ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/807/184/19
Категорія - ст. 172-6 ч.2 КУпАП Доповідач в 2-й інстанції - Білоконев В.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Білоконев В.М., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, захисника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 лютого 2019 року стосовно ОСОБА_2,

в с т а н о в и в:

постановою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 лютого 2019 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Вільнянськ, Запорізької області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1, визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривен в дохід держави.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в розмірі 384 грн. 20 коп.

Як вказано в постанові, ОСОБА_2, будучи заступником начальника відділу прикладного програмного забезпечення та програмно технічних комплексів управління інформаційних технологій та захисту інформації, відповідно до ст. 1, п. п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3, ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до ст. 172-6 КУпАП, являючись суб'єктом відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-6 КУпАП, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», на порушення вимог ч. 2 ст. 52 вказаного Закону, 06.01.2018 року, відповідно до договору купівлі-продажу № 2342/2018/778775 придбав транспортний засіб «Geely GC6» у кузові сірого кольору, 2014 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, вартість якого становить 143 499,00 грн., яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб станом на 01.01.2018, проте, у встановлений законом десятиденний строк, не повідомив НАЗК про суттєві зміни в майновому стані, що виникли у зв'язку із придбанням вказаного транспортного засобу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує, що постанова є незаконною та необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню в апеляційному порядку з прийняттям нової постанови. Зауважує, що суддя за очевидної невідповідності вимогам законодавства України як протоколу № 319 про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, від 28.11.2018, так і інших матеріалів справи, не тільки не повернула їх управлінню захисту економіки в Запорізькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України (далі - УЗЕ в Запорізькій області) для належного оформлення, але й визнала їх належними та допустимими доказами, якими обґрунтувала оскаржувану постанов). Вказує, що при складанні протоколу та інших матеріалів справи допущено порушення законодавства.

З протоколу та інших матеріалів справи неможливо чітко встановити, коли саме було виявлено факт вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, хоча це є надзвичайно важливим, оскільки у відповідності до пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Зазначена в протоколі дата 22.11.2018 не узгоджується з принципом правової визначеності, так як несвоєчасне проведення ефективної перевірки не може бути підставою для штучного подовження строків, закріплених статтею 38 КУпАП, так само як їх обчислення не може залежати від швидкості надання посадовою особою оцінки доказам, інакше таке обчислення буде свавільним. Проте з наявного в матеріалах справи письмового пояснення апелянта випливає, що ще 06.11.2018 УЗЕ в Запорізькій області було відомо про несвоєчасне повідомлення апелянтом про суттєві зміни у його майновому стані, а з супровідного листа від 19.10.2018 № 12123/39/04-2018 виходить, що посадові особи Департаменту захисту економіки Національної поліції України дізнались про цей факт ще раніше, але невідомо коли саме.

У протоколі всупереч ч. 2 ст. 33, ч. 1 ст. 256 та ст. 280 КУпАП взагалі не вказано суб'єктивну сторону адміністративного правопорушення, яка в даному випадку повинна характеризуватись наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, що має вирішальне значення, оскільки вчинення діяння, передбаченого частиною 2 статті 172-6 КУпАП, через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення (пункт 1 частини 1 статті 247 КУпАП).

У протоколі та інших матеріалах справи відсутні відомості про проведення Національним агентством з питань запобігання корупції (далі - НАЗК) перевірки декларації апелянта щодо суттєвих змін у його майновому стані, а також повідомлення НАЗК про результати такої перевірки органів Національної поліції України.

У справі відсутні документи, які свідчать про підстави, процесуальний

порядок збирання та отримання доказів УЗЕ в Запорізькій області.

Як свідчать матеріали справи, перевірка декларації апелянта проводилась виключно працівниками УЗЕ в Запорізькій області, які робили запити, відібрали пояснення, витребували письмові докази, хоча УЗЕ в Запорізькій області не відноситься до суб'єктів, які наділені правом проведення таких перевірок, та у пунктах 1 та 4 Загальних положень Положення про Департамент захисту економіки Національної поліції України, затвердженого наказом Національної поліції України від 07.11.2015 № 81, однозначно вказано, що покладення на Департамент обов'язків, що не належать або виходять за межі його компетенції, не допускається.

Наявні у матеріалах справи невідомо ким, коли та яким чином зроблені копії веб-сторінок Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - Реєстр) не засвідчені у порядку, встановленому законодавством, як того вимагають приписи частини 6 статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг».

Апелянту не було вручено примірник протоколу, про що об'єктивно свідчить відсутність у протоколі відповідної розписки (у відповідних графах протоколу стоять прочерки), що є порушенням положень частини 2 статті 254 КУпАП та пункту 8 розділу II Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 № 1376 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01.12.2015 за № 1496/27941 (далі - Інструкція).

У протоколі не зазначено повністю, без скорочень: посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол, що не дає можливості її ідентифікувати та визначити, чи була ця особа взагалі уповноважена складати протокол, чим порушено частину 1 статті 256 КУпАП та абзац 3 пункту 9 розділу II Інструкції.

У протоколі закреслено місце його складання - «м. Енергодар» та поряд внесено запис - «м. Запоріжжя», що явно було зроблено після підписання протоколу апелянтом, про що може свідчити відсутність підпису цієї особи поряд із виправленням (не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено - пункт 7 розділу II Інструкції).

У протоколі відсутня відмітка про повідомлення, що справу буде розглянуто у строки, визначені статтею 277 КУпАП, як того вимагають норми пункту 11 розділу II Інструкції.

У протоколі не відображено дані про пом'якшуючі чи обтяжуючі обставини (наявність на утриманні неповнолітніх та/чи непрацездатних осіб, раніше притягнення до адміністративної та/або кримінальної відповідальності тощо), що є порушенням частини 2 статті 33, частини 1 статті 256 та статті 280 КУпАП.

Додані до протоколу копії документів не засвідчені у відповідності до пункту 5.27 Національного стандарту «Вимоги до оформлювання документів» ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Держспоживстандарт) України від 07.04.2003 № 55.

Вказане призвело до визнання суддею встановленими обставин, які не підтверджені належними та допустимими доказами, і, як наслідок, спричинило неправильне вирішення справи з винесенням незаконної та необґрунтованої постанови.

Просить скасувати постанову судді, прийняти нову постанову, якою повернути управлінню захисту економіки в Запорізькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України для належного оформлення протокол № 319 про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, від 28.11.2018, складений щодо ОСОБА_2 за частиною 2 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, разом з іншими матеріалами справи.

Заслухавши в судовому засіданні ОСОБА_2, захисника ОСОБА_3, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен вжити всіх передбачених законом заходів для повного, всебічного і об'єктивного дослідження доказів по справі та з'ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Всупереч тверджень апелянта, цих вимог закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 суддя місцевого суду дотримав.

Висновки судді районного суду щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, за обставин, викладених у постанові, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами і є обґрунтованими.

Зокрема, вина ОСОБА_2 підтверджується дослідженими судом доказами: протоколом № 319 про адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією від 28.11.2018 року; поясненнями ОСОБА_2; письмовими доказами: копією паспорта громадянина України ОСОБА_2; копією особової картки державного службовця форми П-2ДС ОСОБА_2; копією наказу ГУ ДКСУ у Запорізькій області №4-к від 09.12.2011; копією посадової інструкції ОСОБА_2, копією повідомлення про ознайомлення ОСОБА_2 із вимогами, заборонами та обмеженнями, передбаченими Законом України «Про запобігання корупції»; копією договору купівлі-продажу від 06.01.2018 року; копією відомостей з публічної частини Єдиного державного реєстру осіб, уповноважених на виконання функцій держави та місцевого самоврядування; копією повідомлення про суттєві зміни ОСОБА_2

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що частиною 2 статті 172-6 КУпАП встановлена відповідальність за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону України "Про запобігання корупції", у разі суттєвої зміни у майновому стані суб'єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб'єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов'язаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Згідно з пунктом 6 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції №3 від 10.06.2016 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за №959/29089, суб'єкти декларування письмово повідомляють Національне агентство про суттєві зміни у своєму майновому стані, відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону, шляхом подання відповідного електронного повідомлення до Реєстру через власний персональний електронний кабінет у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна. Зазначене електронне повідомлення подається шляхом заповнення відповідної електронної форми.

Відповідно до частини 2 Форми повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб'єкта декларування, затвердженої Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції №3 від 10.06.2016 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за №961/29091, суб'єкт декларування повинен повідомити про отриманий дохід, якщо його сума перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня звітного року. Для кожного випадку отримання доходу або придбання майна подається окреме повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб'єкта декларування.

Статтею 7 Закону України "Про державний бюджет на 2018 рік", установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2018 року в сумі 1762 грн.

Отже, відповідальність за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП у 2018 року настає за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення у разі суттєвої зміни у майновому стані суб'єкта декларування, якщо ним отримано дохід або придбано майно на суму, яка перевищує 88 100 грн.

Згідно інформації з Регіонального сервісного центру МВС в Запорізькій області 06.01.2018 року, ОСОБА_2, придбав транспортний засіб „Geely GC6" у кузові сірого кольору, 2014 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1. На підставі договору купівлі-продажу № 2342/2018/778775, вартість вказаного транспортного засобу становить 143 499,00 грн. Крім того, згідно з відомостями, які містяться на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції «nazk.gov.ua», ОСОБА_2 після придбання та набуття права власності на транспортний засіб „Geely GC6" у кузові сірого кольору, 2014 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, не повідомив у десятиденний термін, шляхом заповнення відповідного повідомлення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, Національне агентство про суттєві зміни у майновому стані, а зробив це лише 23.01.2018, у порушення 10-денного строку, що є порушенням вимог ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», відповідальність за яке встановлена ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Твердження апелянта в суді першої інстанції про відсутність в його діях суб'єктивної сторони складу правопорушення через відсутність умислу на приховування придбаного транспортного засобу, є безпідставними.

Статтею 1 Закону України "Про запобігання корупції" передбачено, що правопорушення, пов'язане з корупцією - це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони й обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 цього Закону.

Суб'єктивна сторона корупційного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

Відповідно до ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, як це визначено ч. 2 ст. 172 - 6 КУпАП, незалежно від ознак суб'єктивної сторони, є адміністративним правопорушенням з формальним складом, при цьому обов'язковою складовою складу даного правопорушення є існування об'єктивної сторони, тобто протиправного діяння.

З матеріалів справи убачається, що із встановленими Законом України "Про запобігання корупції" вимогами та обмеженнями ОСОБА_2 був ознайомлений, що підтверджується інформацією отриманою з копії повідомлення про ознайомлення ОСОБА_2 із вимогами, заборонами та обмеженнями, передбаченими Законом України «Про запобігання корупції».

За таких обставин, слід дійти висновку, що ОСОБА_2 усвідомлював про обов'язок повідомляти у десятиденний термін про суттєві зміни у майновому стані, проте не повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції про придбання транспортного засобу „Geely GC6" вартістю 143 499,00 грн.

Обставин, які об'єктивно могли завадити ОСОБА_2 своєчасно повідомити Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у майновому стані, апелянтом не зазначено та судом не встановлено, а складнощі на роботі та в сім'ї щодо своєчасного подання декларації, не виходять за межі звичайних проблем та жодним чином не звільняють таку особу від обов'язку виконання вимог ч. 2 ст. 52 Закону України "Про запобігання корупції".

Таким чином, доводи ОСОБА_2 в суді першої інстанції про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення у зв'язку із відсутністю у нього умислу та мотивів на його вчинення, судом першої інстанції визнано необґрунтованими, з чим погоджується і апеляційний суд.

Що стосується доводів апелянта, щодо УЗЕ в Запорізькій області Департаменту захисту економіки Нацональної поліції України не відноситься до суб'єктів, які наділені правом проведення таких перевірок, то вони також є необґрунтованими, оскільки згідно вимог ст. ст. 254-255 КУпАП органи внутрішніх справ (Національної поліції) мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

За змістом ст. 1 Закону України "Про запобігання корупції", Національна поліція є спеціально уповноваженим суб'єктом у сфері протидії корупції.

Порядок та строки проведення перевірки, що передують складанню протоколу, діючим законодавством не визначений.

Але, відповідно до вимог ст. 1 Закону України "Про запобігання корупції, п.3 ч.1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію", ст. 255 КУпАП, ч.6 Положення про Національну поліцію України, затвердженого Постановою КМУ № 877 від 28.10.2015 року, Національна поліція є спеціально уповноваженим суб'єктом у сфері протидії корупції, уповноважена на складання протоколів про вчинення адміністративних правопорушень, пов'язаних із корупцією, за ст.ст. 172-4 - 172-9 КУпАП та для виконання покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення адміністративних правопорушень і має право одержувати в установленому законом порядку інформацію, документи і матеріали, необхідні для виконання покладених на неї завдань, користуватися відповідними інформаційними базами даних державних органів, державною системою урядового зв'язку та іншими технічними засобами.

Враховуючи зазначене, посилання апелянта на те, що правоохоронні органи, при проведенні перевірки та складанні протоколу вийшли за межі своїх повноважень, є безпідставним і не знайшло свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Не заслуговують доводи апелянта про неможливість чітко встановити, коли саме було виявлено факт вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією і у зв'язку з цим на закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, оскільки ще 06.11.2018 року УЗЕ в Запорізькій області було відомо про несвоєчасне повідомлення апелянтом про суттєві зміни у його майновому стані, а з супровідного листа від 19.10.2018 року № 12123/39/04-2018 виходить, що посадові особи ДЗЕ НПУ дізнались про цей факт ще раніше, але невідомо коли саме, з огляду на наступне.

