ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/1655/19 Головуючий в 1 інст. Зарютін П.В.
Провадження №33/807/251/19 Доповідач в 2 інст. Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2019 року місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Щасливого О.Р., розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за апеляційною скаргою останнього на постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 01 квітня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 384 гривень 20 копійок.

Згідно з постановою суду, 09 березня 2019 року о 15 годині 20 хвилин ОСОБА_1 в м.Запоріжжі по вул.Боженка, 19 керував автомобілем «ВАЗ 21011», державний номер НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) ПДР України, відповідно до яких водію заборонено керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вищезазначену постанову суду скасувати та закрити провадження в справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд першої інстанції неповно з`ясував фактичні обставини справи та не перевірив їх доказами, що призвело до порушення норм матеріального та процесуального права в частині збирання та дослідження доказів.

Його доводи про те, що не він керував транспортним засобом, а його дружина, судом першої інстанції не прийнято до уваги, оскільки на оглянутому відеозаписі відображено, що його дружина перебуває на передньому пасажирському сидінні.

Додані до матеріалів справи докази, в тому числі і матеріали відеофіксації, не містять підтвердження того, що транспортний засіб, в якому він знаходився, рухався та відповідно він виконував функції водія.

В той день транспортним засобом керувала його дружина, а коли вона стомилася, попросила його сісти за кермо. Він лише сів за кермо транспортного засобу, який був припаркований на узбіччі, не встиг завести двигун, та одразу до їх автомобіля під`їхали працівники поліції та склали відносно нього протокол.

Таким чином, оскільки він знаходився у припаркованому автомобілі, він не є водієм, а отже й не є суб`єктом даного правопорушення.

Крім того, оскільки в нього немає посвідчення водія, то до нього не може бути застосований такий вид стягнення як позбавлення права керування транспортним засобом.

Від керування транспортним засобом він відсторонений не був, що свідчить про те, що поліцейський склав відносно нього протокол, не до кінця розібравшись в ситуації.

Другого примірника протоколу йому вручено не було, що ускладнило реалізацію права на своєчасний та ефективний захист у суді та позбавило його можливості проаналізувати обставини інкримінованого йому правопорушення.

Вислухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Щасливого О.Р., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить наступних висновків.

Висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.

При розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_1 винним себе не визнав та пояснив, що автомобілем керував не він, а його дружина.

Суд дійшов правильного висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена даними, що містяться: в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 304558 від 09 березня 2019 року, згідно з яким ОСОБА_1 у зазначений час керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: млява мова, нестійка хода, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, від отримання другого примірника протоколу, підпису та надання пояснень відмовився; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 березня 2019 року, згідно з яким, у результаті огляду, проведеного поліцейським, виявлені ознаки сп`яніння: млява мова, нестійка хода, зіниці очей не реагують на світло, однак огляд за допомогою спеціального технічного засобу не проводився, оскільки були виявлені ознаки саме наркотичного сп`яніння, огляд у медичному закладі не проводився, у зв`язку із відмовою водія; висновком щодо результатів медичного огляду КУ «ОКНД» ЗОР № 1071 від 09 березня 2019 року, згідно з яким ОСОБА_1 від проходження експертизи відмовився; відеозаписом, долученим до протоколу, на якому зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі; актом медичного огляду ОСОБА_1 від 09 березня 2019 року, згідно з яким ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду, що підтверджується його підписом.

Зазначені докази у їх сукупності підтверджують те, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, при викладених у протоколі обставинах.

Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи.

Додаткові докази, досліджені судом апеляційної інстанції, висновків суду не спростовують.

Так, при апеляційному розгляді заслухані пояснення свідка ОСОБА_2 та інспектора поліції Катрича І.В .

Свідок ОСОБА_2 зазначила, що перебуває у цивільному шлюбі з ОСОБА_1 09 березня 2019 року саме вона керувала транспортним засобом ВАЗ-21011, власником якого вона є. ОСОБА_1 в цей час знаходився в автомобілі в якості пасажира, потім вони зупинились, вона пересіла на пасажирське сидіння, а ОСОБА_1 на водійське. В цей момент до них під`їхала патрульна машина, попросили пред`явити документи, вона надала свої та казала, що ОСОБА_1 за кермом не був.

До пояснень вказаного свідка суд апеляційної інстанції ставиться критично, оскільки ОСОБА_2 , як стверджує ОСОБА_1 , є його цивільною дружиною, відповідно, є особою, яка зацікавлена у сприятливому для останнього вирішенні справи, крім того, показання свідка суперечать сукупності інших наявних у справі доказів.

Інспектор поліції Катрич І.В., яким складено протокол про адміністравтине правопорушення відносно ОСОБА_1 , при апеляційному розгляді пояснив, що причину зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 на цей час пригадати він не може. Після зупинки транспортного засобу у ОСОБА_1 були виявлені ознаки сп`яніння, останньому було запропоновано пройти огляд, на що він погодився, однак зазначив, що не керував транспортним засобом. У медичному закладі медична сестра зазначила, що ОСОБА_1 біоматеріал розбавив водою, нею була виміряна температура рідини. У зв`язку із чим, ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд повторно. Однак через деякий час ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду з власної ініціативи. Катрич І.В. зазначив, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом. Його екіпажем неодноразово зупинявся автомобіль під керуванням ОСОБА_1 та відносно останнього складалися протоколи про адміністративне правопорушення. Автомобіль зупинявся біля місця, де, як йому відомо, наркозалежні особи набувають наркотичні засоби. У зв`язку з наявністю обґрунтованої підозри, що ОСОБА_1 є однією з таких осіб, і зупинявся його транспортний засіб, але після складання протоколів останній завжди уникав відповідальності за вчинені правопорушення.

Обставини, на які посилається ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, перевірялися судом першої інстанції, та на доводи останнього надана відповідь в оскаржуваній постанові.

В тому числі, суд проаналізував відеозапис з бодікамери поліцейського та обґрунтовано зазначив, що дружина ОСОБА_1 після зупинки авто перебувала у салоні, проте на пасажирському місці попереду. Транспортний засіб стоїть не на узбіччі, як про це зазначає апелянт.

Згідно з відтвореним при апеляційному розгляді відеозаписом, ОСОБА_1 здавав для дослідження біоматеріал, проте, як було встановлено медичними працівниками КУ «ЗОНД», долив в нього води; від повторного проходження огляду відмовився; від надання пояснень, підпису та отримання другого примірника проколу про адміністративне правопорушення також відмовився.

Версія ОСОБА_1 при апеляційному розгляді про те, що він просто пересів тимчасово на водійське сидіння на час, коли його дружина годувала дитину, є непереконливою та суперечить дослідженим доказам.

Доводи ОСОБА_1 про те, що його не було відсторонено від керування транспортним засобом, спростовується матеріалами справи, оскільки як вбачається з протоколу, ОСОБА_1 був відсторонений від керування транспортним засобом шляхом передачі транспортного засобу тверезому водію.

Якихось порушень з боку поліцейських при оформленні протоколу та інших матеріалів не встановлено.

Отже, факт вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення підтверджується матеріалами справи.

В той же час суд помилково вказав у постанові про те, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 (а) Правил дорожнього руху, замість п.2.5 Правил дорожнього руху, оскільки, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №304558 від 09 березня 2019 року, складеного відносно ОСОБА_1 , останній керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі у встановленому законом порядку, що підтверджується доказами, на які посилається суд в постанові.

У зв`язку з викладеним, оскаржувана постанова суду першої інстанції підлягає зміні у вказаній частині, що не погіршує становище ОСОБА_1

Крім того, є слушними доводи ОСОБА_1 про те, що до нього не може бути застосований такий вид стягнення як позбавлення права керування транспортним засобом, оскільки він не отримував посвідчення водія.

Так, відповідно до п.28 Постанови ВСУ від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", суди не в праві застосовувати позбавлення права керувати транспортними засобами тоді, коли винна особа вже позбавлена права або взагалі його не мала.

Згідно з довідкою старшого інспектора відділу адміністративної практики УПП в Запорізькій області, Прунь К.М. посвідчення водія не отримував (а.с.3).

З огляду на викладене, постанова суду в частині накладеного стягнення також підлягає зміні з виключенням з неї такого виду адміністративного стягнення як позбавлення права керування транспортними засобами.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01 квітня 2019 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП змінити:

зазначити, що ОСОБА_1 порушив положення п.2.5 Правил дорожнього руху, а саме : керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі у встановленому законом порядку (замість п . 2.9 (а), як помилково вказано в постанові);

виключити з постанови накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

У решті постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду С.В. Дадашева

Дата документу Справа № 336/1655/19