Справа № 755/904/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" лютого 2019 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Левко Віра Богданівна, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Управління патрульної поліції у м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого фізичною особою-підприємцем, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

встановив:

як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 27 грудня 2018 року серії БД №230119, 27 грудня 2019 року о 10 год 20 хв ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки «Hyundai Tucson», н/з НОМЕР_3 по вул. Будівельників на перехресті з вул. Червоноткацькою в м. Києві при повороті ліворуч не надав переваги в русі автомобілю НОМЕР_1, який рухався у зустрічному напрямку, прямо та скоїв з ним зіткнення, що призвело до пошкодження автомобілів. Своїми діями ОСОБА_1 порушив пункт 16.6 правил дорожнього руху України.

Згідно ст. 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вини у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди не визнав та зазначив, що 227 грудня 2018 року приблизно о 10 год 20 хв рухався на автомобілі марки «Hyundai Tucson», н/з НОМЕР_3 по вул. Будівельників в м. Києві та на перехресті з вул. Червоноткацькою на дозволяючий сигнал світлофора (зелений) виїхав на перехрестя із завчасно включеним показником повороту ліворуч, для здійснення повороту ліворуч. В крайній лівій смузі в зустрічному напрямку стояли два автомобіля з включеним поворотом ліворуч. Надавши перевагу в русі автомобілям, які рухались в зустрічному напрямку та в момент коли автомобілям, які мали рухатись по зустрічній смузі увімкнувся забороняючий сигнал світлофору, він почав виконувати маневр повороту ліворуч. Після цього відбулось зіткнення з автомобілем НОМЕР_1, який виїхав на перехрестя на забороню вальний сигнал світлофору. Вважає винуватцем дорожньо-транспортної пригоди водія автомобіля НОМЕР_2 ОСОБА_2, який мав можливість не допусти дорожньо-транспортну пригоду, якщо б не порушував правила дорожнього руху України та не їхав на забороню вальний сигнал світлофора. На підтвердження власних обґрунтувань надав відеозапис з камер спостереження розміщених безпосередньо на перехресті вище вказаних вулиць, а також висновок експерта в галузі авто техніки та трасології №2019-1802 від 21 лютого 2019 року. Посилаючись на вище вказані докази просив закрити справу про адміністративне правопорушення відносно нього у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Суддя, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши наявні у справі докази, докази надані ОСОБА_1, дійшов такого висновку.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 16.6 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов'язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч.

З протоколу про адміністративне правопорушення від 27 грудня 2018 року серії БД №230119, вбачається, що 27 грудня 2019 року о 10 год 20 хв ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки «Hyundai Tucson», н/з НОМЕР_3 по вул. Будівельників на перехресті з вул. Червоноткацькою в м. Києві при повороті ліворуч не надав переваги в русі автомобілю НОМЕР_1, який рухався у зустрічному напрямку, прямо та скоїв з ним зіткнення, що призвело до пошкодження автомобілів. Своїми діями ОСОБА_1 порушив пункт 16.6 правил дорожнього руху України.

Як вбачається з висновку експерта №2019-1802 від 21 лютого 2019 року за результатами проведення дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди, проведеного судовим експертом Автономовим М.В. встановлено: 1) з технічної точки зору в даній дорожній обстановці водій автомобіля «Hyundai Tucson», н/з НОМЕР_3 ОСОБА_1 повинен був діяти у відповідності з вимогами п. 16.8 ПДР України, а з моменту виникнення небезпеки для його руху у відповідності з вимогами п. 12.3 ПДР України. 2) З технічної точки зору в даній дорожні обстановці водій автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_2 повинен був діяти у відповідності з вимогами п. 8.7.3, ґ) 8.10, 8.11 ПДР України. 3) В даній дорожній обстановці водій ОСОБА_1 не мав технічної можливості уникнути даної дорожньо-транспортної пригоди з моменту перетину автомобілем НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 горизонтальної дорожньої розмітки 1.12 розділу 34 ПДР України «стоп-лінії», відносно напрямку руху останнього шляхом приведення органів керування керованого ним автомобіля «Hyundai Tucson», н/з НОМЕР_3 в дію. 4) В даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля «Hyundai Tucson», н/з НОМЕР_3 ОСОБА_1 не вбачається невідповідності технічного характеру вимогам п. 16.8 та 12.3 ПДР України в тому числі й вимогам п. 16.6 цих же Правил, які перебували у причинному зв'язку з даною дорожньо-транспортною пригодою. 5) В даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля НОМЕР_2 ОСОБА_2 вбачаються невідповідності технічного характеру вимогам п. 8.7.3, ґ) 8.10 та 8.11 ПДР України, які перебували у причинному зв'язку з даною дорожньо-транспортною пригодою.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь,

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У відповідності до п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вище викладене суддя вважає, що винуватість ОСОБА_1 спростовується наданими ним доказами, у зв'язку із чим провадження у даній справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності складу та події адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст. 124, 245, 251, 252, 247, 280, 283-285 КУпАП, суддя

постановив:

провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбаченест. 124 КУпАП, щодо ОСОБА_1 закрити у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: В.Б. Левко