Справа №591/2290/19 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Капкін О. Б.
Номер провадження 33/816/293/19 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2019 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Суми справу про адміністративне правопорушення № 591/2290/19 за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 на постанову судді Зарічного районного суду м. Сум від 26.06.2019, якою

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката Лопаткіна О. В.,

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 просить скасувати постанову судді та закрити провадження на підставі ст. 247 КУпАП, оскільки докази керування ним автомобілем відсутні, автомобілем керував ОСОБА_5 . Також вказує, що протокол про адміністративне правопорушення складений в 00:45, в той час як огляд на стан сп`яніння проведений в 00:47, а свідки підписали протокол до проходження огляду на стан сп`яніння.

Постановою судді Зарічного районного суду м. Сум від 26.06.2019 ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 10200 грн з позбавленням права керування т/з строком 1 рік. Стягнуто на користь держави 384,20 грн судового збору.

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_3 . 05.04.2019 в 00:25 по вул. Г. Кондратьєва в м. Суми керував автомобілем ВАЗ-217030 д. н. з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9(а) ПДР.

Вислухавши доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та його захисника Лопаткіна О. В., які підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати постанову судді та закрити провадження у справі через відсутність складу правопорушення, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, а згідно положень ст.9 Конституції України, ст.19 ЗУ «Про міжнародні договори України» та ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика ЄСПЛ є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (ч. 2 ст. 7 КУпАП), а завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245 КУпАП).

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 154226 від 05.04.2019, суддя суду першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_3 керував т/з у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) ПДР.

Зазначені висновки судді суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи, належним чином вмотивовані і ґрунтуються на досліджених та перевірених в судовому засіданні доказах.

Зокрема, факт вчинення ОСОБА_3 правопорушення за обставин, викладених у постанові судді, об`єктивно підтверджується, крім зазначеного вище протоколу про адміністративне правопорушення, іншими доказами у справі, а саме:

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого у присутності двох свідків проведений огляд ОСОБА_3 за допомогою газоаналізатора Alkotest-6820, результат якого склав - 1,09 проміле (а. с. 3);

- роздруківкою результатів тесту за допомогою приладу Alkotest-6820, відповідно до якої 04.05.2019 в 00:47 результат тесту на алкоголь, у ході проведеного у ОСОБА_3 . огляду склав 1,09 проміле (а. с. 2);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від 05.04.2019, згідно яких у їх присутності ОСОБА_3 погодився пройти перевірку для визначення стану сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» і результат тесту склав 1,09 проміле (а. с. 4, 5);

- розпискою ОСОБА_8 від 05.04.2019 про те, що він зобов`язується доставити автомобіль д. н. з. НОМЕР_2 за місцем його зберігання та не допустити до керування водія ОСОБА_3 ;

- відеозаписами з нагрудних камер поліцейських, з яких вбачається, що ОСОБА_3 , перебуваючи на водійському місці автомобіля ВАЗ-217030 д. н. з. НОМЕР_1 надав працівникам поліції відповідні документи та на місці його зупинки пройшов огляд з метою визначення стану сп`яніння. При цьому останній не заперечував факту керування автомобілем та результату огляду, а також пояснив працівникам поліції, що їде забрати свою дівчину з ресторану.

Досліджуючи під час розгляду справи письмові пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на предмет їх достовірності і допустимості, апеляційний суд вважає за можливе використати їх як докази вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, оскільки ці пояснення містять фактичну інформацію, на основі якої встановлюється певний юридичний факт і їх зміст об`єктивно узгоджуються та співпадає з іншими безпосередньо дослідженими в судах першої та апеляційної інстанціях доказами в справі, враховуючи, що жоден із цих свідків, будучи повідомленими апеляційним судом в установленому законом порядку про час і місце розгляду справи, не спростував перед судом у будь-який спосіб викладені ними у їх письмових поясненнях обставини.

Вказана правова позиція не протирічить принципам, які застосовуються у випадках, коли свідки обвинувачення не з`являються у судове засідання і надані ними раніше показання визнаються допустимими як докази, що узагальнені та уточнені рішенням ЄСПЛ у справі «Аль- Хавайя й Тахері проти Сполученого Королівства» (Al-Khawaja and Tahery v. the United Kingdom), заяви № 26766/05 і № 22228/06, ECHR 2011), згідно яких необхідно проводити триетапний аналіз відповідності положенням п.1 і п.п. «d» п. 3 ст. 6 Конвенції того провадження, у якому показання свідка, який не був присутнім та допитаним у судовому засіданні, були визнані допустимими як доказ, оскільки у даному конкретному випадку, на переконання апеляційного суду, мали місце достатні урівноважуючи фактори, які забезпечили належну і чітку оцінку достовірності таких доказів, та надійні процесуальні гарантії, що компенсували недоліки, з якими зіткнулася сторона захисту через допустимість неперевірених доказів, а також забезпечена загальна справедливість судового розгляду.

Зокрема, вказані письмові пояснення свідків не є єдиними або ж вирішальними доказами для притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, ці пояснення не є більш значущими, ніж інші безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, які є достатньо вагомими для визнання особи винуватою, і лише об`єктивно та органічно доповнюють останні у їх сукупності, а тому доводи апеляційної скарги про незаконність посилання судді суду першої інстанції на письмові пояснення свідків є необґрунтованими. При цьому апеляційний суд також враховує і той факт, що і сам ОСОБА_3 не заперечував про наявність двох свідків при огляді на стан сп`яніння, що також зафіксовано на відповідному відеозаписі.

Відповідно ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а згідно ч. 2 цієї норми обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Аналізуючи зазначені положення процесуального закону та оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти вказаним доказам.

Наведені докази жодним чином не спростовуються іншими доказами чи матеріалами справи.

Зокрема, що стосується доводів апеляційної скарги про невідповідність часу складення протоколу про адміністративне правопорушення, часові, зазначеному в роздруківці приладу «Драгер», то апеляційний суд не може прийняти їх до уваги, зважаючи на мізерність різниці в 2 хвилини, яка може бути викликана неточністю ходу годинника.

З відеозапису нагрудної камери поліцейського вбачається, що працівники поліції розпочали складати протокол відразу після визначення стану алкогольного сп`яніння на приладі «Драгер». При цьому часова мітка на відеозаписі відповідає 00:45, а на мобільному телефоні вказаний час 00:47.

ОСОБА_3 власноручно зазначив в протоколі про адміністративне правопорушення те, що він визнає вину та детальні пояснення дасть у суді, а також не вказував на незгоду із будь-якою зазначеною у цьому протоколі інформацією.

Безпідставними є і доводи апеляційної скарги про те, що свідки підписали протокол про адміністративне правопорушення до визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», оскільки вони знову спростовуються відеозаписом нагрудної камери поліцейського, де чітко зафіксовано, що свідки підписують протокол вже після проведення огляду ОСОБА_3 на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер».

Не може апеляційний суд прийняти до уваги і показання свідка ОСОБА_5 про керування т/з, оскільки вони суперечать доказам у справі, а саме відеозапису, з якого вбачається, що ОСОБА_3 знаходився на водійському місці автомобіля і надав документи на право керування т/з, пояснивши мету своєї поїздки і прохавши не притягати його до адміністративної відповідальності за керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння. При цьому, як зазначалося вище, ОСОБА_3 жодного разу не заперечив факту керування ним автомобілем.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення розглянутий суддею суду першої інстанції на підставі наявних у матеріалах справи та досліджених у судовому засіданні доказів, які у своїй сукупності і взаємозв`язку, є достатніми для прийняття рішення про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При розгляді справи стосовно ОСОБА_3 у повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279 і 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Зарічного районного суду м. Сум від 26.06.2019 відносно ОСОБА_3 залишити без змін, а його апеляційну скаргу на цю постанову - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуРунов В. Ю.