренням. У зв'язку із наведеним суд відхиляє висновок експерта ОСОБА_6 № 26 від 19.04.2018 року.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 та необхідність відмови у її задоволенні.

Постанова судді Святошинського районного суду м. Києва від 19.02.2018 року щодо ОСОБА_2 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає у зв'язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, Апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 15 лютого 2018 року щодо ОСОБА_2 залишити без зміни.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Ігнатюк О.В.