Справа № 163/1759/18 Провадження №33/802/82/19 Головуючий у 1 інстанції:Чишій С. С.
Категорія: ч.1 ст. 483 МК УкраїниДоповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2019 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П.,

з участю представника митниці Пікалюка М.С.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , його захисника адвоката Ульчака Б.І.,

розглянувши апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Андріяш Н.В. на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 21.12.2018 щодо ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 483 МК України із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 192673(сто дев`яносто дві тисячі шістсот сімдесят три) гривні з конфіскацією в дохід держави автомобіля «Фольксваген Гольф», 1999 року випуску, латвійський номерний знак НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , вартістю 192673 гривні.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь Волинської митниці ДФС України 40420 (сорок тисяч чотириста двадцять) гривень витрат по справі на зберігання транспортного засобу, а також в користь держави 352 (триста п`ятдесят дві) гривні 40 коп. судового збору.

Оскаржуваною постановою судді ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він, слідуючи 24.07.2018 року з Республіки Польща в Україну через митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС автомобілем «Фольксваген Гольф», латвійський номерний знак НОМЕР_1 , перемістив вказаний автомобіль з приховуванням від митного контролю шляхом подання органу доходів і зборів як підстави переміщення транспортного засобу одержаного незаконним шляхом документа нотаріально посвідченого доручення на право керування зазначеним автомобілем, яке вказана в дорученні присяжний нотаріус в місті Вільнюс Латвійської Республіки Моніка Лайвиня ОСОБА_2 не посвідчувала, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.483 МК України.

У своїй апеляційній скарзі захисник просить скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України. Посилається на те, що суддя безпідставно дійшов висновку про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення. Зазначає, що інформація латвійського нотаріуса про те, що вона не оформляла доручення, яким уповноважено ОСОБА_1 використовувати автомобіль та виїжджати ним за кордон, не є підставою для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України. Сам ОСОБА_1 при проходженні митного контролю, надавши працівнику митниці доручення, не знав, що воно одержане незаконним шляхом, оскільки при його оформленні не був присутнім. Всі документи на автомобіль, в тому числі доручення, йому надала інша особа, а тому підстав недовіряти законності отримання документів, в ОСОБА_1 не було.

Також апелянт вважає, що за наявності клопотання захисника про відкладення розгляду справи, судом безпідставно прийнято рішення про розгляд справи без участі ОСОБА_1 та його захисника, чим порушено право на захист особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Накладений судом штраф у розмірі 192 673 грн. явно не відповідає вартості автомобіля, а наявний у справі висновок, наданий органом доходів і зборів, не міг лягти в основу визначення розміру штрафу.

Таким чином, постанова судді не відповідає вимогам національного законодавства, а також практиці Європейського суду з прав людини.

Заслухавши у судовому засіданні пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які підтримували апеляційну скаргу у повному обсязі та просили скасувати постанову судді і закрити провадження у справі, пояснення представника митниці Пікалюка М.С., який апеляцію заперечив і просив постанову судді залишити без зміни, перевіривши доводи скарги та вивчивши матеріали справи, доходжу висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Що стосується доводів апелянта про те, що за наявності клопотання захисника про відкладення розгляду справи, судом безпідставно прийнято рішення про розгляд справи без участі ОСОБА_1 , чим порушено процесуальні права останнього, не заслуговують на увагу.

Як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 04.08.2018 при складанні протоколу про порушення митних правил був повідомлений про те, що розгляд справи щодо нього відбудеться 14.09.2018 (з 10 по 12 годину) в Любомльському районному суді Волинської області за відповідною адресою.

Про обізнаність ОСОБА_1 з цією обставиною свідчить той факт, що він поставив власноручний підпис в графі протоколу, де зазначено про місце, дату та час розгляду справи, та отримав копію цього протоколу (а.с.1-4).

Від ОСОБА_1 14.09.2018 надійшло письмове клопотання до суду про відкладення розгляду справи, з метою укладення угоди з адвокатом про надання правової допомоги (а.с.35).

