Справа № 523/4703/19
Номер провадження 3/523/2261/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2019 р. м.Одеса

Суддя Суворовського районного суду м.Одеси Дяченко В.Г, за участі прокурора Семенюк А.В., особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Національного агенства з питань запобігання корупції, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, місце проживання: АДРЕСА_1 , працює на посаді прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 Одеської області,

за ст.172-6 ч.2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №44-01/195/19 від 14.03.2019 року, складеного уповноваженою особою Національного агенства з питань запобігання корупції, ОСОБА_1 , працюючи на посаді прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 Одеської області, являючись особою на яку поширюються вимоги Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно письмово повідомила Національне агенство про суттєві зміни у майновому стані, шляхом внесення інформації до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в зв`язку з придбанням 11.09.2018 року майна у вигляді автомобіля «Hyundai-Accent», 2011 року випуску, кузов № НОМЕР_1 вартістю 191547,00 грн.

Також особою уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення зазначено:

Згідно з постановою апеляційного суду Вінницької області від 11.09.2018 по справі № 134/805/17 (провадження № 22-ц/772/966/2018), ОСОБА_1 виділено у власність автомобіль «Hyundai-Accent», 2011 року випуску, кузов НОМЕР_2 НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Вказана постанова апеляційного суду набрала законної сили з моменту її прийняття, тобто, з 11.09.2018, а отже, ОСОБА_1 в той же день набула право власності на вказане майно.

В постанові апеляційного суду Вінницької області зазначено, що відповідно до звіту № 315 оцінки транспортного засобу ринкова вартість даного автомобіля складає 191547,84 грн, яка значно перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року.

Виходячи з вищевикладеного, ОСОБА_1 , являючись особою на яку розповсюджується дія Закону, була зобов`язана до 24 години 00 хвилин 21.09.2018 року подати до Реєстру повідомлення про суттєві зміни в майновому стані шляхом заповнення форми повідомлення на офіційному веб-сайті Національного агентства.

У відповідності з даними Реєстру, суб`єкт декларування ОСОБА_1 зареєструвалась у ньому 06.10.2016 року.

При перегляді послідовності дій користувача Реєстру, які вчинила ОСОБА_1 за період з 11.09.2018 по 01.11.2018 встановлено, що вона в «особистому кабінеті» лише 29.10.2018 о 14 год. 36 хв. розпочала дії щодо подання повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, в зв`язку з придбанням майна у вигляді автомобіля «Hyundai-Accent», 2011 року випуску, вартістю 191547,00 грн та подала його до Реєстру 31.10.2018 о 13 год. 15 хв. (унікальний ідентифікатор повідомлення «bb-4f43-ae4b- f499ad0e0920»).

У своєму поясненні ОСОБА_1 вказує, що постанова апеляційного суду Вінницької області від 11.09.2018 була направлена на адресу її місця реєстрації, а саме: АДРЕСА_2 ., хоча вона на той час проживала і проживає в м. Одеса, у зв`язку з чим не мала можливості вчасно ознайомитися з судовим рішенням.

Отримавши рішення апеляційного суду Вінницької області, 27.10.2018 вона провела відповідну державну реєстрацію даного автомобіля за собою як його власником і після отримання свідоцтва на 4-й день, саме 31.10.2018 було подано належне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

В підтвердження отримання постанови апеляційного суду Вінницької області ОСОБА_1 до свого пояснення додала ксерокопію поштового конверта, на якому зазначено, що дане відправлення є рекомендованим з повідомленням про доставку на її ім`я та видніється трек-номер поштового відправлення 072.

Разом з тим, при перегляді відомостей розміщених на офіційному сайті Укрпошти щодо відстеження доставки даного поштового відправлення встановлено, що його вручено особисто адресату 19.09.2018 о 20 год. 00 хв.

Таким чином, ОСОБА_1 19.09.2018 документально було доведено відомості про набуття нею 11.09.2018 року у власність майна у вигляді автомобіля «Hyundai-Accent», 2011 року випуску, вартістю 191547,00 грн.

ОСОБА_1 усвідомлюючи обов`язок суб`єкта декларування, знаючи, що у суді вирішується питання щодо визнання за нею права власності на майно, а саме: автомобіль «Hyundai-Accent», 2011 року випуску, кузов НОМЕР_2 НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , мала можливість своєчасно довідатись про відповідне вирішення даного питання у суді та своєчасно виконати вимоги частини другої статті 52 Закону.

Отже, вона свідомо не вчиняла дії з метою своєчасного надання повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, в зв`язку з придбанням у власність майна у вигляді автомобіля «Hyundai-Accent», 2011 року випуску, вартістю 191547,00 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заперечувала порушення нею вимог ст.52 Закону України «Про запобігання корупції» та пояснила, що за результатами розгляду апеляційної скарги, Апеляційний суд Вінницької області виніс постанову від 11.09.2018 року, якою рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 27 лютого 2018 року - скасував, ухвалив нове яким задовольнив її позовні вимоги та розподілив спільно нажите майно, виділивши її у власність автомобіль «Hyundai-Accent», 2011 року випуску, кузов НОМЕР_2 НОМЕР_1 , а ОСОБА_2 - 95 773 (дев`яносто п`ять тисяч сімсот сімдесят три) грн. 50 коп. грошової компенсації замість його частки у спільній сумісній власності на автомобіль.

На момент винесення Апеляційним судом Вінницької області остаточного рішення вищевказаний автомобіль не був остаточно власністю ОСОБА_1 , а перебував у власності її колишнього чоловіка ОСОБА_2 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Як наслідок після винесення рішення Апеляційним судом Вінницької області від 11.09.2018 вона не мала права у повному обсязі володіти, користуватися та розпоряджатися автомобілем як його повноцінний власник.

Постанова Апеляційного суду Вінницької області від 11.09.2018 року була направлена на адресу реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_2 , хоча вона на той час і нині проживає за адресою: АДРЕСА_3 . У зв`язку з викладеним вона не мала можливості вчасно ознайомитися з судовим рішенням.

Отримавши рішення Апеляційного суду Вінницької області, 27.10.2018 ОСОБА_1 звернулася до сервісного центру МВС України в м. Тульчин Вінницької області з метою реєстрації транспортного засобу - автомобіля «Hyundai-Accent» 2011 року випуску, кузов НОМЕР_2 НОМЕР_1 і в цей же день вона отримала свідоцтво про реєстрацію вищевказаного транспортного засобу, в якому вказано, що являється власником.

Одразу, після отримання свідоцтва про право власності на транспортний засіб на 4 - й день, нею, 31.10.2018 було розміщено на офіційному веб - сайті НАЗК повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, а саме: набуття права власності за рішенням суду на автомобіль «Hyundai-Accent», 2011 року випуску, кузов № НОМЕР_1 вартістю 95 774 грн.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , займаючи посаду прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 Одеської області, відповідно до підпункту «е» пункту 1 частини 1статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», є субєктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».

Частиною 2 ст.172-6 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

Відповідно до частини другої статті 52 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закон) у разі суттєвої зміни у майновому стані субєкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений субєкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобовязаний письмово повідомити про це Національне агентство з питань запобігання корупції.

Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від червня 2016 року №3 затверджено Форму повідомлення про суттєві зміни в майновому стані суб`єктадекларування, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за №961/29091, відповідно до якої, під суттєвою зміною у майновому стані суб`єкта декларування розуміється отримання ним одноразового доходу або придбання майна на суму, яка перевищує 50 мінімальних заробітних плат, встановлених на 01 січня року, у якому подається повідомлення. Згідно із Законом України «Про державний бюджет на 2018 рік» прожитковий мінімум на 1 січня 2018 року для працездатних осіб становить1762 гривень, тобто суб`єкт декларування у 2018 році повідомляє НАЗК у разі, якщо сума доходу або придбаного майна перевищує 88100 грн.

Таким чином, вказана норма Закону України «Про запобігання корупції» містить дві альтернативні дії, які можуть призвести до суттєвих змін у майновому стані - отримання особою одноразового доходу або придбання майна на суму, що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року.

