№755/6077/19
№ 3/755/2941/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" травня 2019 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Метелешко О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з Управління патрульної поліції в м. Києві про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 173578, ОСОБА_1 , 29 березня 2019 року, о 23 годині 33 хвилини, керував автомобілем «Шевролет Авео», д/н НОМЕР_1 , у м. Києві по вул. Шумського, 5, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота; нестійка хода; нерозбірлива мова; почервоніння обличчя. Від проходження медичного огляду на місці зупинки за допомогою алкотестеру «Драгер» та у лікаря-нарколога ОСОБА_1 категорично відмовився у присутності свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 з`явився, свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що 29 березня 2019 року о 23 годині 33 хвилини, автомобілем «Шевролет Авео», д/н НОМЕР_1 , він не керував і у матеріалах справи також немає доказів цьому. Зокрема, на відео, яке міститься у матеріалах справи не зафіксовано те, що він відмовлявся від проходження на стан сп`яніння, а наполягав на тому, щоб поліцейські надали йому та свідкам докази того, що він керував транспортним засобом. Також, на відео, що міститься у матеріалах справи, зафіксовано, що поліцейські стверджували про наявність у них запису з автомобільного відеореєстратора, на якому, нібито, зафіксовано факт керування ним автомобілем, проте, на його неодноразову вимогу показати це відео, поліцейські відмовились. Також, це відео не було долучено працівниками поліції до матеріалів справи, що свідчить про відсутність такого відео. Також, наявні в матеріалах справи докази, а саме: протокол серії БД №173578, пояснення свідків та відео, не узгоджуються між собою. Так, відео з бодікамер починається о 23 годині 04 хвилини, спілкування свідків з поліцейським починається о 23 годині 14 хвилин та закінчується о 23 годині 18 хвилин, у поясненнях свідки зазначили, що вони були запрошені в якості свідків о 23 годині 25 хвилин, а в протоколі зазначено, що він, нібито, відмовився від освідування о 23 годині 33 хвилин. Крім того, на відео о 23 годині 22 хвилин свідок на його питання відповів, що вини зробили те, про що їх попросили. Крім того, працівниками поліції було грубо порушено вимоги ст. 266 КУпАП та Інструкції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735, оскільки в матеріалах справи відсутні докази складання акту огляду стану сп`яніння, вручення направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, не була забезпечена його доставка до найближчого медичного закладу, отже, протокол, складений поліцейським, є неналежним та недопустимим доказом у справі. У зв`язку з вищезазначеним, просив закрити провадження відносно нього у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_2 суду пояснив, що 29 березня 2019 року, ввечері, він з ОСОБА_1 та ще одним товаришем знаходилися у ОСОБА_1 вдома та почули, що спрацювала сигналізація в автомобілі ОСОБА_1 , який знаходився на парковці біля будинку. Вони втрьох вийшли на вулицю, побачили, що біля автомобіля ОСОБА_1 припарковується інший автомобіль і вони вирішили почекати, щоб знову не спрацювала сигналізація та сіли погрітися до автомобіля. Він сів на пасажирське місце спереду, а ОСОБА_1 та інший знайомий, сіли на заднє сидіння. Автомобіль був у незаведеному стані, вони просто сиділи та чекали, поки припаркується інший автомобіль. У цей час, до них підійшли працівники патрульної поліції та почали говорити, що вони рухались і цьому є докази та відеофіксація, однак, останні такі докази їм не надали. ОСОБА_1 вийшов з автомобіля та пояснив поліцейським, що вони не рухалися на автомобілі і він був у незаведеному стані. Все це тривало приблизно 20-30 хвилин. Поліція запрошувала свідків для підписання протоколу, але, щоб свідкам роз`яснювалися їхні права та обов`язки, він не чув, а бачив лише те, що дані свідки сіли до патрульного автомобіля та підписали якісь документи. У подальшому, на запитання ОСОБА_1 , свідки повідомили, що вони робили те, що їм сказали поліцейські. Зокрема, зазначив, що ОСОБА_1 не керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, а просто сидів на задньому сидінні автомобіля, а сам, автомобіль, знаходився у незаведеному стані на парковці.

Крім того, судом, неодноразово було викликано до суду інспектора патрульної поліції УПП в м. Києві, який складав протокол про адміністративне правопорушення, свідків, указаних у протоколі, однак, до суду так ніхто і не з`явився.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , свідка ОСОБА_2 , дослідивши наявні матеріали в їх сукупності, приходжу до наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.), судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності. Для притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

Однак, у супереч вимогам ст. 251 КУпАП, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що особа керувала автомобілем, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 8 Конституції України декларує, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Крім того, приймаючи до уваги приписи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), беручи до уваги передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення, виходжу з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з положень ст. 8 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Зокрема, згідно зі ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

У судовому засіданні особою, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , надано послідовні та логічні пояснення, викладені вище, що не викликають сумніву щодо їх достовірності, тому суд бере їх до уваги.

Крім того, у судовому засіданні свідком ОСОБА_2 було підтверджено той факт, що 29 березня 2019 року о 23 годині 33 хвилини, за кермом автомобіля «Шевролет Авео», д/н НОМЕР_1 , ОСОБА_1 не перебував, а знаходився на задньому сидінні автомобіля, а сам автомобіль взагалі був незаведений, так як знаходився на парковці.

Таким чином, з пояснень ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 вбачається, що ОСОБА_1 транспортним засобом - автомобілем Шевролет Авео», д/н НОМЕР_1 , 29 березня 2019 року о 23 годині 33 хвилини, взагалі не керував.

Зокрема, з переглянутого в судовому засіданні відеозапису, вбачається, що подія відбувається 29.03.2019 року о 23 годині 04 хвилини, а протокол про адміністративне правопорушення складено, про те, що подія мала місце 29.03.2019 року о 23 годині 33 хвилини, що суперечить одне одному.

Крім того, з переглянутого в судовому засіданні відеозапису взагалі не вбачається, щоб ОСОБА_1 керував автомобілем, або хоча б сидів на водійському кріслі.

Зокрема, також з переглянутого в судовому засіданні відеозапису не вбачається, щоб ОСОБА_1 відмовлявся від проходження медичного огляду на місці зупинки за допомогою алкотестеру «Драгер» та у лікаря-нарколога, як це зазначено в протоколі, а навпаки пояснював, що автомобілем не керував, він знаходився на задньому сидінні в припаркованому автомобілі, тому йому не зрозуміло взагалі, чому поліцейські наполягали на такому огляді й стверджували, що, начебто в них є відео доказ, хоча його останні так і не надали.

Крім того, у наявних матеріалах, що надійшли до суду, також відсутній будь-який доказ, що ОСОБА_1 , 29 березня 2019 року, о 23 годині 33 хвилини, керував автомобілем «Шевролет Авео», д/н НОМЕР_1 , у м. Києві по вул. Шумського, 5, з ознаками алкогольного сп`яніння.

У зв`язку з викладеним, для притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідно встановити або: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також 2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, вважають закінченим з того моменту, коли транспортний засіб почав рухатись, на що звертав свою увагу Пленум Верховного Суду України в п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.).

З огляду не викладене вище, суд зазначає, що оскільки діючим Кодексом України про адміністративне правопорушення не передбачено закриття провадження у зв`язку з не встановленістю достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді, то в даному випадку, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , свідка ОСОБА_2 та вивчивши наявні докази в їх сукупності, необхідно провадження закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Крім того, відповідно до статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зокрема, відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Так, п. 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо в діях особи відсутній склад адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 9, 130, 245, 247, 280, 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити, на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: