Справа № 302/1435/18
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
31.05.2019 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисників адвокатів Пеняк І.В. та Костякова Д. В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав адвокат Костяков Д. В. в інтересах ОСОБА_1 ,
постановою судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 12 грудня 2018 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 Закарпатської області, громадянин України, не одружений, сезонний робітник,
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у розмірі 352,40 грн..
Згідно постанови, 24 листопада 2018 року о 23-ій годині 35 хвилин по вул. Гагаріна в смт. Міжгір`я Виноградівського району, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Renault Clio», д. н. з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги, передбачені п. 2. 9 «а» Правил дорожнього руху України (далі ПДР) і скоїв передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне правопорушення.
В апеляційній скарзі адвокат Костяков Д. В. вказує на те, що постанова судді є незаконною. Посилається на те, що висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, є помилковим, оскільки матеріалами справи не підтверджено факту перебування ОСОБА_1 за кермом автомобіля у стані алкогольного сп`яніння, а висновок лікаря є неналежним та недопустимим доказом, оскільки лікарем було порушено порядок проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, так як не було здійснено відбору біологічного середовища ОСОБА_1 , і при цьому, вказаний висновок підписаний не ОСОБА_1 , про що свідчить невідповідність підпису ОСОБА_1 та підпису, наявного у висновку. Також зазначає, що складений щодо ОСОБА_1 протокол не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки не містить відомостей про: місце його складання; особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; прізвища та адресу проживання свідка; роз`яснення ОСОБА_1 прав та обов`язків. Разом із тим, зазначає, що матеріалами справи не підтверджено факту керування автомобілем саме ОСОБА_1 .. Крім того, посилається на те, що матеріалами справи не підтверджується надходження з Міжгірського ВП Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області до Міжгірського районного суду адміністративних матеріалів щодо ОСОБА_1 на 11 арк., що містяться у справі, а тому, розгляд та врахування судом при провадженні у справі про адміністративне правопорушення матеріалів, які не надходили з органу Національної поліції, є протиправним і не грунтується на верховенстві права та приписах ст. ст. 55, 59, 62, 63 Конституції України, ст. ст. 245, 268, 271, 280 КУпАП. Просить постанову скасувати, а провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисників адвокатів Костякова Д. В. та Пеняк І. В., які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка.
Так, протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 048038 підтверджено, що 24 листопада 2018 року о 23-ій годині 35 хвилин по вул. Гагаріна в смт. Міжгір`я Виноградівського району, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Renault Clio», д. н. з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги, передбачені п. 2. 9 «а» ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. З указаного протоколу також убачається, що ОСОБА_1 своїми підписами в протоколі підтвердив, що права та обов`язки йому роз`яснені; зі змістом протоколу ознайомлений; його копію отримав; що до протоколу внесені правильні дані щодо його особи; щодо суті правопорушення ОСОБА_1 пояснив, що станом на 24.11.2018 є випившим (а. с. 2).
З висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 24.11.2018, складеного лікарем Міжгірської РЛ ОСОБА_2 убачається, що направлений поліцейським сектору реагування патрульної поліції № 4 Міжгірського ВП Пряха Б. В. 24.11.2018 о 23 год. 50 хв. на огляд ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння. З указаного висновку також убачається, що своїм підписом ОСОБА_1 підтвердив, що ознайомлений із результатами огляду (а. с. 3).
З копії постанови серії ДПО 18 № 531908 вбачається, що 24.11.2018 ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 та ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме, за керування 24.11.2018 о 23 год. 35 хв. по вул. Гагаріна в смт. Міжгір`я автомобілем марки «Renault Clio», д. н. з. НОМЕР_1 , в якому в темну пору доби не підсвічувався задній номерний знак, а також без посвідчення водія (а. с. 4).
Вищенаведені докази, які є належними й допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні в ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.9 «а» ПДР, та його винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що поліцейський СРПП № 4 Міжгірського ВП Пряха Б. В. був упереджений при зупинці керованого ОСОБА_1 транспортного засобу, направленні ОСОБА_1 на проходження медичного огляду на стан сп`яніння та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу за ознаками передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, а також про те, що у вказаного поліцейського були підстави для фальсифікації протоколу чи обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги й на такі не посилались ОСОБА_1 та його захисники адвокати Костяков Д. В. та Пеняк І. В. під час розгляду справи апеляційним судом. Тому, надані ОСОБА_1 у ході апеляційного розгляду пояснення про те, що поліцейський Пряха Б. В. сфальсифікував протокол, апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження.
Крім того, під час апеляційного розгляду не встановлено даних і про те, що в лікаря Міжгірської РЛ ОСОБА_2 , яка проводила огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та склала висновок про його перебування у стані алкогольного сп`яніння, були підстави для фальсифікації Висновку та Акту медичного огляду щодо ОСОБА_1 , а також для обмови його в перебуванні в стані алкогольного сп`яніння, у підтвердження таких даних також відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх не додано до апеляційної скарги й на такі не посилались ОСОБА_1 та його захисники адвокати Костяков Д. В. та Пеняк І. В. під час розгляду справи апеляційним судом. При цьому, враховується і те, що надані стороною захисту копії документів, отримані на адвокатські запити з Міжгірської РЛ, підтверджують наявність у лікаря ОСОБА_2 повноважень на проведення медичного огляду осіб на стан алкогольного сп`яніння (а. с. 131-148).
У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які дані, які би свідчили про зацікавленість поліцейського ОСОБА_3 Б ОСОБА_4 та лікаря ОСОБА_2 у результатах розгляду справи, - у підтвердження таких даних також відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано й до апеляційної скарги.
Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій, які призвели до примусового погодження на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, підписання ним протоколу та висновку медичного огляду, а також надання інспектору пояснень, на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі.
Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що вищевказані інспектор та лікар діяли в межах наданих їм повноважень.
З урахуванням наведеного вище, доводи апеляційної скарги про те, що висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, є помилковим, оскільки матеріалами справи не підтверджено факту перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, що в свою чергу дає обґрунтовані підстави вважати, що вказані доводи спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.
Доводи апеляційної скарги про те, що висновок лікаря є неналежним та недопустимим доказом, оскільки лікарем було порушено порядок проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, так як не було здійснено відбору біологічного середовища ОСОБА_1 , - апеляційний суд відхиляє як такі, що не свідчать про недопустимість та неналежність указаного висновку. Відхиляючи вказані доводи, апеляційний суд враховує і те, що ОСОБА_1 був ознайомлений із результатами огляду, підтвердивши це своїм підписом, і будь-яких зауважень щодо даного висновку не надавав, а в протоколі зазначив, що був випившим; що копією Акту медичного огляду ОСОБА_1 підтверджено, що стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 виявлено за зовнішніми ознаками (а. с. 80-81), що не заборонено Іструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. При цьому, вруховується і те, що в ході апеляційного розгляду ОСОБА_1 зазначив, що на пропозицію лікаря пройти медичний огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» відмовився, що перед освідченням вживав алкогольні напої, однак за кермом автомобіля не перебував.
Разом із тим, в ході апеляційного розгляду не встановлено й стороною захисту не підтверджено будь-якими доказами те, що наявний у Висновку лікаря підпис обстежуваної особи не належить ОСОБА_1 , у зв`язку з чим, як такі що не знайшли свого підтвердження, відхиляються і доводи апеляційної скарги про те, що вказаний Висновок підписаний не ОСОБА_1 .. При оцінці цих доводів та прийнятті судового рішення апеляційний суд зазначає, що твердження адвоката про те, що підпис ОСОБА_1 у Висновку підроблений, є припущенням, що адвокату надавались достатній час для звернення до відповідних посадових осіб органа досудового розслідування із заявами про вчинення злочину, про фальсифікацію офіційного документу, однак такий підтвердив, що будь-яких заяв із приводу підроблення офіційного документа не подавав. Стороною захисту також не подавались до правоохоронних органів заяви про фальсифікацію протоколу про адміністративне правопорушення, а також не оскаржувались висновки за результатами проходження ОСОБА_1 медичного огляду, у тому числі щодо достовірності результатів огляду. При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення враховується і те, що ОСОБА_1 при проходженні медичного огляду не вказував лікарю ОСОБА_2 про те, що не перебував за кермом автомобіля, хоча мав таку можливість, у тому числі, зазначивши про це у відповідних документах, які ним підписувались і, зокрема, вказати на цю обставину у протоколі про адміністративне правопорушення, в якому ним власноручно зазначено про вживання спиртного.
Доводи апеляційної скарги про те, що складений щодо ОСОБА_1 протокол не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки не містить відомостей про: місце його складання; особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; прізвища та адресу проживання свідка; роз`яснення ОСОБА_1 прав та обов`язків, - апеляційний суд відхиляє як такі, що спростовуються змістом протоколу, з якого вбачається, що в такому містяться всі необхідні й передбачені ст. 256 КУпАП дані, у тому числі й відомості про місце його складання (смт. Міжгір`я, вул. Возз`єднання), особу правопорушника, а своїм підписом ОСОБА_1 підтвердив факт роз`яснення йому прав та обов`язків. При цьому, апеляційний суд враховує те, що ст. 256 КУпАП передбачено, що відомості про свідків чи потерпілих підлягають внесенню до протоколу, лише у разі наявності таких. Тому, апеляційний суд вважає, що складений щодо ОСОБА_1 протокол в повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.
Як такі, що спростовуються матеріалами справи, зокрема й наявними в протоколі поясненнями ОСОБА_1 та копією постанови серії ДПО18 № 531908 від 24.11.2018, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що матеріалами справи не підтверджено факту керування автомобілем саме ОСОБА_1 .. Відхиляючи вказані доводи апеляційний суд враховує те, що призначений вищевказаною постановою штраф ОСОБА_1 сплатив, що свідчить про те, що він погодився із встановленими вказаним рішенням обставинами, у тому числі й фактом керування ним 24 листопада 2018 року о 23-ій годині 35 хвилин по вул. Гагаріна в смт. Міжгір`я Виноградівського району транспортним засобом марки «Renault Clio», д. н. з. НОМЕР_1 .
Доводи апеляційної скарги про те, що матеріалами справи не підтверджується надходження з Міжгірського ВП Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області до Міжгірського районного суду адміністративних матеріалів щодо ОСОБА_1 на 11 арк., що містяться у справі, а тому, розгляд та врахування судом при провадженні у справі про адміністративне правопорушення матеріалів, які не надходили з органу Національної поліції, є протиправним і не грунтується на верховенстві права та приписах ст. ст. 55, 59, 62, 63 Конституції України, ст. ст. 245, 268, 271, 280 КУпАП, - апеляційний суд відхиляє як неспроможні й такі, що жодним чином не впливають на висновки суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення. При цьому, апеляційний суд зазначає, що як убачається зі змісту оскаржуваної постанови, таку винесено на підставі матеріалів, які надійшли з Міжгірського ВП Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області (а. с. 1 4), якими доведено вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення.
Відхиляючи клопотання адвокатів про виклик і допит у судовому засіданні суду апеляційної інстанції як свідків поліцейського ОСОБА_5 та лікаря Рекіти О.Р. апеляційний суд враховуав, що сторона захисту не посилалась на те для з`ясування яких обставин підлягають допиту як свідки вказані посадові особи, а також наведені вище висновки про відсутність даних у підтвердження підстав для фальшування здобутих по справі доказів.
На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
Тому, викладені в апеляційній справі доводи та надані в ході її розгляду пояснення ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом, а складений щодо нього протокол є сфальшованим, - апеляційний суд розцінює як спосіб захисту, який спрямований на ухилення ОСОБА_6 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що суддею місцевого суду ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винним у порушенні вимог, передбачених пунктом 2.9 «а» ПДР та скоєнні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення накладено на нього в межах санкції вищевказаної статті, і таке є безальтернативним, у зв`язку із чим, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подана ОСОБА_1 апеляційна скарга без задоволення.
При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що стороною захисту не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, не заявлялось.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу, яку подав адвокат Костяков Д. В. в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 12 грудня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя І. В. Стан