Справа № 415/8354/18
Провадження № 33/810/15/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2019 року м. Сєвєродонецьк Луганської області

Луганський апеляційний суд в складі:

Головуючого судді - Савича Ю.М.

За участю секретаря Данько Л.С.

Особи, яку притягнуто до

адмінвідповідальності - ОСОБА_1

Представника адвоката ОСОБА_2

Розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі апеляційного суду, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на

Постанову Лисичанського міського суду Луганської області від 10 грудня 2019 року, якою:

ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3,одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого у ІНФОРМАЦІЯ_4,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Лисичанського міського суду Луганської області від 10 грудня 2018 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто судовий збір у розмірі 352 грн.40 коп. на користь держави.

В постанові зазначено, що 12 жовтня 2018 року, приблизно об 21 годині 45 хвл., правопорушник ОСОБА_1, в порушення вимог п.2.9 «а» ПДР України, згідно яких : водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння , однак він керував в стані алкогольного спяніння ,власним транспортним засобом автомобілем , марки «ДЕО-Ланос ТФ 69Х» державний номерний знак «ВВ1552АВН», по вул. Сосюри м. Лисичанська, згідно Висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного , наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженому Наказом МВС та МОЗ України за № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, за № 1244 від 12 жовтня 2018 року.

Не погодившись із постановою суду , ОСОБА_1 вніс на неї апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, не формулюючи остаточно свої апеляційну вимоги, що просить у апеляційного суду після скасування оскаржуваної постанови, заявив клопотання : поновити йому строк на подачу апеляційної скарги, як пропущений з поважної причини, витребувати від органів Національної поліції в Луганській області відеозаписи з нагрудних камер поліцейських , які складали щодо нього протокол про адміністративне правопорушення, викликати та допитати в якості свідків : ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, витребувати з медичного закладу ЛОНД усі матеріали справи щодо проведеного відносно нього огляду на стан алкогольного спяніння, витребувати з медичного закладу Лисичанської міської лікарні дані щодо проходження ним на той час лікування.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається, що він не вживав алкогольних напоїв через його лікування, копію постанови одержав по пошті 22.12.2018 р., в звязку із чим порушив строк на подачу апеляційної скарги на постанову суду від 10.12.2018 р. В звязку із розглядом справи без його участі, вважає, що порушено його право на захист, оскільки не мав змоги користуватись послугами адвоката, заявляти клопотання, в тому числі щодо допиту свідків та витребування письмових доказів,судом допущено спрощений порядок розгляду справи,відсутні докази щодо скоєння ним адміністративного правопорушення, поліцейськими порушено вимоги Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння…. Затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735, оскільки йому не було запропоновано пройти тест на стан алкогольного спяніння за допомогою технічних засобів на місці зупинки, а відразу проведено огляд в медичному закладі, незважаючи на те,що він не заперечував пройти тест за допомогою спеціального технічного засобу, вважає, що медичний огляд щодо нього та Висновок від 12.10.2018 року виконані з порушенням зазначеної Інструкції , а відтак, відповідно до її п.22 Висновок № 1244 щодо нього є недійсним. Поліцейськими порушено ст.35 Закону України « Про національну поліцію», оскільки транспортний засіб під його керуванням зупинено без законних на то підстав.

В залі апеляційного суду ОСОБА_1 пояснив, що 12.10.2018 р., він, його дружина ОСОБА_3, донька ОСОБА_5 та її чоловік ОСОБА_6, на його автомашині « ДЕО ЛАНОС», державний номерний знак ВВ1552 АВН, приїхали в кафе, що розташоване в районі заводу РТІ в м. Лисичанську, на весілля. За кермом своєї автомашині був він, має посвідчення водія, керує автомашиною не один рік. В цей же день, приблизно, в 20 годині, точного часу не памятає, так як він на весіллі вживав спиртні напої, то зателефонував родичу ОСОБА_4, щоб останній приїхав до кафе та відвіз всю його сімю додому, оскільки у ОСОБА_4 також є водійське посвідчення і він добре вміє керувати автомашиною.

Ввечері, 12.10.2018 року, ОСОБА_4 приїхав на маршрутному таксі до кафе, сів за кермо його машини, в яку також сіла вся його родина, та поїхали додому. В районі залізно дорожнього вокзалу, біля переїзду, в м. Лисичанську, ОСОБА_4 зупинив машину, всі з неї повиходили, оскільки чекали іншу автомашину, яка повинна була підїхати до них . В цей час підїхали поліцейські, пояснили, що в них проходить якась операція ,на їх запитання він відповів, що автомашина є його власністю, однак за кермом машини перебував не він, а ОСОБА_4 Поліцейські нічого не захотіли слухали, повезли його до міської лікарні, де відносно нього було проведено медичний огляд на предмет перебування його в стані алкогольного спяніння. Він не заперечував факту, що він та той час перебував в стані алкогольного спяніння, але за кермом машини був не він, а ОСОБА_4 Поліцейські склали відносно нього протокол, який він не читав, так як без окулярів погано бачить, а поліцейські протокол не зачитували, а лише заставили в ньому поставити свій підпис. Після чого ОСОБА_4 знов сів за кермо його автомашини та відвіз всіх додому.

ОСОБА_4 апеляційному суду пояснив, що ОСОБА_1 - його родич, який в жовтні 2018 року, точної дати він не памятає, приблизно об 20 годині, зателефонував на його мобільний телефон та попросив всю сімєю привезти із кафе додому , так як ОСОБА_1, який привіз їх до кафе, також вживав алкогольні напої і не хотів в стані алкогольного спяніння сідати за кермо своєї машини. Він приїхав на маршрутному таксі до кафе, де його чекали ОСОБА_1 із своєю сімєю. Окрім ОСОБА_1 до автомашини сіли : дружина ОСОБА_1 ОСОБА_3, його донька ОСОБА_5 та її чоловік ОСОБА_6. Він сів за кермо. Приблизно, об 21 годині,в районі залізно дорожнього вокзалу , біля переїзду, він зупинив машину, оскільки необхідно було почекати іншу машину, всі вийшли із салону машини та стояли біля неї. До них підїхала поліцейська автомашина, в якій знаходилось троє поліцейських. Підійшли до ОСОБА_1 , запитали хто власник машини, він відповів, що він. Показав свої документи, в тому числі водійське посвідчення. Поліцейським поясняли, що за кермом був не ОСОБА_1, а він, однак вони не захотіли нікого слухати. Двоє поліцейських із ОСОБА_1 сіли до поліцейської автомашини та повезли його на медичний огляд на предмет його алкогольного спяніння, хоча ОСОБА_1 пояснив, що він їде із весілля додому, що він дійсно вживав алкогольні напої, однак за кермом автомашини був не він, а третій поліцейський залишився біля машини ОСОБА_1 . Приблизно , через 30 хвл. поліцейські привезли ОСОБА_1, вже був складений протокол про адміністративне правопорушення відносно нього. Він показав поліцейським своє водійське посвідчення і вони заставили його розписатись в протоколі, так як пояснили, що із всіх громадян, хто їхав разом з ним в машині ОСОБА_1, він самий тверезий. Протокол він не читав, поліцейські його не зачитували, нічого не пояснювали, а лише заставили його в ньому розписатись . Після чого, він знов сів за кермо, і всіх, в тому числі ОСОБА_1 , відвіз додому.

Свідки ОСОБА_5 та її чоловік ОСОБА_7 надали апеляційному суду пояснення, які є тотожними поясненням ОСОБА_1 та ОСОБА_4, які також підтвердили, що , коли вся сімя їхала з кафе додому, то зупинилась в районі переїзду залізно дорожнього вокзалу м.Лисичанську. Коли до них підїхала машина поліцейських, всі стояли біля машини, пояснювали поліцейським, що за кермом був не ОСОБА_1, а ОСОБА_4, однак поліцейські не захотіли їх слухати та склали протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, не взявши до уваги, що за кермом був ОСОБА_4 , після чого, останній сів за кермо та відвіз всіх додому.

Заслухавши ОСОБА_1, як особу, яку притягнуто судом до адміністративної відповідальності та його представника адвоката ОСОБА_2, які підтримали свою апеляційну скаргу в повному обсязі, просять її задовольнити, надали апеляційному суду вичерпні пояснення, свідків очевидців події ОСОБА_4,ОСОБА_5 та ОСОБА_7, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, доходжу наступного висновку.

З ціллю всебічного, повного та обєктивного розгляду справи, апеляційний суд неодноразово, письмово, через командира взводу № 2 роти № 3 ОСОБА_8 в Луганській області ОСОБА_9 та через начальника ГУНП в Луганській області ОСОБА_10, викликав до залу апеляційного суду для дачі пояснень лейтенанта ОСОБА_11, як особу, яка склала протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 та інших поліцейських для дачі пояснень, які були присутні під час складання зазначеного протоколу та формування справи про адміністративне правопорушення, окрім того, апеляційний суд неодноразово звертався до вказаних посадових осіб, а саме, до ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з тим, щоб поліцейські надали апеляційному суду аудіо-відео диск , на якому зафіксовано нагрудними камерами поліцейських подію правопорушення від 12.10.2018 року за участю ОСОБА_1, однак зазначений диск, який відсутній в матеріалах справи та не досліджувався в суді першої інстанції, , апеляційному суду не надано, не забезпечено явку вказаних поліцейський до апеляційного суду без пояснення причин невиконання законних та обґрунтованих вимог апеляційного суду, окрім того, не надано відповідь на неодноразовий письмовий запит апеляційного суду, чи мав право інспектор взводу № 2 роти № 3 БПОП лейтенант ОСОБА_11 складати протокол про адміністративне правопорушення, яке було зафіксовано в м. Лисичанську за ч.1 ст.130 КУпАП при наявності в цьому місті управління патрульної служби в Луганській області НПУ.

