ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/372/19 Справа № 205/9282/18 Суддя у 1-й інстанції - Калініченко Г. П. Суддя у 2-й інстанції - Джерелейко О. Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Джерелейко О.Є., за участю: захисника Собка С.Ю. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - адвоката Собка С.Ю. на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 лютого 2019 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, 03 грудня 2018 року о 17 годині 35 хвилин водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «DAF XF 95.380» державний реєстраційний номер НОМЕР_4, з напівпричепом марки "Schmitz SCS 24L-1362 MB", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, в районі будинку № 1-А по пр. Івана Мазепи у м. Дніпрі, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, через що допустив зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ-210934», державний реєстраційний номер НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_3, який рухався попереду, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали технічні пошкодження, чим спричинена матеріальна шкода, постраждалих немає. Своїми діями водій ОСОБА_2 порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 лютого 2019 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців, а також стягнуто з нього судовий збір на користь держави в розмірі 384 гривні 20 копійок.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - адвокат Собко С.Ю. подав апеляційну скаргу, в який просить поновити строк для її оскарження, та змінити постанову з накладенням на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців на накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень.

Посилається на те, що розгляд справи і винесення постанови відбувалися без участі ОСОБА_2, що не надало йому можливості висловити свою позицію по зазначеній справі, а вказану постанову він отримав 18 лютого 2019 року, та 28 лютого 2019 року було подано апеляційну скаргу, тому строк на апеляційне оскарження пропущено з поважної причини.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що суд при обрані найбільш суворого виду стягнення не звернув увагу на важливі обставини справи та не зазначив, які дані про особу правопорушника були враховані, тобто дані про особу не перевірялися.

Вважає, що суддя не врахував, що ОСОБА_2 скоїв правопорушення з необережності і постраждалих осіб не має, а також раніше до адміністративної відповідальності не притягувався.

Крім того, суддя не прийняв до уваги, що ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем і його діяльність пов'язана з перевезенням вантажів транспортом, що є його єдиним джерелом доходу на утримання його родини, а також відповідальність ОСОБА_2 застрахована у ПАТ "Українська пожежно-страхова компанія".

Захисник Собко С.Ю. підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, захисника, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи, докази і вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, приходжу до такого висновку.

Вимоги апеляційної скарги захисника щодо поновлення строку на апеляційне оскарження у зв'язку з поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду підлягають задоволенню, оскільки рішення суду приймалось за відсутності ОСОБА_2, постанову суду він отримав лише 18 лютого 2019 року, а апеляційну скаргу подав 28 лютого 2019 року, дотримавшись 10-тиденного строку на її оскарження.

Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами, об'єктивність яких у апеляційного суду сумнівів не викликає, а також не посилається на це і захисник в апеляційній скарзі.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно із ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до постанови суду при накладенні стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців судом не були враховані положення ст. 33 КУпАП щодо з'ясування характеру вчиненого правопорушення, особу винного, ступінь його вини, майновий стан, однак суддя дійшов висновку про неможливість накладення стягнення у вигляді штрафу.

Також такий висновок суду не відповідає положенням ст. 30 КУпАП, відповідно до якої позбавлення наданого громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або систематичне порушення порядку користування цим правом.

Так, судом першої інстанції у постанові суду не обґрунтовано грубе порушення Правил дорожнього руху водієм та не встановлено систематичного порушення ним порядком користування правом керування транспортними засобами.

Не встановлено таких обставин і в суді апеляційної інстанції, натомість знайшли підтвердження обставини, на які є посилання в апеляційній скарзі захисника, а саме: ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем, який здійснює підприємницьку діяльність, пов'язану з перевезенням вантажів транспортом, що є його основним видом діяльності, що підтверджується роздруківкою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Міністерства юстиції України, а тому до нього можливо застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Отже, судом першої інстанції необґрунтовано накладено стягнення на ОСОБА_2, тому апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, а постанова суду в частині накладення адміністративного стягнення має бути змінена.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А:

Поновити строк захиснику - адвокату Собко С.Ю. для подання апеляційної скарги на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 лютого 2019 року.

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - адвоката Собка С.Ю. на постанову Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 06 лютого 2019 року- задовольнити.

Постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 лютого 2019 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, - змінити в частині накладеного стягнення, застосувавши до ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 гривень, на користь держави.

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Є. Джерелейко