Житомирський апеляційний суд
Справа №276/870/19 Головуючий у 1-й інст. Мельник М. Л.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Зав`язун С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2019 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого - судді Зав`язуна С.М.,

секретаря Гонгало Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 12 липня 2019 року,

за участю: захисника ОСОБА_2 ,

особи притягнутої

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ :

зазначеною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого: АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1(один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 384,20 грн.

Згідно постанови суду, 21.05.2019 року о 23 год. ОСОБА_1 в с. Громада по вул. Лесі Українки, керував автомобілем Volkswagen, державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличчя) від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, як незаконну, та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Апеляційні вимоги мотивує тим, що постанова винесена з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Звертає увагу на те, що при ухваленні постанови суд формально віднісся до її розгляду. Під час підписання ним протоколу був відсутній запис «від проходження в установленому законом порядку на місці чи у найближчому закладі охорони здоров`я відмовився від проходження на стан алкогольного сп`яніння в присутності двох свідків». Зазначає, що він пропонував працівникам поліції поїхати в лікарню або самостійно поїде в лікарню, щоб пройти освідування. Однак, працівник поліції сказав, що без присутності поліцейського медичні працівники його освідувати не будуть. Окрім цього, свідків не було, пояснення у свідків не відбиралися. В протоколі під час ознайомлення, було записано лише про різкий запах алкоголю з порожнини рота та почервоніння обличчя, а тому він і написав «я не згідний з вказаним висновком, і що запах був від пасажира». Так, в салоні автомобіля був дійсно його товариш, який вживав спиртні напої - пиво, а тому в салоні був запах алкоголю. Стверджує, що він був тверезим, видимих ознак сп`яніння не було. Судом першої інстанції порушено вимоги ст.268 КУпАП, оскільки його не було належно повідомлено про розгляд справи в суді.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника в підтримку апеляційних вимог, вивчивши матеріали справи, доводи апеляції, перевіривши постанову суду в межах поданої апеляції, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції під час розгляду справи стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП не дотримався.

Як вбачається з диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП адміністративна відповідальність настає в разі як керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та так само і за відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, процедура виявлення у водіїв ознак алкогольного сп`яніння та проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння визначена ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (надалі - Інструкція), Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення у водіїв стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Порядком).

Відповідно до змісту ст.266 КУпАП та Інструкції якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно п.3 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

За ч.2 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Згідно з ч.3 цієї статті у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до п.6 Розділу І Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Згідно з п. 7 Розділу І у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.

Як визначено п.3 Порядку, огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом. Відповідно до п. 6 цього Порядку водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. А згідно п.8 у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Апеляційним судом встановлено, що в ході досудової перевірки та складання щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення були допущені істотні порушення положень вищезазначених Інструкції, Порядку та вимог ст.266 КУпАП.

Висновок суду першої інстанції про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП ґрунтується на протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 395652 від 22.05.2019 року, де в графі «пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідапльності» ОСОБА_1 власноручно написано «не згоден. Запах був в салоні від пасажира» (а.с.2); письмових поясненнях свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.3,4), якими підтверджено, що ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою приладу «Драгер» та в медичному закладі - Любарській ЦРЛ.

Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП ОСОБА_1 свою вину заперечував.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 пояснив, що був тверезий. Бажав пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, проте працівниками поліції йому було відмовлено. Свідки до нього не підходили, пояснення в них не відбиралися.

Проаналізувавши пояснення ОСОБА_1 , апеляційний суд звертає увагу, що ці пояснення підтверджуються безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами.

В ході судового розгляду справи в апеляційному суді свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пояснили, що вони працівниками поліції були запрошені як свідки. Їм було повідомлено, що водій ОСОБА_1 відмовляється від огляду на стан сп`яніння. Проте, ОСОБА_1 вони бачили на значно віддаленій відстані, з ним не спілкувалися, в якому стані він перебував їм не відомо, в їх присутності працівники поліції не пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння. Письмові пояснення підписали, проте з їх змістом не знайомилися.

За наведених обставин, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП не підтверджується належними та допустимими доказами. Так, наявні в справі письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , повністю спростовані останніми за результатами їх безпосереднього опитування в судовому засіданні апеляційного суду. Інші докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

На думку апеляційного суду, вище наведені протиріччя пов`язані із дотриманням працівником поліції обов`язкової процедури, передбаченої ст.266 КУпАП, з урахуванням усіх вище наведених обставин, викликають розумні сумніви в її законності, що виключає можливість визнання протоколу про адміністративне правопорушення та наданих до нього документів, як належних, допустимих та достовірних доказів у справі.

Виходячи з вищезазначеного, висновки суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають фактичним обставинам справи, що є підставою для скасування прийнятого рішення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції, яка є незаконною та необґрунтованою, підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 12 липня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП скасувати.

Прийняти нову постанову, якою провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Житомирського

апеляційного суду С.М. Зав`язун