Справа № 344/1513/19
Провадження № 3/344/1025/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2019 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Бабій О.М., з участю прокурора Гринишин Л.Л., особи, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1, захисника ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з Національного агентства з питань запобігання корупції, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 та 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

28 січня 2019 року до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області надійшли протоколи про адміністративне правопорушення від 02 січня 2019 року за частинами 1 та 2 статті 172-7 КУпАП стосовно ОСОБА_1.

Постановою судді від 25 лютого 2019 року вказані протоколи обєднані в одне провадження.

В судовому засіданні прокурор протокол про адміністративне правопорушення підтримала, просила визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 172-7 КУпАП та призначити їй покарання в межах санкції вказаної статті.

Особа, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 та її захисник ОСОБА_2 просили закрити провадження у справі у звязку із закінченням строків для накладення адміністративного стягнення з мотивів наведених у клопотанні.

Заслухавши пояснення захисника, думку особи, що притягається до адміністративної відповідальності, думку прокурора, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення суддею встановлено наступне.

З пред'явленого ОСОБА_1 обвинувачення, що міститься в протоколі про адміністративне правопорушення №35-02/2 та 35-02/3 від 02.01.2019 року вбачається, що ОСОБА_1, будучи депутатом Івано-Франківської міської ради, суб'єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», порушила вимоги ст. 28 закону, а саме не повідомила у встановленому законом порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів та прийняла рішення в умовах реального конфлікту інтересів, зокрема 15.02.2018 року вчинила дії, що виразились у позитивному голосуванні за рішення про надання дозволу ТОВ «ЮТІМ»на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТОВ «ЮТІМ», оскільки ОСОБА_1 є учасником товариства із 51% власності у статутному капіталі.

Завданням судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, є своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо справ про адміністративне правопорушення, передбачених цим Кодексом.

Так, згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП відповідальність за вказаною статтею настає за умови: 1) неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів; 2) вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» № 1700-VII від 14.10.2014 року (зі змінами та доповненнями, далі - Закону) корупційним правопорушенням є діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Так, пунктом «б» ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» та приміткою до ст. 172-7 КУпАП передбачено, що суб'єктом відповідальності за вчинення корупційного правопорушення є депутати місцевих рад (що, відповідно до норм діючого законодавства, включають сільські, селищні, міські та районні у місті ради тощо).

За таких обставин, ОСОБА_1 є суб'єктом, на якого поширюється дія цього Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у п.1, 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону, зобов'язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

З наведено вбачається, що особи, на яких поширюється законодавство щодо конфлікту інтересів, повинні вживати заходів щодо недопущення його виникнення та заходів щодо його врегулювання, якщо він все-таки виник.

Статтею 172-7 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів.

Визначення змісту поняття «конфлікт інтересів» має значення для правильного застосування положень ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» щодо запобіганню та урегулюванню конфлікту інтересів.

Зміст цього поняття визначають такі дві обов'язкові ознаки: 1) конфлікт інтересів це суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями; 2) наявність такої суперечності може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення дій під час виконання наданих особі службових повноважень.

Таким чином, не будь-яка суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями створює конфлікт інтересів, оскільки особистий інтерес особи та її службові повноваження можуть не суперечити один одному.

Із суб'єктивної сторони, корупційне адміністративне правопорушення за ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, що інкримінується ОСОБА_1, характеризується наявністю вини, що виражається у виді: 1) неповідомленні особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів; 2) вчиненні дії в умовах реального конфлікту інтересів.

Пунктом 2 примітки до статті 172-7 КУпАП передбачено, що у цій статті під конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями, наявність яких може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих їх службових повноважень.

Виходячи зі змісту Закону, конфлікт інтересів - це ситуація, при якій службова особа виконуючи свої обов'язки має приватний інтерес (особисту заінтересованість), який хоча і не обов'язково призводить до прийняття неправомірного рішення або вчинення неправомірного діяння але здатний до цього призвести.

При цьому, приватний інтерес не обмежується фінансовими чи матеріальними інтересами або тими інтересами, які дають службовій особі пряму особисту вигоду, в тому числі неправомірну.

Отже, як вбачається з наведеного поняття - «конфлікт інтересів», особистий інтерес особи може носити як майновий, так і немайновий характер.

ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності за неповідомлення про наявність у неї реального конфлікту інтересів, та вчинення певних дій - в даному випадку приймала рішення в умовах реального конфлікту інтересів, що виразились у голосуванні «ЗА» рішення про надання дозволу ТОВ «ЮТІМ»на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТОВ «ЮТІМ», оскільки ОСОБА_1 є учасником товариства із 51% власності у статутному капіталі.

Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» неправомірна вигода - це грошові кошти або інше майно, переваги, пільги, послуги, нематеріальні активи, будь-які інші вигоди нематеріального чи негрошового характеру, які обіцяють, пропонують, надають або одержують без законних на те підстав.

Отже, поняття неправомірна вигода, охоплює не лише матеріальні предмети, а й немайнові вигоди.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП настає за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», реальний конфлікт інтересів - це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Отже, для реального конфлікту інтересів характерна наявність трьох об'єктивних компонентів: 1) приватний інтерес; 2) службове повноваження, представницьке повноваження; 3) протиріччя між ними, що впливає на об'єктивність або неупередженість рішення, діяння службової особи.

Під час притягнення особи за порушення вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів враховую відповідну оцінку приватних інтересів через призму можливого їх негативного впливу на об'єктивність прийняття рішень чи діянь службовця при реалізації своїх службових повноважень.

Правопорушення щодо неповідомлення особою про наявність у неї реального конфлікту інтересів, характеризується наявністю вини у формі прямого та непрямого умислу.

Про інкриміноване ОСОБА_1 правопорушення передбачене ст. 172-7 КУпАП органу, який склав протокол про адміністративне правопорушення, стало відомо 06 листопада 2018 року, з дня коли до НАЗК надійшли матеріали від Івано-Франківської міської ради, а протокол складено 02 січня 2019 року, до суду направлено 28 січня 2019 року.

Відповідно до вимог ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

З огляду на те, що на день розгляду справи з моменту виявлення правопорушення минув встановлений ст. 38 КУпАП строк накладення адміністративного стягнення, а тому провадження по справі підлягає закриттю у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 38, 245, 247, 276, 279, 283, 287 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 та 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Апеляційна скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя О.М. Бабій