Номер провадження 3/521/3824/19
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2019 року Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Граніна В.Л.

при секретарі Шкребтієнко Г.М.

за участю:

представника Одеської митниці ДФС Безлущенко О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Одесі справу, що надійшла з Одеської митниці ДФС за протоколом складеним відносно громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого ФОП, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , про порушення митних правил, передбаченого ст. 472 МК України,

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси надійшли матеріали справи після проведення додаткової перевірки за протокол №3129/50000/18 від 08.10.2018 року про порушення митних правил з відповідними матеріалами, у відношенні гр. ОСОБА_1 за ознаками скоєння правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України.

З вищезазначеного протоколу про порушення митних правил вбачається, що 22.08.2018 року до Одеського морського торгівельного порту в зону діяльності м/н «Одеса-центральна» Одеської митниці ДФС на судні закордонного плавання «COSCO SHIPPING RHINE» прибув контейнер TEMU7522002 з товаром «одяг що був у використанні».

14.09.2018 року декларантом - ФОП гр. України ОСОБА_1 , який діє на підставі договору на декларування товарів та іншого майна переміщуваних через митний кордон України вір; 29.11.2013 була підготовлена та подана до Одеської митниці ДФС митна декларація типу «ТР 80 АА» (далі МД), яка була прийнята та зареєстрована за номерам №UA500030/2018/008615.

В якості підстави для переміщення товарів через митний кордон України та їх подальшого митного оформлення органу доходів і зборів України були надані: коносамент №ЙКА1709843 від 21.07.2018, інвойс №Р1809175 від 19.07.2018, CMR №2002 від 14.09.2018 та інші товаросупровідні і комерційні документи.

Відповідно до інформації, зазначеної у МД №UA500030/2018/008615 та товаросупровідних документах встановлено, що продавцем та відправником товару є компанія «Globaldisplay equipment co.limited» (Китай), а покупцем та одержувачем є компанія «Yumeter LLC» (Zelinsky 15/65 Tiraspol, Moldova).

Відповідно графи 31 МД №UA500030/2018/008615 було заявлено товар «одяг та речі, що були у |використанні - 6287 кг нетто, набори освітлювальних приладів електричні: гірлянди - 38 уп., інструменти музичні іграшкові в асортименті 26 шт., іграшкова зброя в асортименті - 128 шт., вироби для новорічних свят - 36 шт., вішалки для одягу - 800 шт., інші вироби із скла для домашнього вжитку в асортименті - 522 шт., речі домашнього вжитку із пластмас 800 кг нетто, інші іграшки з пластмас в асортименті - 120 шт., подушки для шеї набивні 60 шт.».

05.10.2018 року у ході проведення митного огляду було встановлено, що серед загальної партії заявленого вантажу без ознак приховування було виявлено товар, який не було задекларовано у МД та не заявлено у товаросупровідних документах, а саме: светра жіночі, нові (в індивідуальній упаковці) у кількості 6 760 шт.

Таким чином, на думку митного органу, гр. ОСОБА_1 було порушено процедуру декларування товарів, передбачену ст. 257 МК України, та не було заявлено за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України, що призвело до порушення митних правил, передбаченого ст. 472 МК України.

На підставі вищевказаних обставин, у відношенні гр. ОСОБА_1 було складено протокол про порушення митних правил №3129/50000/18, передбаченого ст. 472 МК України.

У судовому засіданні гр. ОСОБА_1 участі не приймав, однак приймав участь його захисник, який надав пояснення по суті справи та просив провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Представник митниці у судовому засіданні вважав, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, винна у вчиненні адміністративного правопорушення зазначеного у протоколі про порушення митних правил, її вина підтверджується зібраними у справі доказами, і тому необхідно притягнути її до адміністративної відповідальності за ст. 472 МК України, та застосувати до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 100 відсотків вартості товару безпосереднього предмету правопорушення, з конфіскацією цього товару.

Дослідивши матеріали справи про адміністративні правопорушення, оцінивши в сукупності зібрані докази, вислухавши думку учасників процесу, суд не знаходить достатніх підстав для визнання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 22.08.2018 року до Одеського морського торгівельного порту в зону діяльності м/н «Одеса-центральна» Одеської митниці ДФС на судні закордонного плавання «COSCO SHIPPING RHINE» прибув контейнер TEMU7522002 з товаром «одяг що був у використанні».

14.09.2018 року декларантом - ФОП гр. України ОСОБА_1 , який діє на підставі договору на декларування товарів та іншого майна переміщуваних через митний кордон України вір; 29.11.2013 була підготовлена та подана до Одеської митниці ДФС митна декларація типу «ТР 80 АА» (далі МД), яка була прийнята та зареєстрована за номерам №UA500030/2018/008615.

В якості підстави для переміщення товарів через митний кордон України та їх подальшого митного оформлення органу доходів і зборів України були надані: коносамент №ЙКА1709843 від 21.07.2018, інвойс №Р1809175 від 19.07.2018, CMR №2002 від 14.09.2018 та інші товаросупровідні і комерційні документи.

Відповідно до інформації, зазначеної у МД №UA500030/2018/008615 та товаросупровідних документах встановлено, що продавцем та відправником товару є компанія «Globaldisplay equipment co.limited» (Китай), а покупцем та одержувачем є компанія «Yumeter LLC» (Zelinsky 15/65 Tiraspol, Moldova).

Відповідно графи 31 МД №UA500030/2018/008615 було заявлено товар «одяг та речі, що були у |використанні - 6287 кг нетто, набори освітлювальних приладів електричні: гірлянди - 38 уп., інструменти музичні іграшкові в асортименті 26 шт., іграшкова зброя в асортименті - 128 шт., вироби для новорічних свят - 36 шт., вішалки для одягу - 800 шт., інші вироби із скла для домашнього вжитку в асортименті - 522 шт., речі домашнього вжитку із пластмас 800 кг нетто, інші іграшки з пластмас в асортименті - 120 шт., подушки для шеї набивні 60 шт.».

05.10.2018 року у ході проведення митного огляду було встановлено, що серед загальної партії заявленого вантажу без ознак приховування було виявлено товар, який не було задекларовано у МД та не заявлено у товаросупровідних документах, а саме: светра жіночі, нові (в індивідуальній упаковці) у кількості 6 760 шт.

Так, слід зазначити, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України", ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Частина 1 статті 6 Конвенції передбачає, що "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення". Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції "кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку". А згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції, кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі "Лучанінова проти України" (рішення від 09.06.2011 р., заява N 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 51 КУпАП стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції "з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням".

У рішенні у справі "Карелін проти Росії" ("Karelin v. Russia", заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.98 року, п. 54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Так, митний орган стверджує, що гр. ОСОБА_1 було задекларовано товар, зокрема «одяг та речі, що були у використанні», однак, в ході проведення митного огляду було встановлено, що вказаний товар має ознаки нових речей. Проте, жодних належних та допустимих доказів на підтвердження цього факту митницею надано не було.

Як зазначено в акті про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 05.10.2018 року, який знаходиться в матеріалах справи, - «було виявлено товар, який за своїм зовнішнім виглядом не схожий на товар, що був у колишньому використані». В той же час, в протоколі №3129/50000/18 від 08.10.2018 року зазначено, що митним органом було виявлено «светра жіночі, нові (в індивідуальній упаковці) у кількості 6760 шт.». Тобто, з матеріалів справи вбачається припущення інспектора митниці, які не підтверджуються жодним достовірним доказом.

Крім цього, митним органом не виконано вимогу суду наведену в постанові суду від 09.01.2019 року про направлення матеріалів справи для проведення додаткової перевірки в частині необхідності проведення експертизи на предмет того, чи є вилучений товар новим або бувшим у використанні, всупереч положенням ст.ст. 515, 516 МК України.

Також, слід зазначити, що матеріалами справи підтверджено, що вагові та кількісні дані товару заявлені гр. ОСОБА_1 повністю відповідають дійсності.

Склад правопорушення, наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 р., доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

У рішенні по справі "Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії" ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Таким чином, враховуючи, що доводи митного органу ґрунтуються лише на акті про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 05.10.2018 року, суд вважає, що цей доказ є не достатнім, не належним та не допустимим доказом, беручи до уваги європейську практику.

Попри це, хотілося б звернути увагу на те, що процес про адміністративне правопорушення цілком ув`язаний з вищезазначеними презумпціями процесу кримінального, оскільки Європейський суд уже визнавав кримінально-правовий характер норм українського законодавства, якими передбачена відповідальність за адміністративні правопорушення, зокрема, і за порушення митних правил (рішення по справах «Надточій проти України» та «Гурепка проти України»).

Згідно ст. 486 МК України, завданням провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Провадження у справах про порушення митних правил, згідно ст. 487 МК України, здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю при відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 283 КУпАП, постанова по справі повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи, отже у зв`язку з закриттям провадження по справі, вилучений товар слід повернути особі, відносно якої складено протокол або його представнику у встановленому законом порядку.

При цьому, судом встановлено, що по цій справі закінчились строки притягнення особи до адміністративної відповідальності, відповідно до ст. 467 МК України, однак, суд закриває провадження по справі на підставі вимог ст. 467 МК України тоді, коли вина особи доведена

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 62 Конституції України, п.1 ст. 247, ст. ст. 283, 284 КУпАП, ст. ст. 471, 522, 527 МК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина ОСОБА_1 закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України.

Вилучений товар, згідно протоколу про порушення митних правил, повернути ОСОБА_1 або його представнику у встановленому законом порядку.

Постанова суду у справі про порушення митних правил може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи або митним органом, який здійснював провадження у цій справі протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя