Справа № 149/885/19
Провадження № 33/801/479/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гончарук-Аліфанова О. Ю.
Доповідач: Шемета Т. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Шемети Т. М.,

особи які беруть участь у справі ОСОБА_1 ,

адвокат Заєць Б. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 02 травня 2019 року,-

встановив:

Постановою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 02 травня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та призначив адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнув судовий збір у розмірі 384 грн 20 коп.

В Постанові суду зазначено, що 29 березня 2019 року о 15 год. 40 хв. в м. Хмільнику по вул. 1-го Травня, ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився в повному обсязі в присутності двох свідків у встановленому законом порядку.

Не погоджуючись із такою постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 02 травня 2019 року та скасувати її, і закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, суд першої інстанції розглянув справу без належного повідомлення його про час і місце розгляду справи, чим позбавив заявника його прав передбачених ч. 2 ст. 268 КУпАП. Звертає увагу, що він дійсно їздив за кермом свого автомобіля, однак спиртні напої не вживав. Після того, як він припаркував автомобіль у гараж, до нього приїхали працівники поліції та повідомили, що надійшла скарга про те, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння за кермом автомобіля, і запропонували пройти йому медичний огляд, який він проходити відмовився, оскільки вважав, що не має підстав для проходження такого огляду. Одночасно ОСОБА_1 подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вказує, що отримав оскаржувану постанову суду 08 травня 2019 року, тому вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.

Дослідивши матеріали справи відповідно до вимог частини 7 статті 294 КУпАП, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його представника адвоката Зайця Б. В. приходжу до наступних висновків.

Розглядаючи справу за відсутності ОСОБА_1 , вважаючи, що він належним чином повідомлений, оскільки згідно витягів з системи пошуку поштових відправлень УДППЗ «Укрпошта» відправлення не було вручено йому під час доставки.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що в його наявний склад адміністративного правопорушення, вина повністю доведена та підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом серії ОБ № 069474 від 29 березня 2019 року, у якому зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, що записано ним власноручно і зафіксовано у присутності двох свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , підтверджено їхніми поясненнями, що містяться в матеріалах справи, рапортом інспектора-чергового СРПП № 1 Хмільницького ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області Юхимчука М. І., направленням на огляд водія , актом огляду водія на стан сп`яніння.

Розглянувши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, дослідивши матеріали справи, вважаю, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

За приписами ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Строк подачі апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції закінчився 12 травня 2019 року.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 не отримував повідомлення про розгляд справи в суді першої інстанції ( а. с. 14, 16) та дізнався про наявність оскаржуваної постанови 08 травня 2019 року, отримавши копію постанови Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 02 травня 2019 року ( а. с. 32), і звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою на постанову Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області 17 травня 2019 року з клопотанням про поновлення строку на її апеляційне оскарження (а. с. 22-29).

Враховуючи те, ОСОБА_1 не був присутній при розгляді справи у суді першої інстанції та не отримання повідомлення про розгляд справи у суді першої інстанції, з метою дотримання принципу доступу до правосуддя суд дійшов висновку про поважність причини пропуску останнім строку на апеляційне оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення та, вважає за необхідним задовольнити клопотання, поновити строк на оскарження постанови та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог п. 2.5. ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Проходження такого огляду регламентовано Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (надалі - Інструкція).

Як передбачено п. 12 Розділу ІІ згаданої вище Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Процедуру направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою встановлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість реакції врегульовано Порядком, затвердженим Постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103 (надалі Порядок).

У пункті 8 згаданого Порядку зазначено, що «у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Тобто в будь-кому випадку протокол про адміністративне правопорушення в разі відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння повинен складатися присутності двох свідків.

Як вбачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 069474 від 29 березня 2019 року складений о 15 год 50 хв (а. с. 1), а в направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 29 березня 2019 року зазначено час 15 год 53 хв (а.с.9), пояснення свідка ОСОБА_4 відібрано о 16 год 00хв (а.с.7).

Тобто і направлення водія на огляд, і відібрання пояснення у одного із свідків відбулося вже після складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Відтак у суду є всі підстави вважати, що протокол складено було ще до того як було встановлено сам факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння, тобто в справі відсутні докази події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч..1 ст. 130 КУпАП.

Також не зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Слід зауважити, що Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що адміністративні правопорушення за своєю суттю, за характером та метою стягнень які підялагють до застосування, є кримінальними для цілей застосування Конвенції (див. рішення у справах «Езтюрк проти Німеччини» (Ozturk v. Germany), від 21 лютого 1984 року, пп. 52-54, Series A № 73; «Лауко проти Словаччини» (Lauko v. Slovakia), 2 вересня 1998 року, пп. 56-59, Reports of Judgments and Decisions 1998-VI; та ухвалу щодо прийнятності у справі «Рибка проти України» (Rybka v. Ukraine), заява № 10544/03, від 17 листопада 2009 року, Лучанінова проти України, заява № 16347/02, від 09 червня 2011 року).

У статті 69 Конституції України закріплено, що о бвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відтак, суд приходить до висновку, що оскільки вина ОСОБА_1 не підтверджена належними та допустимими доказами, на що суд першої інстанції увагу не звернув, подана апеляційна скарга підлягає до задоволення, а оскаржувану постанову слід скасувати із закриттям провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП..

Керуючись ст. 247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

по с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 02 травня 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 02 травня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду підпис Т. М. Шемета

Згідно з оригіналом

Суддя Т. М. Шемета