Суд першої інстанції, враховуючи характер адміністративного правопорушення, його склад, обґрунтовано прийшов до висновку, що моментом виявлення правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбаченого частиною 2 ст. 172-6 КУпАП слід вважати день, коли орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення дізнався про факт придбання автомобіля. Приймаючи до уваги те, що спеціально уповноваженим державним органом, що здійснює облік транспортних засобів, є сервісний центр МВС України, то саме момент - 14.11.2018 року (а.с. 70), отримання підтверджуючих документів від Регіонального сервісного центру МВС в Запорізькій області, буде часом, з якого необхідно відраховувати тримісячний строк на притягнення до відповідальності ОСОБА_2, тобто після 14.11.2018.

За таких обставин апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що фактичним моментом виявлення вчиненого ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП, слід вважати 14.11.2018 року.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції повинен був протокол про адміністративне правопорушення повернутиуправлінню захисту економіки в Запорізькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України для належного його оформлення, є безпідставними, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол про адміністративне правопорушення був досліджений судом першої інстанції, який правильно дійшов до висновку, що за формою він відповідає вимогам статті 256 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується з висновками районного суду про відсутність підстав для повернення протоколу про адміністративне правопорушення особі, яка його склала і вважає доводи апелянта зокрема про те, що:

- у протоколі всупереч частини 2 статті 33, частини 1 статті 256 та статті 280 КУпАП взагалі не вказано суб'єктивну сторону адміністративного правопорушення, яка в даному випадку повинна характеризуватись наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, що має вирішальне значення, оскільки вчинення діяння, передбаченого частиною 2 статті 172-6 КУпАП, через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення (пункт 1 частини 1 статті 247 КУпАП);

- у протоколі та інших матеріалах справи відсутні відомості про проведення Національним агентством з питань запобігання корупції (далі -НАЗК) перевірки декларації апелянта щодо суттєвих змін у його майновому стані, а також повідомлення НАЗК про результати такої перевірки органів Національної поліції України;

- у справі відсутні документи, які свідчать про підстави, процесуальний

порядок збирання та отримання доказів УЗЕ в Запорізькій області;

- наявні у матеріалах справи невідомо ким, коли та яким чином зроблені копії веб-сторінок Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - Реєстр) не засвідчені у порядку, встановленому законодавством, як того вимагають приписи частини 6 статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»;

- апелянту не було вручено примірник протоколу, про що об'єктивно свідчить відсутність у протоколі відповідної розписки (у відповідних графах протоколу стоять прочерки), що є порушенням положень частини 2 статті 254 КУпАП та пункту 8 розділу II Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 № 1376 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01.12.2015 за № 1496/27941 (далі - Інструкція);

- у протоколі не зазначено повністю, без скорочень: посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол, що не дає можливості її ідентифікувати та визначити, чи була ця особа взагалі уповноважена складати протокол, чим порушено частину 1 статті 256 КУпАП та абзац 3 пункт 9 розділу II Інструкції;

- у протоколі закреслено місце його складання - «м. Енергодар» та поряд внесено запис - «м. Запоріжжя», що явно було зроблено після підписання протоколу апелянтом, про що може свідчити відсутність підпису цієї особи поряд із виправленням (не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено - пункт 7 розділу II Інструкції);

- у протоколі відсутня відмітка про повідомлення, що справу буде розглянуто у строки, визначені статтею 277 КУпАП, як того вимагають норми пункту 11 розділу II Інструкції;

- у протоколі не відображено дані про пом'якшуючі чи обтяжуючі обставини (наявність на утриманні неповнолітніх та/чи непрацездатних осіб, раніше притягнення до адміністративної та/або кримінальної відповідальності тощо), що є порушенням частини 2 статті 33, частини 1 статті 256 та статті 280 КУпАП;

- додані до протоколу копії документів не засвідчені у відповідності до пункту 5.27 Національного стандарту «Вимоги до оформлювання документів» ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Держспоживстандарт) України від 07.04.2003 № 55,

є безпідставними або такими, які не свідчать про істотне порушення вимог закону, які перешкоджали чи могли перешкоджати суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Оскільки постанова судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 лютого 2019 року щодо ОСОБА_2 відповідає вимогам закону, суд не вбачає підстав для її зміни чи скасування, у зв'язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 лютого 2019 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.М. Білоконев

Дата документу Справа № 335/14299/18