Провадження № 3/761/4341/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2019 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Мальцев Дмитро Олександрович, розглянувши матеріали, що надійшли з ГУ Держпраці у Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працюючої на посаді директора з управління персоналом АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 7 ст. 41 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № КВ 246/611/АВ/П/ПТ, 19.02.2019 о 16 год. 30 хв. за адресою: м . Київ , вул. Жилянська, 32, гр. ОСОБА_1 , обіймаючи посаду директора з управління персоналом АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 7 ст. 41 КУпАП, а саме в порушення вимог ч. 3 ст. 119 КЗпП України АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» не забезпечено збереження місця роботи, посади і середнього заробітку, за працівником, прийнятим на військову службу за контрактом строком до закінчення особливого періоду або оголошення рішення про демобілізацію (під час дії особливого періоду).Так, ОСОБА_2 - таб. № 926, механік транспортного відділу Адміністративно-господарського управління, уклав контракт від 13.07.2018 на проходження військової служби під час дії особливого періоду. На підставі Наказу «Про звільнення» від 13.07.2018 був звільнений на підставі п. 3 ст. 36, КЗпП України. Вказане порушення призвело до порушення прав працівника на збереження місця роботи, посади і середнього заробітку.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 22.03.2019 матеріали справи про адміністративне правопорушення були направлені для доопрацювання та направлення до суду за місцем вчинення адміністративного правопорушення до ГУ Держпраці у Київській області.

До Шевченківського районного суду м. Києва матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 7 ст. 41 КУпАП надійшли 11.05.2019.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 заперечував проти викладеного в протоколі про адміністративне правопорушення, просив провадження закрити на підставі ст. 247 КЗпП України за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Зазначив, що постанова КМУ від 26.04.2017 № 295, на підставі якої проводилась перевірка, скасована постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019 , а відтак перевірка ГУ Держпраці є незаконною.

Згідно ч. 3 ст. 119 КЗпП України, за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Відповідно до ч. 7 ст. 41 КУпАП, порушення встановлених законом гарантій та пільг працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбачених законами України "Про військовий обов`язок і військову службу", "Про альтернативну (невійськову) службу", "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" - тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю, від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому, згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Положеннями ст.280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1ст.51 КпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням». Тим більше «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП, санкція якої передбачає стягнення у вигляді штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої (тоді як за КК України мінімальний штраф становить тридцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян).

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

Так, до протоколу про адміністративне правопорушення ГУ Держпраці надано Акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю № КВ246/611/АВ від 19.02.2019, яким встановлені описані в протоколі порушення, припис про усунення виявлених порушень від 20.02.2019 № КВ 246/611/АВ/П, Заперечення до Акту Директора з управління персоналом АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» ОСОБА_1 від 19.02.2019, лист ГУ Держпраці від 21.02.2019 № 42/2/19/3008, Виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, ОФП та громадських формувань, лист Інспектору праці ід 12.02.2019, копія Контракту про проходженн громадянами України військової служби у ЗСУ на посадах офіцерського складу від 21.06.2018, копію наказу про звільнення від 13.07.2018 № 520-вк, копія паспорту, та і.п.н. гр. ОСОБА_1 , копію Довіреності від 02.01.2019.

При цьому, до матеріалів справи не наданого доказів того, що саме гр. ОСОБА_1 є уповноваженою особою, на яку покладено обов`язок щодо прийняття та/або звільнення найманих працівників.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, протокол від 19.02.2019, складений ГУ Держпраці у Київській області на підставі Акту інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю № КВ246/611/АВ від 19.02.2019, яким встановлені описані в протоколі порушення.

Вказана перевірка проводилась інспектором праці на підставі ст. 259 КЗпП України, п. 19, 31 «Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства в Україні», затвердженого постановою КМУ від 26.04.2017 № 295.

Між тим, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019 по справі № 826/8917/17 визнано нечинною постанову КМУ від 26.04.2017 № 295, якому, в тому числі, затверджено зазначений вище Порядок.

Суддя, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення від 19.02.2019 року № КВ 246/611/АВ/П/ПТ та додані до нього матеріали, дійшов висновку про відсутність в діях гр. ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 41 КУпАП, оскільки до матеріалів справи не надано належних та допустимих доказів, які б в своїй сукупності свідчили про вчинення гр. ОСОБА_1 правопорушення, відповідальність за яке передбачена санкцією статті ч. 7 ст. 41 КУпАП.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути почато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, ст. 185, 283-285 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 7 ст. 41 КУпАП - закрити, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 днів з дня винесення постанови до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого ст. 32 КУпАП.

Суддя: