КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/1718/2019 Постанова винесена суддею Шестопаловою Я.В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Павленко О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві, апеляційну скаргу

ОСОБА_1 , громадянина України, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Ожогіно Сонячногорського району Московської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2

на постанову судді Ірпінського міського суду Київської області від 14 березня 2019 року

в с т а н о в и в:

Постановою судді Ірпінського міського суду Київської області від 14 березня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Як встановив суддя місцевого суду в постанові, ОСОБА_1 14 грудня 2018 року об 11 год. 50 хв. в Київській області, смт. Гостомель, по вул. Бучанське Шосе, 3, керував транспортним засобом «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: бліде обличчя, зіниці очей звужені та не реагують на світло. Від огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить постанову Ірпінського міського суду Київської області від 14 березня 2019 року скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За доводами апелянта суд не дотримав принципів об`єктивності та повноти судового розгляду, надав неправильну оцінку доказам у справі, що призвело до безпідставного притягнення до адміністративної відповідальності. Зокрема, суд залишив поза увагою: відеозапис із нагрудного відеореєстратора поліцейського, з якого не вбачається, що він (апелянт) в категоричній формі відмовився від огляду на стан наркотичного сп`яніння; пояснення свідків письмові та в суді про те, що в їх присутності він не відмовлявся їхати до лікаря-нарколога; медичну довідку, відповідно до якої він не перебуває на обліку у лікаря-нарколога, позитивну характеристику; його пояснення щодо обставин складання протоколу про адміністративне правопорушення та відомості щодо звернення сина за медичною допомогою в школі, його складний матеріальний стан.

По суті правопорушення ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначає, що 14 грудня 2018 року близько 11 год. 30 хв. він поспішав до школи, щоб забрати додому хворого сина, але його безпричинно зупинив працівник поліції, який повідомив, що начебто у нього є ознаки наркотичного сп`яніння та запропонував пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я у лікаря-нарколога. Він погодився, але пояснив, що пройде огляд після того, як доставить хворого сина зі школи додому. Працівники поліції проігнорували його прохання та склали протокол про адміністративне правопорушення.

Вважає, що його дії за вказаних обставин не містять складу правопорушення.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не прибув,клопотання про відкладення розгляду справи не подав, а тому його неявка, з огляду на положення ч. ч. 5, 6 ст. 294 КУпАП, не перешкоджає апеляційному перегляду постанови судді місцевого суду.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, прихожу до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283,

284 КУпАП.

Частиною 1 статті 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до положень частин 2 - 6 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

В той же час згідно з пунктом 12 розділу ІІ Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858 (далі - Інструкція), у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Отже, відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я є підставою притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним переглядом установлено, що суддя місцевого суду при розгляді справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 дотримав положення процесуального закону і правильно застосував норми матеріального права.

Виходячи зі змісту постанови, суддя місцевого суду заслухав пояснення ОСОБА_1 , допитав свідка ОСОБА_2 , дослідив наявні в справі письмові докази, переглянув відеозапис, та проаналізувавши усі докази, повно та всебічно з`ясував фактичні обставини правопорушення. Висновок судді в постанові про наявність правових підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є достатньо вмотивованим.

Невиконання ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР України, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується даними, які містяться в:

- протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ № 193397 від 14 грудня 2018 року, який складений уповноваженою на те особою, а його зміст у повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, та, окрім іншого, містить виклад суті адміністративного правопорушення, виходячи з характеру вчинених дій, зокрема в протоколі вказані ознаки наркотичного сп`яніння водія ОСОБА_1 , які були виявлені поліцейським, та дії водія щодо ухилення від огляду, є вказівка на порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР України та посилання на ч. 1 ст. 130 КУпАП. У поясненнях по суті правопорушення ОСОБА_1 зазначив, що транспортний засіб залишає на місці зупинки (а.с. 1);

- письмових поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили фактичні обставини події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме відмову водія ОСОБА_1 14 грудня 2018 року о 12 год. 05 хв. від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння (а.с. 2);

- відеозаписі із нагрудної камери поліцейського, де зафіксовано як поліцейським в присутності двох свідків було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі у лікаря-нарколога, проте останній відмовився від огляду, не обґрунтовуючи підстави відмови (а.с. 3).

Ці докази, які суддя місцевого суду поклав в основу своїх висновків, є належними, допустимими та достовірними, отримані з дотриманням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.

Доводи апелянта про те, що в присутності свідків він не відмовлявся від огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, що фактично підтвердили свідки, є непереконливими, оскільки спростовуються даними, які зафіксовані у відеозаписі, до того ж свідок ОСОБА_2 в суді підтримав письмові пояснення від 14 грудня 2018 року та відомості по суті правопорушення, викладені в протоколі, який він також підписав.

Всупереч тверджень апелянта, суддя місцевого суду обґрунтовано не взяв до уваги його пояснення щодо підстави відмови від огляду, зокрема, посилання на необхідність забрати зі школи хворого сина, оскільки такі обставини нічим не підтверджені, а тому не можуть свідчити, що ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності. Водночас суд враховує, що у ОСОБА_1 буливиявлені ознаки наркотичного сп`яніння, визначені в п. 4 розділу I Інструкції, про що прямо зазначено в протоколі, і огляд на стан наркотичного сп`яніння у будь-якому випадку підлягав проведенню виключно в закладі охорони здоров`я відповідно до п. 12 розділу ІІ згаданої Інструкції, за правилами ч. 4 ст. 266 КУпАП, однак ОСОБА_1 відмовився від такого огляду, що й утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не спростовуються висновки судді місцевого суду про порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України і твердження апелянта про незаконність зупинки його транспортного засобу, оскільки предметом судового розгляду є саме складений щодо ОСОБА_1 протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП. До того ж слід зазначити, що ОСОБА_1 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в своїх поясненнях про будь-які порушення поліцейськими вимог законодавства не повідомляв, а судом таких порушень не встановлено.

Посилання апелянта на те, що він не перебуває на обліку у лікаря нарколога, не можуть бути враховані судом з огляду на зміст та характер вчиненого ним правопорушення, яке полягає у невиконанні водієм вимог п. 2.5 ПДР України.

Таким чином, перевіривши усі доводи апеляційної скарги, вважаю, що висновки судді місцевого суду в постанові від 14 березня 2019 року відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на оцінці всіх доказів по справі, отже судове рішення постановлено з дотримання вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП і відсутні законні підстави для його скасування із закриттям провадження в справі, як про це просить апелянт.

Що стосується доводів апелянта, які стосуються характеристики його особи та майнового стану, то вони не можуть бути враховані судом, оскільки санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачає альтернативних стягнень, а тому суддя місцевого суду правильно застосував норми матеріального закону, наклавши на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи наведене, вважаю, що постанова судді Ірпінського міського суду від 14 березня 2019 року є законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Ірпінського міського суду Київської області від 14 березня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду О.П. Павленко