справа № 208/4867/19
№ провадження 3/208/1846/19
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 серпня 2019 р. м. Кам`янське

Суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Ізотов В.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово не працюючого, проживаючого: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 212-14 КУпАП,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №110862, 14.07.2019 року о 15.25 годині, ОСОБА_1 керував транспортним засобом громадського користування д/н НОМЕР_1 з розміщенням реклами на зовнішній поверхні з написом «Я верю в будущее нашего города. Константин Саусь», чим порушив ст.74 Закону України «Про вибори народних депутатів України», за що передбачена адміністративна відаповідальність за ч.1 ст. 212-14 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, відповідно до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до наступного.

Відповідно дост. 245 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. ст.278,280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновків експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи записів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зіст. 252 КУпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначенихст. 255 цього Кодексу.

Згідно роз`яснень, які містяться у абз. 1 п. 2.3 узагальнення судової практики застосування судами України законодавства про відповідальність за адміністративні правопорушення, що посягають на здійснення народного волевиявлення та встановлений порядок його забезпечення (статті 212-7 - 212-21 Кодексу України про адміністративні правопорушення), та злочини проти виборчих прав і свобод (статті 157 - 160 Кримінального кодексу України) Верховного Суду України, для підтвердження такого складу адміністративного правопорушення, як проведення передвиборної агітації в місцях, що заборонені законом, судам необхідно перевіряти:1) наявність передвиборної агітації; 2) чи розповсюджуються на місце проведення передвиборної агітації обмеження, встановлені частинами 2, 3, 5, 9, 21, 22ст. 74Закону від 17 листопада 2011 р. N 4061-VI "Про вибори народних депутатів України"(далі - Закон N 4061-VI); частинами 2, 14, 15, 20, 21ст. 64Закону від 5 березня 1999 р. N 474-XIV "Про вибори Президента України"(далі - Закон N 474-XIV); ч. 2, пунктами 5, 6 ч. 9ст. 60Закону від 14 липня 2015 р. N 595-VIII "Про місцеві вибори"(далі - Закон N 595-VIII); 3) чи є особа, яка проводила передвиборну агітацію, суб`єктом виборчого процесу (представником партії, довіреною особою кандидата, кандидатом у депутати, фізичною особою-виборцем); 4) чи зареєстровано ЦВК або відповідною виборчою комісією суб`єкта, на користь якого проводилася передвиборна агітація; 5) чи не передбачено відповідальність за вчинені дії статтями212-9,212-13,212-14 КУпАП.

Крім того, слід зазначити, що нормаст. 212-14 КпАП є бланкетною, тому на підтвердження проведення передвиборної агітації в місцях, що заборонені законом, у протоколі про адміністративне правопорушення необхідно вказати, по-перше, які конкретно дії вчинені, що були визначені як здійснення передвиборної агітації (у якій формі), навести докази і долучити матеріали на підтвердження вчиненого; по-друге, зазначити місце, що заборонено законом, та зробити посилання на статтю закону, за якими це місце є забороненим для проведення передвиборної агітації та надати докази на підтвердження цього, зокрема, що це місце належить органам державної влади, є об`єктом комунальної власності тощо; по-третє, визначити статус особи, яка проводила передвиборну агітацію і визначити статус суб`єкта, на користь якого таку агітацію проведено, тобто необхідно встановити, чи є особа, яка проводила передвиборну агітацію в місцях, що заборонені законом, фізичною особою - громадянином, суб`єктом виборчого процесу, який не зареєстрований як кандидат у депутати, представник партії або громадської організації, або є суб`єктом виборчого процесу, який зареєстрований як кандидат у депутати, представник партії або громадської організації та надати підтверджуючи документи; по-четверте, необхідно встановити статус організатора такої передвиборної агітації; і, по-п`яте, необхідно зазначити, які суб`єкти виборчого процесу є потерпілими від протиправних дій.

Стаття 62 Конституції Українизазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням викладеного, суддя позбавлений можливості надати оцінку в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення, у зв`язку із чим, приходжу до висновку про необхідність повернення справи для дооформлення, під час якого необхідно всебічно, повно, і об`єктивно з`ясувати всі обставини, що мають значення для прийняття правильного рішення, після чого, за наявності до того законних підстав, направити до матеріали до суду, аджест. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справКонвенцію про захист прав людини і основоположних свободта практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року (з наступними змінами та доповненнями), визнано правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені без додержання вимог КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav.Russia», рішення від 30.05.2013 року, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelinv.Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Вказані обставини позбавляють суд можливості всебічно і повно з`ясувати обставини справи, а відтак вирішити справу у точній відповідності із законом.

Таким чином, з огляду на допущені недоліки при складанні матеріалів про адміністративне правопорушення та з метою їх усунення, такі матеріали підлягають поверненню органу, який їх підготував, для доопрацювання.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.256,278,280 КУпАП, суддя, -

постановив:

Протокол про адміністративне правопорушення з іншими матеріалами відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 212-14 КУпАП, повернути до Кам`янського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області, для належного оформлення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Ізотов В. М.