Справа № 642/3544/19
Провадження №3/642/1014/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 року суддя Ленінського районного суду м. Харкова Бородіна О.В.

розглядувши адміністративний матеріал що надійшов зі Східного регіонального управління Харківського прикордонного загону Відділу прикордонної служби «Харків» про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, не працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , о 04 год. 50 хв. 25.05.2019, в Пкр "Харків-пасажирський", під час здійснення ПК потягу № 73 сполученням Москва Кривий ріг у вагоні № 15, а саме намагалась незаконно перетнути державний кордон України за закордонним паспортом Російської Федерації на своє імя (ЗП гр. РФ 760552205 від 25.04.2019 року МВД НОМЕР_1 ). Своїми діями порушила вимоги ст. 3 ЗУ Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України та ст. 2 ПКМУ № 57 Про затвердження правил перетинання державного кордону громадянами України, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-1 КупАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася. У матеріалах адмінсправи є її заява, в якій вона просить справу розглядати без її участі, про час розгляду справи повідомлена.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить наступних висновків.

Частина 1 ст. 204-1 КУпАП передбачає відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу чи без дозволу відповідних органів влади.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , яка є громадянином України та одночасно громадянином Російської Федерації, при спробі перетину державного кордону України надала паспорт громадянина Російської Федерації.

У протоколі про адміністративне правопорушення СхРУ № 338340 зазначено, що ОСОБА_1 , слідуючи на в"їзд в Україну, пред`явила на паспортний контроль паспорт, виданий на ім`я громадянина Російської Федерації, тим самим намагалась незаконно перетнути державний кордон.

З письмових пояснень ОСОБА_1 , та матеріалів доданих до протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 було преявлено в тому числі і паспорт громадянина України на її імя.

Так, ст. 4 Конституції України проголошено, що в Україні існує єдине громадянство. Поняття єдиного громадянства визначається у ч. 1 ст. 2 Закону України від 18.01.2001 року №2235-ІІІ "Про громадянство України", як один із принципів законодавства України про громадянство. Єдине громадянство держави Україна, що виключає можливість існування громадянства адміністративно-територіальних одиниць України. Якщо громадянин України набув громадянство іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України. Якщо іноземець набув громадянство України, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

Таким чином, в`їзд на територію України та виїзд з неї громадянами України за пред`явленням паспортів, виданих на ім`я громадян іноземної держави, суперечить вимогам ст. 3 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України", а тому за наявності підстав тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст. 204-1 КУпАП.

З даного приводу слід зазначити, що об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП полягає у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 2 ЗУ "Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України" документами, що дають право громадянину України на виїзд з України і в`їзд в Україну, є: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну (дає право на в`їзд в Україну).

Статтею 3 даного Закону закріплено, що перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону.

Правила перетинання державного кордону України громадянами України, затверджені постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 (із змінами, внесеними постановою КМУ від 19 жовтня 2016 року "Про внесення зміни до Правил перетинання державного кордону громадянами України"). Відповідно до п. 2 Правил перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю, якщо інше не передбачено законом, за одним із таких документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, в тому числі паспорт громадянина України.

Тому, виходячи із принципу єдиного громадянства, виїзд і в`їзд на територію України громадянами України за пред`явленням паспортів, виданих на ім`я громадян іноземної держави, суперечить ст. 3 Закону України "Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України".

Встановивши правовий зв`язок фізичної особи з державою Україна, тобто належність особи, яка перетинає державний кордон в пункті пропуску за документом громадянина іноземної держави, до громадянства України, службові особи ДПСУ зобов`язанні керуватись правовою нормою п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про громадянство України» якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України. Відповідна правова норма міститься в ч.1 ст.3 Європейської конвенції «Про громадянство» - кожна держава визначає у своєму законодавстві, хто є її громадянами. На сьогодні наявність за громадянином України подвійного громадянства не визнається.

Регулювання порядку здійснення права громадянами України на перетинання державного кордону здійснює Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», відповідно до цього Закону КМУ встановлюються правила перетинання державного кордону гр. України. Згідно ст. 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» перетинання державного кордону громадянами України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, зазначених у ст. 2 цього закону, а саме паспорту громадянина України для виїзду за кордон. Пункт 2 правил перетинання державного кордону громадянами України, що затвердженні постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57, визначає, що перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється за переліком документів що підтверджують громадянство України та надають право на виїзд та в`їзд в Україну.

Оскільки початком здійснення прикордонного контролю є момент подання особою паспортного документу для перевірки, факт надання громадянином України паспортного документу громадянина іноземної держави кваліфікується як спроба незаконного перетинання державного кордону України, так як даний документ не може вважитися відповідним, тобто адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 204-1 КУпАП.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, тобто спроба незаконного перетинання державного кордону України в пункті пропуску через державний кордон України без відповідних документів.

Згідно ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 22 КУпАПпри малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

З огляду на характер скоєного адміністративного правопорушення, особу правопорушника: раніше не притягувалася до адміністративної відповідальності ( дані про зворотнє відсутні), скоєні дії не завдали значної шкоди суспільним і державним інтересам, не представляють великої громадської безпеки, та викладені обставини у своїй сукупності суд визнає такими, що дають підстави вважати, що ОСОБА_1 у подальшому таких порушень вимог закону не буде допускати, а тому у даному конкретному випадку суд вважає, що вчинене правопорушення можна вважати малозначним та звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Згідно ст.. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження.

Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення не підлягає стягненню відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП,

Керуючись ст. ст.. 22, 40-1, 204-1, 283, 289, 294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, обмежившись усним зауваженням, а справу провадженням закрити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її винесення до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова.

Суддя О.В. Бородіна