П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 181/1292/19

Провадження № 3/181/450/19

18.10.19 року смт Межова

Суддя Межівського районного суду Дніпропетровської області Юр`єв О.Ю., розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшла від Межівського відділення поліції Синельниківського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, який не працює, мешканця АДРЕСА_1 , притягнутого по ч.1 та ч.2 ст.187 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

07 жовтня 2019 року встановлено, що, згідно ухвали Межівського районного суду Дніпропетровської області від 13 вересня 2019 року, відносно ОСОБА_1 встановлений адміністративний нагляд, яким передбачені обмеження строком на 12 місяців. Однак незважаючи на певні обмеження з 09.00 години по 18.00 годину 04 жовтня 2019 року ОСОБА_1 не з`явився на реєстрацію до Межівського ВП, чим своїми діями порушив правила перебування під адміністративним наглядом.

06 жовтня 2019 року в період часу з 22.00 години по 06.00 годину 07 жовтня 2019 року ОСОБА_1 маючи заборону виходу з будинку за місцем мешкання був відсутнім за місцем мешкання, чим своїми діями порушив правила перебування під адміністративним наглядом.

11 жовтня 2019 року в період часу з 09.00 години по 18.00 годину ОСОБА_1 не з`явився на реєстрацію до Межівського ВП, чим своїми діями порушив правила перебування під адміністративним наглядом.

16 жовтня 2019 року в період часу з 22.00 години по 06.00 годину 17 жовтня 2019 року ОСОБА_1 маючи заборону виходу з будинку за місцем мешкання був відсутнім за місцем мешкання, чим своїми діями порушив правила перебування під адміністративним наглядом.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину свою визнав та щиро розкаявся.

Згідно ч.2 ст.36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Зважаючи на той факт, що в провадженні судді знаходиться чотири справи про адміністративні правопорушення за правопорушення, передбачені ч.ч.2,2 ст.130, КУпАП, у відношенні ОСОБА_1 вважаю, що, згідно ст. 36 КУпАП, вони мають бути об`єднані в одне провадження та їм слід присвоїти загальний номер справи №181/1292/19 (провадження №3/181/450/19).

Окрім цього, скоєння правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 07 жовтня 2019 року, рапортом ДОПСП Межівського ВП. та ухвалою суду від 13 вересня 2019 року, письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Вивчивши матеріали адміністративної справи, дійшов висновку, що належним способом здобуто достатньо доказів у підтвердження того, що ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 та ч.2 ст.187 КУпАП, при обставинах, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

При накладенні адміністративного стягнення, відповідно до ст.33 КУпАП, враховується, що правопорушення скоєно повторно протягом року, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вину визнала, а тому вважаю за необхідне накласти стягнення у вигляді адміністративного арешту, передбаченого санкцією ч.2 ст.187 КУпАП, як найбільш доцільне і достатнє для виправлення.

Що стосується положень ст.326 КУпАП, якою передбачено, що постанова районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду (судді) про застосування адміністративного арешту виконується негайно після її винесення, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Ч.1 ст.294 КУпАП постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 цього Кодексу, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 1853 цього Кодексу.

Проте, рішенням Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) від 30 жовтня 2014 року по справі Швидка проти України (Заява № 17888/12), яке, окрім іншого, розглядалося в аспекті можливості оскарження рішення суду по справі про адміністративне правопорушення, яким було призначено стягнення у вигляді адміністративного арешту, і ефективності застосування рішення апеляційного суду, в разі скасування рішення місцевого суду, було визначено таке.

п.44 суд вважає за належне розглянути цю скаргу за статтею 2 Протоколу №7, у якій зазначено таке:

1. Кожен, кого суд визнав винним у вчиненні кримінального правопорушення, має право на перегляд судом вищої інстанції факту визнання його винним або винесеного йому вироку. Здійснення цього права, включаючи підстави, на яких воно може бути здійснене, регулюється законом.

2. Із цього права можуть поширюватися винятки для передбачених законом незначних правопорушень або коли відповідну особу судив у першій інстанції найвищий суд, або коли її було визнано винною і засуджено після оскарження виправдувального вироку.

53. Суд зазначає, що апеляційна скарга заявниці на постанову від 30 серпня 2011 року, подана того ж дня, не зупиняла виконання судового рішення, а накладене стягнення було застосовано невідкладно. Це було зроблено відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким передбачено невідкладне виконання постанови лише, якщо вона стосується позбавлення волі. Якщо б покарання було іншим, рішення суду першої інстанції набрало б законної сили лише за відсутності апеляційної скарги упродовж встановленого законодавством строку або якщо б апеляційний суд залишив його без змін. Проте у цій справі перегляд судом апеляційної інстанції відбувся після того, як заявниця відбула у повному обсязі призначене судом першої інстанції покарання. Суд вважає незрозумілим, як такий перегляд на цій стадії міг ефективно виправити недоліки рішення суду нижчої інстанції.

54. Суд не оминає увагою той факт, що якби апеляційний суд скасував постанову суду першої інстанції, то заявниця могла вимагати на цій підставі виплати їй відшкодування як матеріальної, так і моральної шкоди. Проте такий ретроспективний та виключно компенсаторний засіб юридичного захисту не можна вважати заміною права на перегляд, закріпленого у статті 2 Протоколу №7. Інше рішення суперечитиме усталеному принципові практики Суду, згідно з яким Конвенція покликана гарантувати не якісь теоретичні або ілюзорні права, а права, які є ефективними на практиці (див., mutatis mutandis, вищезазначене рішення у справі Ейрі проти Ірландії (Airey v. Ireland), п. 24, та рішення у справі Гарсія Манібардо проти Іспанії (Garciia Manibardo v. Spain), заява № 38695/97, п. 43, ECHR 2000?II).

55. З огляду на вищевикладене Суд констатує, що у цій справі було порушення статті 2 Протоколу №7.

Таким чином, з метою недопущення порушення прав і свобод особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та якій обрано захід стягнення у вигляді адміністративного арешту, з урахуванням практики ЕСПЛ, суд вважає, що не слід виконувати постанову про застосування адміністративного арешту негайно після її винесення.

У зв`язку з цим необхідно надати ОСОБА_1 десятиденний строк для можливості оскарження даної постанови.

Відповідно до Закону України Про судовий збір у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з порушника стягується судовий збір, який станом на день винесення цієї постанови складає 384 гривні 20 копійок.

Враховуючи вище викладене, на підставі ч.2 ст.36, ч.1,2 ст.187 КУпАП та, керуючись ст.ст. 221, 249, 252, 283, ч.1 п.1 ст.284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Об`єднати справи про вчинення адміністративних правопорушень відносно ОСОБА_1 №181/1293/19 (провадження №3/181/432/19) по ч.1 ст.187 КУпАП, №181/1292/19 (провадження №3/181/450/19) по ч.2 ст.187 КУпАП, №181/1341/19 (провадження №3/181/451/19) по ч.2 ст.187 КУпАП та №181/1340/19 (провадження №3/181/449/19) по ч.2 ст.187 КУпАП в одне провадження, присвоївши об`єднаним справам №181/1292/19 (провадження №3/181/450/18).

Визнати ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст.187 та накласти стягнення у вигляді адміністративного арешту на строк 10 (десять) діб.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 384 (трьохсот вісімдесяти чотирьох) гривень 20 копійок.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Межівський районний суд Дніпропетровської області шляхом подання особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Виконання зазначеної постанови допустити через десять днів з дня її винесення. В разі оскарження після відповідного рішення апеляційного суду. Негайному виконанню не допускати.

Суддя: О. Ю. Юр`єв