єдиний унікальний номер справи 546/551/19
номер провадження 3/546/121/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2019 року м. Решетилівка

Суддя Решетилівського районного суду Полтавської області Лизенко І.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Державної екологічної інспекції Центрального округу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Високе Охтирського району Сумської області, українця, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, працюючого директором ТОВ «Бурат-Агро», жителя АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИЛА:

23.05.2019 до Решетилівського районного суду надійшла справа про адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 164 КУпАП відносно ОСОБА_1

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що 20.05.2019 о 15-00 год. ОСОБА_1 , який є директором ТОВ «Бурат-Агро», допустив порушення порядку провадження господарської діяльності і здійснював господарську діяльність за відсутності дозвільного документа, а саме: товариство здійснювало викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря неврахованими стаціонарними джерелами ТОВ «Бурат-Агро» в с. Піщане Решетилівського району по вулицях Калинова, 46 та ОСОБА_2 , 38, а також в АДРЕСА_2 , не маючи дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, чим порушено вимоги п. 30 додатку до Закону України «Про перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності», статей 10, 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря».

На підтвердження зазначених у протоколі обставин та доведення вини ОСОБА_1 , до протоколу долучено акт №07-01-04/144, складений за результатами перевірки ТОВ «Бурат-Агро».

Провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Так, згідно фабули правопорушення, указаної в протоколі, ОСОБА_1 здійснював господарську діяльність за відсутності дозвільного документа, а саме: товариство, директором якого він є, здійснювало викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря неврахованими стаціонарними джерелами.

Відповідальність за викид забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу спеціально уповноваженого органу виконавчої влади або недодержання вимог, передбачених наданим дозволом, інші порушення порядку здійснення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря або перевищення технологічних нормативів допустимого викиду забруднюючих речовин та нормативів гранично допустимих викидів забруднюючих речовин стаціонарних джерел під час експлуатації технологічного устаткування, споруд і об`єктів, передбачена статтею 78 КУпАП, а не ч.1 ст.164 КУпАП.

Частиною 1 ст.164 КУпАП, передбачена адміністративна відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Тобто, відповідальність за вид порушення, про яке зазначено у протоколі, встановлено спеціальною нормою статтею 78 КУпАП. При цьому 20.05.2019 державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Центрального округу Монастирською В.О., складено протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , а 20.05.2019 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 78 КУпАП, де об`єктивна сторона вчиненого ОСОБА_1 правопорушення зазначена та ж сама, що і у протоколі, який розглядається суддею.

В протоколі не відображені будь-які інші діяння, що утворюють об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, а суд позбавлений права самостійно змінювати або уточнювати фабулу правопорушення на шкоду особі, стосовно якої складено протокол, оскільки ця фабула по суті становить формулювання обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. При цьому суд повинен діяти, як незалежний орган правосуддя, а як не сторона обвинувачення, відшукуючи в діях особи ознаки правопорушень, які не були відображені в протоколі.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Конвенції «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.51 КпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням». Тим більше «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП, санкція якої передбачає стягнення у вигляді штрафу в розмірі від 17000 грн. до 34000 грн. з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується). Суд зауважує, що рішення у справі «Карелін проти Росії» на даний момент не набрало законної сили, але суд погоджується з одностайною позицією семи суддів ЄСПЛ, викладеною в цьому рішенні.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що викладені в протоколі дії ОСОБА_1 (здійснював господарську діяльність за відсутності дозвільного документа, а саме: товариство, директором якого він є, здійснювало викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря неврахованими стаціонарними джерелами) не містять ознак об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, а мають бути кваліфіковані за ч.1 ст. 78 КпАП України.

Таким чином, будучи позбавленою можливості самостійно змінювати кваліфікацію діяння або редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, суддя вважає за необхідне провадження у справі закрити відповідно до ст.247 п.1 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

З урахуванням викладеного вище, керуючись ст.ст. 33, 44, 221, 247, 283-285 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Закрити провадження у справі по притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку з відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її проголошення через Решетилівський районний суд Полтавської області.

Суддя Лизенко І.В.