Поняттям «доходи» у цій нормі охоплюються: заробітна плата (грошове забезпечення), отримана як за основним місцем роботи, так і за сумісництвом; гонорари та інші виплати згідно з цивільно-правовими правочинами; дохід від підприємницької або незалежної професійної діяльності; дохід від надання майна в оренду; дивіденди; проценти; роялті; страхові виплати; благодійна допомога; пенсія; спадщина; доходи від відчуження цінних паперів та корпоративних прав; подарунки та інші доходи, які підлягають декларуванню у розділі 11 декларації «Доходи, у тому числі подарунки».

«Придбання майна» для цілей цієї статті означає укладення будь-якого двостороннього цивільно-правового договору, на підставі якого субєкт декларування придбав оплатно у власність будь-яке майно, що перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1січня відповідного року. Отримання субєктом декларування будь-якого майна на підставі одностороннього цивільно-правового договору (наприклад, договору дарування, заповіту) також слід вважати суттєвою зміною його майнового стану, однак у такому випадку у повідомленні НАЗК інформація про це вказується не як про придбання майна, а як про отримані доходи. При цьому, якщо при отриманні спадщини оцінка спадкового майна не проводилася, то повідомлення про суттєву зміну у майновому стані субєктом декларування не подається.

Як вбачається з формулювання обвинувачення даного адміністративного правопорушення повязаного з корупцією Діордіці Г.О. ставиться в вину наступне формулювання несвоєчасно письмово повідомила Національне агенство про суттєві зміни у майновому стані, шляхом внесення інформації до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в зв`язку з придбанням 11.09.2018 року майна у вигляді автомобіля «Hyundai-Accent», 2011 року випуску, кузов № НОМЕР_1 вартістю 191547,00 грн.

Разом з тим, зважаючи на вищевказані визначення дій, що складають обєктивну сторону вказаного адміністративного правопорушення, вбачається, що придбання ОСОБА_1 майна у вигляді автомобіля «Hyundai-Accent» є некоректним та незрозумілим.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 28.08.2011 року по 14.01.2016 року перебували в зареєстрованому шлюбі. За період перебування в шлюбі, 29.09.2011 року, ними було придбано автомобіль «Hyundai-Accent», 2011 року випуску, кузов НОМЕР_2 НОМЕР_1 , а отже вказаний автомобіль перебував у їх спільній сумісній власності. шлюб розірвано 14.01.2016 року.

Апеляційний суд Вінницької області виніс постанову від 11.09.2018 року, якою рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 27 лютого 2018 року - скасував, ухвалив нове яким задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та розподілив спільно нажите майно, виділивши її у власність автомобіль «Hyundai-Accent», 2011 року випуску, кузов НОМЕР_2 НОМЕР_1 , а ОСОБА_2 - 95 773 (дев`яносто п`ять тисяч сімсот сімдесят три) грн. 50 коп. грошової компенсації замість його частки у спільній сумісній власності на автомобіль.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК спільною сумісною власністю є спільна власність двох чи більше осіб, у яких завідомо не визначені частки кожної з них. Отже, праву спільної сумісної власності притаманні такі риси як множинність її суб`єктів (співвласників) та єдність її об`єкта. Тому єдиною вирішальною ознакою виділення сумісної власності як різновиду права спільної власності є факт відсутності існування в ньому ідеальних часток кожного із співвласників, які б давали можливість виявити обсяг їх прав за наявності бажання одержати конкретну частину у спільному майні та розпорядитися нею

Як відомо, зміст права власності становлять належні власникові права володіння, користування та розпорядження своїм майном, які він здійснює на власний розсуд (статті 317, 319 ЦК). Ці принципові положення щодо змісту права власності як речового права, здійснюваного власником відповідно до закону за своєю волею і незалежно від волі інших осіб, мають поширюватися і на право спільної власності, в тому числі спільної сумісної власності.

У відповідності до вимог ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності. Таким чином, основним законним правовим режимом майна подружжя, як вже зазначалося, є правовий режим спільної сумісної власності. Для визнання речей, набутих за час шлюбу, об`єктами спільної сумісної власності подружжя не має значення, на ім`я кого з них оформлене це майно.

Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження спільним сумісним майном, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Тобто в даній нормі визначено порядок здійснення подружжям усіх трьох правомочностей щодо їхнього сумісного майна.

Припинення спільної власності подружжя здійснюється, зокрема, шляхом її поділу між співвласниками. Поділ скасовує режим спільності на набуте подружжям майно і, як правило, є наслідком, припинення шлюбу.

Таким чином, з врахуванням вищевказаних норм цивільного та сімейного законодавства, та обставинами, що встановлені іншими судовими рішеннями, суд приходить до висновку, що автомобіль «Hyundai-Accent», 2011 року випуску, кузов № НОМЕР_1 був обєктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , моментом його придбання є купівля його в 2011 році, при цьому вже починаючи з вказаного моменту у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , були однакові повноваження власників цього майна, хоча зареєстровано воно було на чоловіка. В подальшому, після розірвання шлюбу, в звязку із поділом спільного майна подружжя, на підставі рішення суду відбулася зміна правового режиму власності, однак не відбулося придбання майна (саме автомобіля «Hyundai-Accent»,) ОСОБА_1 в розумінні вимог статті 52 Закону України «Про запобігання корупції», оскільки це майно вже було у спільній сумісній власності подружжя ОСОБА_1

Суд не може перейти до вивчення обставин сплати ОСОБА_1 грошової компенсації частини вартості автомобіля «Hyundai-Accent» (95773,92 грн.) так як це не є визначенням її вини в протоколі про адміністративне правопорушення з підстав що наведені нижче.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Крім іншого, суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо припускала настання цих наслідків. Вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

В протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_1 мала можливість своєчасно довідатись про вирішення питання щодо роподілу майна подружжя у суді та своєчасно виконати вимоги Закону, а отже, свідомо не вчиняла дії з метою своєчасного подання повідомлення про суттєві зміни в майновому стані.

Суд не погоджується з вищенаведеним висновком з тих підстав, що в судовому засіданні ОСОБА_1 надала докази повідомлення її про постанову Апеляційного суду Вінницької області від 11.09.2018 року, тільки 25.10.2019 року, а саме: довідку поштового відділення від 19.04.2019 року про вручення рекомендованого листа №69072 - батькові особи що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 , саме 25.10.2018 року за адресою с.Ставки Піщанського району Віницької області; письмові пояснення ОСОБА_3 ; табель обліку використання робочого часу Одеської місцевої прокуратури №4 в якому зазначено знаходження її на робочому місці 11.09.2018 року (в день оголошення постанови суду) та 19.09.2018 року (в день вручення, за версією обвинувачення, їй особисто рекомендованого листа).

Суд ставить під сумнів посилання особи яка склала протокол про адміністративне правопорушення, про отримання ОСОБА_1 постанови суду особисто 19.09.2018 року, так як єдиний доказ зазначеного (електронне відстеження руху кореспонденції (а.с.55) містить інформацію про вручення респоденту рекомендованого листа №69072 особисто, в селі Яворівка АДРЕСА_2 району Віницької АДРЕСА_4 , що є відмінним від реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , та з урахуванням знаходження її в той день на робочому місці в м.Одеса.

Дії ОСОБА_1 , після отримання нею 25.10.2018 року повідомлення про судове рішення щодо поділу спільного майна подружжя, вказують на відсутність умислу ОСОБА_1 , спрямованого на вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, і свідчить про відсутність однієї із складових його елементів, а саме суб`єктивної сторони, а отже і складу адміністративного правопорушення в цілому.

Статтею 62 Конституції України встановлено презумпцію невинуватості. Обов`язок встановлення всіх обставин умовного правопорушення та доведення вини особи покладається на сторону обвинувачення. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Прокурор в судовому засіданні зазначила, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

На підставі викладеного, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП, в зв`язку з чим, провадження в справі необхідно закрити на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись п.1 ч. 1 ст.247, п.3 ч.1 ст.284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м.Одеси особою, щодо якої її винесено, його захисником, а прокурором - в межах повноважень, визначених ч.5 ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: