ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2019 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Дембіцька О.О., розглянувши за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,потерпілого ОСОБА_2 ,представника потерпілого-адвоката Стадника І.П. провадження у справі про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Вижницького районного суду Чернівецької області від 02 травня 2019 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Вижницького районного суду Чернівецької області від 02 травня 2019 року закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,мешканця АДРЕСА_1 ,не працюючого,учасника бойових дій, до адміністративної відповідальності за ст.173-2 ч.1 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На дану постанову ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу із проханням скасувати судове рішення у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд розглянув дане провадження формально, без його участі, безпідставно взяв до уваги тільки неправдиві пояснення ОСОБА_1 та не зважив на письмові пояснення свідка-дружини апелянта- ОСОБА_3 і відеозапис з камери спостереження, який заходиться у матеріалах справи.

За наслідками апеляційного розгляду апелянт просив направити дане адміністративне провадження на новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідь судді,доводи апелянта та його представника-адвоката Стадника І.П., які підтримали апеляційну скаргу,доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності- ОСОБА_1 про відсутність підстав для скасування постанови судді, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд суд приходить до наступних висновків

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення,який складений за ст.173-2 ч.1 КУпАП, ОСОБА_1 25 березня 2019 року о 17.20 год., перебуваючи у житловому будинку по місцю проживання в АДРЕСА_1 вчинив суперечку зі своїм сином ОСОБА_2 , під час якої ображав його нецензурною лайкою,чим вчинив домашнє насильство, яке виразилося в умисному вчиненні діянь психологічного характеру

Провадження №33/822/272/19 Головуючий у І інстанції:Пилип`юк І.В. Категорія: ст. 173-2ч.1 КУпАП Доповідач: Дембіцька О.О.

Заперечуючи свою винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, ОСОБА_1 у поясненнях, наданих працівникам поліції одразу після конфлікту (а.с.5), у районному та апеляційному суді пояснив, що 25.03.2019 року після 17 години прийшов додому.Оскільки у нього зникли речі,він звернувся до сина з цього приводу, який агресивно відповів йому,виражався нецензурно,а потім побив.Винним себе не визнав, насильства психологічного чи фізичного щодо сина не вчиняв, просив постанову судді залишити без змін.

Із наявних в матеріалах справи пояснень потерпілого ОСОБА_2 (а.с.7) та його пояснень у апеляційному суді вбачається, що 25.03.2019 року після 17 години до будинку прийшов батько- ОСОБА_1 , який почав сварку, під час якої ображав його нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою та шарпав за одяг.Дані події відбувалися в присутності ОСОБА_3 та малолітньої дитини.

Аналогічні письмові пояснення свідка ОСОБА_3 -невістки ОСОБА_1 , містяться у справі на а.с.6

Відповідно до диспозиції відповідальність за ст.173-2 ч.1 КУпАП настає за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Безпосередньо дослідивши наявні у справі докази,районний суд прийшов до правильного висновку про відсутність події і складу адміністративного правопорушення,передбаченого ст.173-2 ч.1 КК України.

Викладені вище пояснення сторін свідчать про те,що між батьком і сином ОСОБА_3 існують тривалі неприязні стосунки,в тому числі щодо проживання у буд. АДРЕСА_1 .

Кожною із сторін надані пояснення щодо подій 25.03.2019 року,які різняться в істотних для справи обставинах.

Наданий потерпілим ОСОБА_2 до справи відеозаписом із камери відеоспостереження,яким зафіксовані події 25.03.2019 року свідчить про наступне.

Переглядом відеозапису встановлено,що камера відеоспостереження облаштована потерпілим у місці ,яким фіксується саме коридор перед входом до кімнати батька та власне вхідні двері до кімнати ОСОБА_1

Відеозаписом зафіксовано,що 25.03.2019 року після 17 год. ОСОБА_1 ,повернувшись додому,відсунув від дверей у свою кімнату дитячий візок,оскільки інакше не міг відчинити двері та запитав про мікрохвильову піч,яка у нього зникла.Син, ОСОБА_2 почав з`ясовувати із батьком стосунки,кричав на ОСОБА_2

Потім мав місце спільний словесний конфлікт протягом близько 2 хв.,відтак син зі словами`Зараз подивимось,що буде» пішов викликати поліцію.

Факт облаштування ОСОБА_2 камери відеоспостереження,сфокусованої на вхід до кімнати батька може свідчити про те,що син навмисно провокує ОСОБА_1 з метою фіксації дій батька у відповідь та звинувачення останнього у їх неправомірності.

Відтак,твердження потерпілого,що батько був ініціатором конфлікту,який тривав 30 хв.,під час якого тільки ОСОБА_1 ображав його і нецензурно виражався,не підтверджуються доказами.

Відеозаписом також зафіксовано,що після виклику поліції потерпілий ОСОБА_2 також кричить на батька,виражається нецензурно,заштовхнув ОСОБА_1 у його кімнату.Зміст розмови сторін після виходу із кімнати,зовнішній вигляд ОСОБА_1 та його пояснення у апеляційному суді свідчать про те,що син ОСОБА_2 у кімнаті наносив йому удари.

Під час конфлікту ОСОБА_2 ,маючи перевагу у віці та фізичній силі, перешкоджав батьку вийти з будинку

За таких обставин твердження потерпілого у апеляційній скарзі про те,що батько ОСОБА_1 скоїв домашнє насильство,яке виразилось у вчиненні діянь психологічного характеру,апеляційний суд вважає необ`єктивними та такими,що суперечать фактичним обставинам справи.

Із характеристика на ОСОБА_1 , виданої Вижницькою міською радою вбачається,що за час проживання у місті Вижниця скарг на нього не надходило(а.с.9).

Довідка Вижницького ВП Кіцманського ВП ГУНП у Чернівецькій області від 09.04.2019 року свідчить,що ОСОБА_1 не притягувався раніше до адміністративної відповідальності(а.с.8)

Копія посвідчення НОМЕР_1 та наданих у апеляційному суді документів підтверджує,що ОСОБА_1 безпосередньо брав участь в АТО та є учасником бойових дій.(а.с.14)

Викладені вище докази позитивно характеризують особу ОСОБА_1 .

Апеляційний суд вважає,що суд першої інстанції,повно та всебічно дослідивши надані докази ,прийшов до правильного висновку про відсутність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП.

Доводи,наведені апелянтом,таких висновків не спростовують,а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити та залишити постанову районного суду щодо ОСОБА_1 без змін.

Слід зазначити,що відповідно до вимог ст.294 КУпАП до повноважень суду апеляційної інстанції не входить та законом не передбачено направлення справи про адміністративне правопорушення на новий судовий розгляд за наслідками апеляційного розгляду.

Керуючись ст.294 КпАП України, суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Вижницького районного суду Чернівецької області від 02 травня 2019 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду О.О.Дембіцька