Справа № 583/1366/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 року суддя Охтирського міськрайонного суду Сумської області Плотникова Н.Б., розглянувши матеріали, що надійшли від Охтирського відділу поліції ГУНП в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянки України, не працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1

за ч.2 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення, ухиляється від виконання передбачених законодавством обов`язків стосовно неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме: не забезпечує необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, у зв`язку з чим малолітня ОСОБА_5 пропустила навчання в школі без поважних причин понад 10 днів, з 06.03.2019 р. не відвідує заняття взагалі, приміщення, в якому проживає родина, перебуває в антисанітарному стані, брудно, що підтверджується актами обстеження житлово-побутових умов проживання від 18.03.2019 р та 20.03.2019 р., чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомила.

Суд вжив усіх необхідних заходів щодо повідомлення особи про час і місце судового розгляду, однак вона не з`явилася та доказів про поважність причин своєї неявки до суду не надала. Відповідно до положень ст. 268 КУпАП визначний вичерпний перелік справ про адміністративні правопорушення, під час розгляду яких участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою, а справа про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП до таких не відноситься, тому суд вважає можливим проводити розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 Її право при цьому не порушується, в тому числі і на захист, оскільки будучи повідомленою про розгляд справи вона не з`явилася, тобто уникає судового розгляду, цим самим має на меті уникнення нею адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення шляхом зволікання з розглядом справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалого судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» передбачив, що держави - учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень п.1 ст. 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку. При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Слід зазначити, що Європейський суд у своїх рішеннях наголошує на тому, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Кожна з сторін, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу цікавитись провадженням у її справі.

Аналіз наведених норм дає суду підстави дійти висновку, що наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може автоматично вважатись порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а неявка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд розцінює як спосіб уникнути відповідальності. Тому суд вважає можливим розгляд справи проводити у відсутність правопорушника.

Вина ОСОБА_1 в скоєнні правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ГР № 120578 від 19.03.2018 року, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП щодо його змісту, оскільки в протоколі зазначено дату його складання, дані про службову особу, яка його склала, та особу правопорушника, місце, час вчинення та суть правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, протокол підписаний особою, яка його склала, протокол підписано особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З вищезазначеного протоколу вбачається, що ОСОБА_1 було роз`яснено її права передбачені ст.63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення наявні пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення, відповідно до яких вона ( ОСОБА_1 ) з протоколом згодна, подібного не повториться.

Вина ОСОБА_1 також підтверджується листом директора Охтирської ЗОШ № 5 від 19.03.2019 р., копією актів обстеження житлово-побутових умов проживання здобувача освіти від 18.03.2019 р. та від 20.03.2019 р., фото таблицями, копією постанови № 583/1408/18 від 23.05.2018 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 184 КУпАП, доданими до протоколу.

Частиною 2 ст.150 СК України встановлено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичних, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Аналізуючи зазначені положення нормативних актів та оцінюючи кожен наведений доказ за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає їх належними, допустимими та достовірними, а їх сукупність є достатньою для того, що покласти в основу цієї постанови щодо доведеності вини ОСОБА_1

Таким чином, суд вважає, що вина ОСОБА_1 доведена і її дії необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 184 КУпАП, так як вона, являючись матір`ю неповнолітніх дітей, ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання дітей, повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

При призначенні стягнення суд враховує характер правопорушення, особу порушниці, ступінь її вини, те, що вона має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, та вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в мінімальному розмірі, передбаченому в санкції ч. 2 ст. 184 КУпАП.

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

На підставі викладеного, керуючись ст. 40-1, ч. 2 ст. 184, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 184 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 374,20 грн. на користь держави (стягувач Державна судова адміністрація України, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код за , Банк отримувач: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, рахунок отримувача: 6001, код класифікації доходів бюджету: 22030106 обов`язково заповнити призначення платежу: судовий збір, пункт 5).

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайонний суд Сумської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя : Н.Б. Плотникова