ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/807/323/19 Головуючий в 1-й інстанції Ярош С.О.
Єдиний унікальний № 315/434/19 Доповідач в 2-й інстанції Фомін В.А.
Категорія - ст.183-1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Фомін В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 02 травня 2019 року стосовно нього, в якій міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаного судового рішення,

в с т а н о в и в:

постановою судді Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 02 травня 2019 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.183-1 КУпАП притягнуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , із застосуванням адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт на строк 120 годин.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 384,20 грн.

Як зазначено в постанові, 09.04.2019 року при примусовому виконанні № 315/670/15-ц від 20.07.2015 року виданий Гуляйпільським районним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його прибутку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25.06.2015 року до повноліття дитини, станом на 31.03.2019 року ОСОБА_1 не сплатив аліменти на утримання дитини, що відповідно до розрахунку заборгованості боржника по аліментах від 01.04.2019 року призвело до виникнення заборгованості в сумі 28402.21 грн., що в сукупності перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що 02 травня 2019 року не був присутній в судовому засіданні, не зміг реалізувати своє право на захист, надати суду пояснення, постанову суду отримав 14.05.2019 року, апеляційна скарга була подана 20.05.2019 року, а тому строк пропустив з поважних причин.

Вважає прийняту постанову незаконною, оскільки її винесено з істотним порушенням вимог Конституції України та кодексу України про адміністративні правопорушення. В обґрунтування доводів зазначає, що державним виконавцем не було з`ясовано та враховано в протоколі його майновий стан, а також ті обставини що у його матері ускладнення хвороби і він не лише допомагає матері, а також не перестає сплачувати аліменти на утримання дитини. Правильність складення державним виконавцем протоколу про адміністративне правопорушення має важливе значення і закладає підґрунтя для розгляду справи на засадах законності і справедливості.

На підставі викладеного, просить поновити строк оскарження постанови суду першої інстанції; скасувати постанову суду, а провадження по справі закрити на підставі ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Під час спілкування в телефонному режимі повідомив, що не може бути присутнім в судовому засіданні апеляційної інстанції через похорон матері, доводи апеляційної скарги підтримав та просив розглядати справу без його участі. Справа розглядається за відсутності ОСОБА_1 . по наявним в ній матеріалам в межах апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, а апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, у зв`язку з наступним.

У відповідності до вимог ст.294 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Враховуючи, що ОСОБА_1 не приймав участі при розгляді справи, не зміг реалізувати своє право на захист, надати суду пояснення, копію постанови отримав лише 14.05.2019 року, апеляційну скаргу подав 20.05.2019 року, суд апеляційної інстанції, керуючись верховенством права, доходить висновку, що наведені у клопотанні обставини можна визнати як поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження, та надати можливість ОСОБА_1 реалізувати своє право на захист в судовому засіданні, а тому вказаний строк підлягає поновленню.

Щодо доводів апеляційної скарги по суті, слід зазначити наступне.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення підлягають з`ясуванню питання: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, тощо.

Законом України №2234-VIII від 07.12.2017 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів», який набрав чинності 06 лютого 2018 року, Кодекс України про адміністративні правопорушення доповнений статтею 183-1, якою встановлено адміністративну відповідальність за несплату аліментів, зокрема, на утримання дитини, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Об`єктивна сторона цього правопорушення характеризується бездіяльністю особи, яка повинна сплачувати періодичні аліментні платежі кожного місяця у визначеному розмірі і часом вчинення цього правопорушення є відповідний період, в який особа не сплачувала аліменти.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Судом першої інстанції, при винесені постанови щодо ОСОБА_1 вжито належних заходів спрямованих на встановлення всіх обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, а саме, те що ОСОБА_1 систематично не сплачує аліменти на утримання дитини, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Так, з матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення №22 від 09 квітня 2019 року (а.с.5), копією виконавчого листа виданого Гуляйпільським районним судом Запорізької області 20.07.2015 року (а.с.6), копією постанови про відкриття виконавчого провадження від 02.07.2016 року (а.с.8), розрахунком заборгованості боржника станом на 01.04.2019 року, борг становить 28402,21 грн. (а.с.16). Також в матеріалах справи є пояснення ОСОБА_1 від 06.12.2018 року, відповідно до яких про заборгованість він обізнаний, але немає можливості сплачувати аліменти, оскільки ледь вистачає коштів на проживання.

З огляду на викладене та аналізуючи вказані докази в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП є вірним та беззаперечним.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що його було складено з дотриманням вимог, передбачених ст.256 КУпАП, та державним виконавцем були вказані всі необхідні та встановлені на той час відомості, як того вимагає закон, у тому числі і частина статті, за якою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності. Зауважень при складанні протоколу від ОСОБА_1 не надходило, він власноруч підписав протокол, зазначивши, що не сплачує аліментів, оскільки немає можливості, коштів ледь вистачає на проживання.

Отже, порушення, на які звертав увагу апелянт в апеляційній скарзі, є суто формальними, які не можуть слугувати підставою для скасування правильного по суті рішення, до того ж останній не заперечував факт несплати заборгованості по аліментам, тобто фактичні обставини справи не оскаржує взагалі.

Стягнення за адміністративне правопорушення накладено у межах, встановлених КУпАП. При накладенні стягнення на ОСОБА_1 судом було враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, тому призначив мінімальне стягнення, передбачене санкцією статті.

Дані про особу ОСОБА_1 , на які він послався в апеляційній скарзі, а саме його майновий стан та відсутність роботи, судом вже були враховані при призначенні адміністративного стягнення.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 02 травня 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 02 травня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183-1 КУпАП, із застосуванням адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт на строк 120 годин, - без змін.

Постанова Запорізького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.А. Фомін

Дата документу Справа № 315/434/19