29.05.2019 Справа № 756/3678/19
Унікальний № 756/3678/19
Справа № 3/756/2132/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2019 року м. Київ

Суддя Оболонського районного суду м. Києва Васалатій К.А.

за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ,

захисника - адвоката Туркінова Ю.О.,

у присутності прокурора Київської місцевої прокуратури № 5 - Сокирко Я.М.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за ознаками ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, яка надійшла від Управління захисту економіки у м. Києві Департаменту захисту економіки Національної поліції України щодо

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Ядути Борзнянського району Чернігівської обл., гр. України, заступника начальника управління - начальника відділу організації та збирання форм звітності управління збирання статистичних даних від суб`єктів господарювання Правобережне, проживаючої АДРЕСА_1

за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до протоколу про адміністративне правопорушення № 187 від 13.03.2019 р. від 13.03.2019 р. ОСОБА_1 , обіймаючи на той час посаду заступника начальника управління - начальника відділу організації та збирання форм звітності управління збирання статистичних даних і взаємодії з респондентами сфери промисловості та навколишнього середовища управління статистики в Оболонському районі ГУ статистики у м. Києві, будучи державним службовцем категорії «Б», відповідно до п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до ст. 172-6 КУпАП, являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч. 2 ст. 52 даного Закону, не повідомила Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у майновому стані, що виразились в отриманні 01.12.2017 р. доходу від продажу кв. АДРЕСА_2 у сумі 270000 грн., що перевищує 50 прожиткових мінімумів встановлених для працездатних осіб на 01.01.2017 р., чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

У відповідності до протоколу про адміністративне правопорушення № 188 від 13.03.2019 р. ОСОБА_1 , обіймаючи на той час посаду заступника начальника управління - начальника відділу організації та збирання форм звітності управління збирання статистичних даних і взаємодії з респондентами сфери промисловості та навколишнього середовища управління статистики в Оболонському районі ГУ статистики у м. Києві, будучи державним службовцем категорії «Б», відповідно до п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до ст. 172-6 КУпАП, являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч. 2 ст. 52 даного Закону, не своєчасно 06.03.2018 р. повідомила Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у майновому стані, що виразились в придбанні (набутті у власність0 15.02.2018 р. Ѕ частини квартири за адресою АДРЕСА_1 вартістю 384730 грн., що перевищує 50 прожиткових мінімумів встановлених для працездатних осіб на 01.01.2018 р., чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

У вищевказаних протоколах (на думку суду) про одне і теж саме адміністративне правопорушення ОСОБА_1 зазначала, що в травні 2017 р. вирішила продати належну їй по праву власності 1-кімнатну кв. загальною площею 57,94 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 . З травня по листопад 2017 р. покупець ОСОБА_2 частками сплачував їй ( ОСОБА_1 ) за квартиру 240000 грн., а 01.12.2017 в присутності нотаріуса Коломієць Д. Д. передав останні 30000 грн., тобто оговорені суму 270000 грн. та нотаріус засвідчив договір купівлі-продажу вказаної квартири між нею та ОСОБА_2 В той же день, - 01.12.2017 р. із вказаних 30000 грн. ОСОБА_1 сплатила податок з доходу від продажу квартири - 13500 грн., військовий збір в розмірі 4050 грн.

Визнає той факт, що не повідомила про зміну свого майнового стану у НАЗК у грудня 2017 р. протягом 10 днів, так як займалась дитиною 03.12.2014 р. переб4уваючи із нею у декретній відпустці до 03.12.2017 р., а тому 16.02.2018 р. в основній декларації за 2017 р. задекларувала дохід отриманий нею після продажу вказаної вище квартири.

Щодо другого протоколу вказувала, що у жовтні 2017 р. її чоловік - ОСОБА_4 запропонував їй придбати квартиру в м. Києві. 10.10.2017 був укладений та підписаний договір про відступлення права вимоги № 23/4-478/у між ТОВ «ДБК-Партнер», первісним кредитором та новими кредиторами, тобто нею та її чоловіком. У відповідності до даного договору, вона ( ОСОБА_1 ) та її чоловік набували у рівних долях по 1/2 частці, майнові права на 1-кімнатну квартиру загальною площею 48,7 кв.м. вартістю 769460 грн.

Лише 12.02.2018 р. був складений Акт прийому - передачі вказаної квартири, 21.02.2018 р. були сформовані витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, які її чоловік та вона отримали 21.02.2018. Тому вважає, що з 21.02.2018 р. фактично набула право власності на 1/2 частину однокімнатної квартири по АДРЕСА_1 загальною площею 48,7 кв.м. вартістю 384730 грн.

Також вказує, що лише 06.03.2018 р., тобто через 3 дні від встановленого строку, повідомила на сайт НАЗК про зміну свого стану, так як в період з 21.02.2018 по 05.03.2018р., піклувалася за своєю хворою 3-річною донькою.

У судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні інкримінованого їй адміністративних правопорушень не визнала та надаючи суду пояснення фактично підтримала свої письмові пояснення, яки надавала працівникам поліції.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Туркінов Ю.О. підтримав думку свого довірителя - ОСОБА_1 та просив суд закрити провадження.

Прокурор Сокирко Я.М. у судовому засіданні просив суд покарати ОСОБА_1 , так як вона скоїла правопорушення, а необізнаність не звільняє від відповідальності.

19.04.2019 р. за клопотанням адвоката Туркінова Ю.О. було об'єднано в одне провадження адміністративні матеріали за № 3/756/2132/19 та № 3/756/2133/19 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, з присвоєнням адміністративним матеріалам спільного № 3/756/2132/19.

Вислухавши осіб, які брали участь у справі та прокурора, вивчивши матеріали справи, суддя дійшов до наступного висновку.

Так, наказом Головного управління статистики у м. Києві від 02.11.2015 №186-к ОСОБА_1 з 02.11.2015 призначено на посаду заступника начальника управління - начальника відділу збирання даних статистичних спостережень управління збирання статистичних даних і взаємодії з респондентами сфери промисловості та навколишнього середовища.

Наказом Головного управління статистики у м. Києві від 03.11.2015 №190-к ОСОБА_1, заступнику начальника управління - начальника відділу збирання даних статистичних спостережень управління збирання статистичних даних і взаємодії з респондентами сфери промисловості та навколишнього середовища надано відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 03.11.2015 по 03.12.2017.

Наказом Головного управління статистики у м. Києві від 01.06.2016 №109-к ОСОБА_1 присвоєно 6 ранг державного службовця.

Відповідно до інформації, що міститься у матеріалах справи (а.с. 19,20) ОСОБА_1 01.12.2106 р. особисто заповнювала особову картку державного службовця щодо ознайомлення з вимогами і обмеженнями щодо прийняття та проходження державної служби відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про запобігання корупції» та «Про захист персональних даних», Правилами етичної поведінки державних службовців, а 02.03.2018 р. особисто розписалась про відповідальність за несвоєчасне подання, неподання декларацій і повідомлень про суттєві зміни у майновому та відкриття валютному рахунку в установі банку-нерезидента.

Ст. 8 Закону України «Про державну службу» визначено, що державний службовець зобов`язаний, зокрема, дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначенні у протоколі про таке порушення.

Суддя не має права у постанові за підсумками розгляду справи вказувати на кваліфікуючі ознаки правопорушення, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, або їх виключати, адже у протилежному випадку він виходить за межі своєї компетенції, якою згідно з вимогами ст. 213, 221 КУпАП, є лише розгляд справи.

Як з`ясовано судом та не заперечується учасниками процесу, у обох протоколах фактичним моментом виявлення вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП вказано 13 березня 2019 р., як дату коли зібрано усі матеріали перевірки та складено сам адміністративний протокол.

Відповідно до вимог ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст. 9 Конституції України, та ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно вимог ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого статтею 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод. Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення йде своїм корінням у більш загальний принцип, втілений у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29-30). Втім, це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

Суддя не має права у постанові за підсумками розгляду справи вказувати на кваліфікуючі ознаки правопорушення, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, або їх виключати, адже у протилежному випадку він виходить за межі своєї компетенції, якою згідно з вимогами ст. 213, 221 КУпАП, є лише розгляд справи.

Як передбачено положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948 р. та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 р. «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Аналогічна норма міститься й в ст. 62 Конституції України.

Як вказано у справах «Малофеева проти Pocії» рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Pocії» заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

За змістом вимог ст. 256, ч. 1 ст. 257 КУпАП питання наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення суд вирішує лише у межах протоколу, складеного відносно конкретної особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008 р., «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 р., та «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 р. неодноразово вказувалось, що «оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій».

За змістом ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначенні у протоколі про таке порушення.

Суддя не має права у постанові за підсумками розгляду справи вказувати на кваліфікуючі ознаки правопорушення, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, або їх виключати, адже у протилежному випадку він виходить за межі своєї компетенції, якою згідно з вимогами ст. 213, 221 КУпАП, є лише розгляд справи.

При цьому оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Враховуючи викладене, вважаю, що в справі про адміністративне правопорушення є необхідним застосування положення ст. 62 Конституції України про те, що винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Долучені до справи докази, які вивчені суддею, не містять доказів, які доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, оскільки не містять будь-яких даних, що вказують на усвідомлення особою протиправного характеру вчиненої дії, що стосується продажу квартири 01.12.2017 р., або ж передбачення шкідливих наслідків та бажання чи свідоме допущення їх настання, що стосується купівлі 15.02.2018 р. квартири для своєї сім`ї.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись рішенням ЄСПЛ «Маліге проти Франції» від 23.09.1998 р., Кобець проти України» від 14.02.2008 р., «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 р., та «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 р. «Малофеева проти Pocії» рішення від 30.05.2013 р., «Карелін проти Pocії» рішення від 20.09.2016 р., ст. 33-35, 33-35, ч. 2 ст. 172-6, 251, 283, 284 КУпАП, ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ознаками ч. 2 ст. 172-6 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю в діях особи події та складу вказаного адміністративного правопорушення, з підстав п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Оболонський р/с м. Києва особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці.

Суддя К.А. Васалатій