Розгляд справи було відкладено на 10.00 год. 05.10.2018, про що належним чином повідомлено всіх учасників справи, однак від захисника ОСОБА_1 у цей день надійшло письмове клопотання про відкладення розгляду справи з метою ознайомлення з матеріалами справи (а.с.39).

У подальшому захисник ще двічі (28.11.2018 та 20.12.2018) подавав клопотання електронною поштою про відкладення розгляду справи, а сам ОСОБА_1 не з`являвся в судові засідання із невідомих причин, не бажав реалізувати всі свої процесуальні права в судовому засіданні та клопотань про перенесення розгляду справи не подавав (а.с.52 -56).

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про розгляд справи без участі ОСОБА_1 та його захисника, оскільки вбачалися ознаки затягування розгляду справи.

Висновки судді про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у передбаченому законом порядку, та належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення повністю стверджена доказами, які містяться у матеріалах справи та досліджені судом 1-ї інстанції, а саме: протоколом про порушення митних правил (а.с.1-4), письмовими поясненнями порушника (а.с.11), контрольним талоном (а.с.6), актом огляду транспортного засобу (а.с.5), незаконно одержаним дорученням на право користування автомобілем (а.с.9-10), інформацією латвійського нотаріуса Моніки Лайвіня-Лайвенієце (а.с.17), службовою запискою (а.с.19-20), висновком експерта.

З доручення на ім`я ОСОБА_3 вбачається, що ОСОБА_4 уповноважив ОСОБА_1 користуватися його автомобілем марки "Фольксваген Гольф" н.з. НОМЕР_1 протягом року (а.с.10).

А в своїх письмових поясненнях ОСОБА_1 вказав, що на прохання товариша забрав дане авто, щоб перевезти його в Україну (а.с.11).

Отже, пояснення ОСОБА_1 суперечать змісту доручення, яким саме його уповноважили користуватися вищевказаним автомобілем протягом року.

Присяжний нотаріус Моніка Лайвіня-Лайвенієце у письмовій формі заперечила видачу та підписання довіреності на автомобіль марки "Фольксваген Гольф" н.з. НОМЕР_1 (а.с.17).

Наведене свідчить про те, що ОСОБА_1 перемістив вказаний транспортний засіб з приховуванням від митного контролю шляхом подання органу доходів і зборів як підстави переміщення транспортного засобу одержаного незаконним шляхом документа нотаріально посвідченого доручення на право керування зазначеним автомобілем, яке вказана в дорученні латвійський нотаріус не посвідчувала.

В той же час, доводи захисника в апеляційній скарзі про те, що визначена вартість транспортного засобу є завищеною, заслуговують на увагу.

Згідно з проведеної на підставі постанови судді Волинського апеляційного суду судової автотоварознавчої експертизи № 8098 від 14.05.2019 вартість автомобіля «Фольксваген Гольф», н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , при ввезені його на митну територію України станом на 24.07.2018 становить 86718,00 (вісімдесят шість тисяч сімсот вісімнадцять) грн.

Підстав сумніватись у висновку цієї експертизи немає, оскільки він зроблений компетентним спеціалістом, належним чином вмотивований і узгоджується з матеріалами справи.

Санкція ч.1 ст.483 МК України передбачає накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил з конфіскацією цих товарів.

Оскільки вартість автомобіля, безпосереднього предмету порушення митних правил, який переміщував ОСОБА_1 через митний кордон України, становить 86718,00 грн., постанова судді в частині накладеного адміністративного стягнення у виді штрафу підлягає зміні із зменшенням суми штрафу до суми вартості автомобіля.

Законних підстав для скасування постанови судді і закриття провадження за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення з мотивів, наведених в апеляційній скарзі захисника, немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Андріяш Н.В. задовольнити частково.

Постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 21.12.2018 щодо ОСОБА_1 в частині накладеного адміністративного стягнення у виді штрафу змінити.

Зменшити розмір накладеного на ОСОБА_1 штрафу до 86718,00 (вісімдесяти шести тисяч сімсот вісімнадцяти) гривень.

У решті постанову судді залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов