Справа№ 755/2052/19 Головуючий у 1 інстанції Старовойтова С.М.
Провадження № 33/824/1690/2019 Головуючий у 2 інстанції Гайдай Р.М.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2019 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Гайдай Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 14 березня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 384 гривні 20 копійок.

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 23 січня 2019 року об 11 годині 20 хвилин керував транспортним засобом «Opel Astra» державний номер НОМЕР_1 , по вулиці Харківське шосе, 4 в місті Києві, в стані наркотичного сп`яніння. Встановлення стану сп`яніння в установленому законом порядку проводився в Київській міській наркологічній клінічній лікарні «Соціотерапія». Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 14 березня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення, про закриття справи за відсутністю складу правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 23 січня 2019 року він знаходився у транспортному засобі «Opel Astra», який був припаркований на узбіччі дороги та чекав водія, котрий відлучився. Близько 11 години 10 хвилин до нього підійшли співробітники поліції, наказали вийти з автомобіля та надати їм документи. Апелянт надав поліцейському водійські права та останній повідомив, що у них є підозра, що він нібито знаходиться в стані наркотичного сп`яніння і наказали сісти в їх автомобіль для подальшого огляду в лікарні. Пояснення та прохання стосовно того, що він не водій, а пасажир - поліцейські ігнорували. Приблизно об 11 годині 20 хвилин поліцейські заповнили протокол про адміністративне правопорушення та наказали йому зробити запис в графі Пояснення «на протязі 24 години не буду керувати транспортним засобам». Приблизно об 11 годині 45 хвилин вони під`їхали до лікарні. Приблизно о 12 годині проводився огляд у лікарні.

Крім того, апелянт вказав, що його слова про те, що він не керував транспортним засобом на момент коли до нього підійшли працівники поліції можна підтвердити і тим, що в діючому законодавстві України безпричинна зупинка водіїв не можлива. Якщо проаналізувати всі докази, які були в наявності при прийнятті рішення, вбачається, що поліцейські, ще до лікарні знали про результати огляду. Про свідків у протоколі не йдеться та про відео теж відсутні будь-які записи. Протокол склали об 11 годині 30 хвилин по дорозі до лікарні, тобто вже запис про висновок лікаря-нарколога був зроблений в протоколі.

Заслухавши доповідь судді, Руденка О.В., котрий підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задоволити, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до такого висновку.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримано в повному обсязі.

Достовірність доказів, що були перевірені при розгляді справи в суді першої інстанції про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, знайшло своє підтвердження під час апеляційного розгляду.

Не зважаючи на заперечення ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його вина доводиться наявними в матеріалах справи доказами, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 299743

від 23 січня 2019 року, згідно якого водій ОСОБА_1 23 січня 2019 року об 11 годині 20 хвилин керував транспортним засобом «Opel Astra» державний номер НОМЕР_1 , по вулиці Харківське шосе, 4 в місті Києві, в стані наркотичного сп`яніння. Встановлення стану сп`яніння в установленому законом порядку проводився у лікаря-нарколога (а.с. 1);

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення

стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 27 січня 2019 року, згідно якого, ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного (канабіноїди) сп`яніння (а.с. 2).

Вказані докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.

На підставі зібраних у справі доказів суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що він не був водієм автомобіля «Opel Astra» державний номер НОМЕР_1 , а був пасажиром, то суд апеляційної інстанції ставиться до таких доводів критично, оскільки вони суперечать об`єктивним даним встановленим місцевим судом та під час апеляційного розгляду даної справи.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 не надав до протоколу про адміністративне правопорушення будь-яких своїх заперечень, а навпаки, вказав, що не буде керувати транспортним засобом протягом 24 годин.

Будь-яких переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративногоправопорушення, як про те ставить питання апелянт, ним не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд першої інстанції дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП та наклав його в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, постанова Дніпровського районного суду м. Києва від 14 березня 2019 року, щодо ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 14 березня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - без зміни.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Р.М. Гайдай