ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/101/19 Доповідач - Коструба Г.І.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2019 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Коструба Г.І.

розглянувши справу про адмінправопорушення відносно ОСОБА_1, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 січня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Як вбачається зі змісту даної постанови, ОСОБА_1 23 листопада 2018 р. о 03 год. 45 хв. в м.Тернополі по вул. Лисенка керував автомобілем марки "Шкода Октавіа" д.н.з. НОМЕР_1, перебуваючи у стані алкогольного сп"яніння. Огляд на стан алкогольного сп"яніння проводився за допомогою технічного приладу газоаналізатора "Drager" Alcotest 6810 №ARCD-0524 (повірка дійсна до 06 грудня 2018 року) на табло якого висвітився показник 1,57 % проміле, з яким він погодився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 (а) Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову місцевого суду скасувати, закривши провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, оскільки працівники поліції зупинили його безпідставно, в порушення ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію".

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, прихожу до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Так, розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 судом апеляційної інстанції був призначений на 07 березня 2019 року та в подальшому відкладений на 12 березня 2019 року у зв"язку з неявкою останнього.

Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, направленого ОСОБА_1 апеляційним судом 22 лютого 2019 року за адресою: АДРЕСА_1, причиною повернення повістки є закінчення строку зберігання вказаного повідомлення на поштовому відділенні.

Оскільки іншим чином повідомити ОСОБА_1 про час та місце розгляду апеляційним судом матеріалів справи за його апеляційною скаргою неможливо, приходжу до висновку, що розгляд справи слід провести за відсутності останнього.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов»язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об»єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов»язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов»язки.

Що стосується суті оскаржуваної постанови, то суд апеляційної інстанції приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення та оскаржуваної постанови, судом першої інстанції під час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 дані вимоги закону не дотримані, а тому висновок судді про порушення водієм п. 2.9 (а) ПДР України не відповідає фактичним обставинам справи.

Так, з наявного в матеріалах справи рапорту поліцейського роти №1 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП Н.А. Сеньків вбачається, що під час патрулювання у складі з лейтенантом Кіт А.В. в м. Тернополі по вул. Лисенка ними було зупинено автомобіль "Шкода Октавіа" д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 Після зупинки даного автомобіля у ОСОБА_5 виявлені ознаки алкогольного сп"яніння, у зв"язку з чим йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп"яніння за допомогою пристрою "Драгер", на що він погодився, за результатом огляду якого виявлено 1,57 % проміле.

При цьому статтею 35 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено вичерпний перелік підстав, за яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби. Даний перелік, зокрема, передбачає :1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об'єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Однак, будь-яких даних, які б свідчили про необхідність зупинки транспортного засобу ОСОБА_4 із зазначених вище підстав, в матеріалах справи немає.

Відповідно до широкого розуміння доктрини «плодів отруєного дерева» будь-яке винне порушення поліцейськими конституційних прав громадян, що навіть має не безпосередній, а лише опосередкований зв'язок із самим процесом виявлення, вилучення і фіксації доказів, тягне втрату останніми юридичної сили. Тобто, це означає безумовну недопустимість доказів при будь-якому порушенні встановленого порядку збирання доказів незалежно від характеру і ступеня.

У вузькому сенсі доктрина «плодів отруєного дерева» зводиться до заборони використання даних, отриманих на підставі або з використанням доказів визнаних недопустимими.

Оскільки ОСОБА_1 був зупинений поліцейськими без належних на те підстав, тому і протокол про адміністративне правопорушення серії БД №206693 від 23 листопада 2018 року, складений поліцейським Сеньків Н.А. за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1, є недопустимим доказом.

Таким чином, судом апеляційної інстанції встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 суд першої інстанції не дотримався вимог ст.245, 252, 280, 283 КУпАП про всебічне, повне та об'єктивне дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення, у зв"язку з чим постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. від 29 січня 2019 року підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закриттю у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. від 29 січня 2019 р., якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день винесення постанови становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова Апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис