ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/608/19 Номер провадження 33/814/728/19Головуючий у 1-й інстанції Крючко Н. І. Доповідач ап. інст. Харлан Н. М.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2019 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Харлан Н.М., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , захисника в його інтересах - адвоката Процая В.М., потерпілого ОСОБА_2 , із секретарем Лимар О.М. , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_2 на постанову Ленінського районного суду м. Полтави від 29 травня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, накладено адміністративне стягнення:

-за ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн;

-за ст. 122-4 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 15 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 255 грн.

Згідно положення ст. 36 КУпАП остаточно призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Згідно з постановою, ОСОБА_1 визнаний винуватим в тому, що він 11 березня 2019 року о 18 год. 10 хв. у м. Полтава по вул. А. Кукоби, 45 рухався автомобілем Део Ланос, д.н.з. НОМЕР_1 , не витримав безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з автомобілем Шкода Фабіа, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який зупинився праворуч, чим порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Після чого місце дорожньо-транспортної пригоди залишив, чим порушив п. 2.10 Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись з вказаною постановою, до апеляційного суду з апеляційною скаргою звернувся ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі просить постанову суду скасувати та прийняти нову, якою позбавити ОСОБА_1 права керування транспортним засобом строком на 1 рік.

Вважає призначене стягнення надто м`яким, оскільки дії водія ОСОБА_1 є суспільно небезпечними і тому до нього слід застосувати більш сувору міру покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом. Стверджує, що фактично судового засідання не було, суддя його не заслуховував, а міру стягнення ОСОБА_1 озвучила помічник судді.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши доводи потерпілого ОСОБА_2 на підтримку поданої апеляційної скарги, який повідомив, що суддя безпідставно не врахував той факт, що після вчинення ДТП ОСОБА_1 , залишаючи місце пригоди, проїхав на заборонений сигнал світлофора, значно перевищив дозволену у місті швидкість руху для автомобілів та перетнув суцільну смугу, думку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Процая В .М., які заперечили відсутність судового засідання та стверджували, що ОСОБА_2 був відсутній у суді першої інстанції та з`явився лише після засідання, дослідивши наявні у справі докази, давши їм аналіз та оцінку, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Суддею першої інстанції відповідно до вимог ст. ст. 252, 280 КУпАП досліджені обставини справи в їх сукупності та встановлено факт вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4 ст. 124 КУпАП.

ОСОБА_1 не заперечується факт вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4 ст. 124 КУпАП, що знайшло своє підтвердження під час розгляду справи в суді першої інстанції, з огляду на протоколи про адміністративне правопорушення серії БД № 438972 від 12 березня 2019 року та серії БД № 438973 від 12 березня 2019 року, схеми місця вчинення дорожньо-транспортної пригоди, поясненнями самого ОСОБА_1 , відповідно до яких він провину у вчиненому визнає, також поясненням ОСОБА_2

Правильність судового рішення в частині встановлення подій вчинених правопорушень ні потерпілим ОСОБА_2 , ні особою яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 чи його захисником адвокатом Процаєм В.М. не оспорюються, а тому суддею апеляційного суду не переглядаються.

Натомість потерпілий ОСОБА_2 вважає призначене судом стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. необґрунтовано м`яким.

Статтею 23 КупАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно з статтею 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Диспозиція статті 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Потерпілий ОСОБА_2 , будучи допитаним в якості свідка, вказував на ряд фактів, які, на його думку, свідчать про підвищену суспільну небезпечність ОСОБА_1 , а саме, вчинення ще принаймні трьох порушень правил дорожнього руху під час залишення місця пригоди: проїхав на заборонений сигнал світлофора, значно перевищив дозволену у місті швидкість руху для автомобілів та перетнув суцільну смугу.

ОСОБА_2 вважає, що необхідно врахувати всі ці правопорушення та призначити більш суворе стягнення у вигляді одного року позбавлення права керування транспортними засобами.

Вважаю такі доводи скаржника позбавлені підґрунтя, оскільки перераховані ОСОБА_2 порушення, які нібито не врахував суддя першої інстанції при призначенні стягнення ОСОБА_1 , містять окремі склади адміністративного правопорушення та підлягають доведенню у встановленому законом порядку. З огляду на гарантоване Конституцією України та Законами України право захисту, довільна констатація факту вчинення будь-якою особою правопорушення - неможлива.

Суддею обрано ОСОБА_1 стягнення в межах визначених санкціями ст.122-4 та ст. 124 КУпАП та правильно призначено стягнення за правилами ст. 36 КУпАП. При цьому враховано визнання вини ОСОБА_1 , обстановку та обставини вчинення правопорушення, дані про особу правопорушника, зокрема те що він вперше притягується до адміністративної відповідальності. Додатково суддею апеляційного суду враховується необхідність ОСОБА_1 доглядати свою матір ОСОБА_5 , яка є особою похилого віку (1937 р.н.), потребує постійного лікування та не проживає спільно із сином, що створює для ОСОБА_1 додаткові обставини для організації свого життя, зокрема і з використанням транспортного засобу.

Доводи ОСОБА_2 про відсутність судового засідання у суді першої інстанції, об`єктивно не підтверджено матеріалами справи про адміністративне правопорушення. Із постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності вбачається, що останній був під час розгляду справи у суді першої інстанції, давав пояснення, які відображені у постанові. ОСОБА_1 заперечував присутність потерпілого ОСОБА_2 під час розгляду справи в суді. Та обставина, що суд першої інстанції розглянув протоколи щодо ОСОБА_1 за відсутності потерпілого, не є порушенням процесу, оскільки відповідно до норм КУпАП по даним категоріям справи участь потерпілого не є обов`язковою.

Таким чином, суд першої інстанції відповідно до вимог КУпАП належним чином мотивував прийняте рішення, дійшов правильних висновків та призначив справедливе стягнення ОСОБА_1 за вчинені правопорушення, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Ленінського районного суду м. Полтави від 29 травня 2019 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124, ст. 122-4 КУпАП - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Н.М. Харлан