КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/2202/2019 Суддя у І-й інст.: Марченко М.В.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач: Юденко Т.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Юденко Т.М., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 25 квітня 2019 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою суду ОСОБА_1 визнаний винним у вчинені правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Поряд з цим стягнуто судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.

Постановою суду встановлено, що ОСОБА_1 10.02.2019 о 19 год. 40 хв. керував автомобілем марки «CHERY Amulet» д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві по вул. Празькій, 6 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, підвищена жвавість. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків. Тобто, діями водія порушено п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, а провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити.

Зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення не вказано причину його зупинки поліцейськими, і це свідчить про незаконне обмеження його права на свободу пересування.

Вважає, що відомості, викладені у протоколі, не можуть бути визнані належними та допустимими доказами його вини за ч. 1 ст. 130 КупАП, оскільки не відповідають положенням ст. 256 КУпАП та вимогам Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», з огляду на що протокол про адміністративне правопорушення щодо нього є недопустимим в розумінні ст. 251 КУпАП.

Зазначає про відсутність в матеріалах справи направлення на огляд до закладу охорони здоров`я, що є порушенням вимог Інструкції.

Вважає, що розгляд справи фактично проводив помічник судді ОСОБА_2 або секретар, тобто не уповноважена особа, що суперечить Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та захисника ОСОБА_5, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши доводи на обґрунтування апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за наведених в постанові обставин, підтверджується сукупністю зібраних та належним чином перевірених в судовому засіданні доказів, і є правильним.

Зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 305981 від 10 лютого 2019 року, підписаним ОСОБА_1 без будь-яких зауважень; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в присутності яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння; копією постанови серії НК № 791939 від 10.02.2019 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за порушення ним п. 2.1а ПДР, що підтверджує обґрунтованість підстави для запинки транспортного засобу під його керуванням; відеозаписом з нагрудної боді-камери (а.с. 4), на якому чітко видно та чутно відмову ОСОБА_1 від пропозиції поліцейського пройти медичний огляд в закладі охорони здоров`я з метою визначення наявності у нього стану наркотичного сп`яніння.

Згідно п. 12 Розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Це не означає, що він виписує їй письмове направлення, як про те йдеться в апеляційній скарзі, оскільки п. 9 Розділу ІІ Інструкції передбачено, що з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

При цьому, дані поліцейського, як то звання, посада, ПІБ, найменування підрозділу НПУ, а також серія та номер службового посвідчення зазначаються у направленні, яке передається лікарю.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, однак ОСОБА_1 від проходження такого огляду відмовився, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 мав змогу і самостійно звернутись до закладу охорони здоров`я та пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, документальне підтвердження якого надати суду під час розгляду адміністративного матеріалу, однак цього не зробив.

Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП, за якою складено протокол відносно ОСОБА_1 , передбачено адміністративну відповідальність не лише особи, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, а також особи, яка керує транспортним засобом та відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП є правильним і таким, що відповідає матеріалам справи.

Будь-яких порушень норм КУпАП, у тому числі при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, які б стали підставою для скасування рішення суду першої інстанції, не встановлено, а тому постанова Дніпровського районного суду м. Києва від 25 квітня 2019 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як законна та обґрунтована, має бути залишена без зміни, а апеляційна скарга ОСОБА_1 щодо її скасування - без задоволення.

Таким чином, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя Київського апеляційного суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 25 квітня 2019 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.М. Юденко