Вищезазначені законі та обґрунтовані вимоги апеляційного суду залишись без виконання та без пояснення причин їх невиконання.

За таких обставин, апеляційний суд вважає можливим розглянути апеляційну скаргу на підставі та з врахуванням доказів, які знаходяться в матеріалах справи, які були досліджені та покладені судом першої інстанції в обґрунтування винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а також, враховуючи докази та обставини, які стали відомі під час та в результаті апеляційного розгляду, а саме : пояснення ОСОБА_1, як особи , яку притягнуто до адміністративної відповідальності, які підтверджуються поясненнями свідків ОСОБА_12, ОСОБА_5, ОСОБА_7, які узгоджуються між собою та підтверджують одне одного, яким не довіряти у апеляційного суду відсутні будь які підстави.

Сам факт, що 12 жовтня 2018 року, в вечірній час ОСОБА_1 їхав в своїй автомашині в стані алкогольного спяніння ,не заперечує, як сам ОСОБА_1, так і свідки по справі ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_7, однак , в матеріалах справи відсутні обєктивні данні, що за кермом автомашини перебував саме ОСОБА_1, а не ОСОБА_4, оскільки в справі відсутні: диск з аудіо-відео фіксацією події правопорушення від 12.10.2018 р. за участю ОСОБА_1, який не було надано апеляційному суду, в справі немає письмових рапортів чи пояснень поліцейських, які не зявились до апеляційного суду для дачі пояснень без поважних причин.

Разом із тим, свідки по справі, які були очевидцями події, надали апеляційному суду логічні, стабільні, тотожні одне одному пояснення, які узгоджуються між собою, спростовують висновок суду про винуватість ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, брати під сумнів які у апеляційного суду відсутні підстави, окрім того, в матеріалах справи відсутні докази, окрім протоколу про адміністративне правопорушення, які б спростовували вищезазначені докази, які є на користь ОСОБА_1 , а лише один протокол про адміністративне правопорушення , не є необхідним та достатнім доказом для висновку про винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а лише письмова заява ОСОБА_1 , надана Лисичанському міському суді від 29.10.2018 року / ар.спр.9/ також не є доказом винуватості ОСОБА_1, в якій він не визнавав своєї провини в скоєнні адміністративного правопорушення, як її не визнав в апеляційній інстанції.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Судом першої інстанції справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 розглянуто з порушеннями вимог ст. 280 КУпАП, згідно якої орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів на розгляд громадської організації…, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Всупереч вимогам ст. 252 КУпАП судом не були належним чином перевірені і оцінені всі обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, а саме, судом не враховано, що в якості доказів по справі можуть бути будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність або відсутність адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ч.7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України «органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.»

Відповідно до вимог ч.ч.2,3 ст.62 Конституції України «ніхто не зобовязаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах , одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.»

Вказані норми Конституції України регламентують кримінально-правові відносини, однак апеляційний суд вважає за можливе застосувати їх до правовідносин, які регулюються КУпАП, оскільки вони також торкаються прав та законних інтересів особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Із врахуванням практики Європейського суду , згідно якої також, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду скасуванню із закриттям провадження, в звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Окрім того, апеляційний суд вважає, що строк на подачу апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції ОСОБА_1 порушено з поважних причин, оскільки судовий розгляд проведено 10 грудня 2018 року без його участі, а копію рішення суду він одержав лише 22.12.2018 року, подавши на нього апеляційну скаргу у 10 денний строк , передбачений ч.2 ст.294 КУпАП на апеляційне оскарження, з моменту одержання копії судового рішення.

В звязку із чим, його клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, належить задовольнити, оскільки строк пропущено з поважних причин.

Таким чином, з огляду на вищезазначене, у діях ОСОБА_1 склад правопорушення, передбачений ч. 1 ст.130 КУпАП відсутній, у зв'язку з чим, відповідно до вимог п.2 ч.8 ст.294 КУпАП , вважаю за необхідне постанову суду скасувати, а провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 - закрити у зв'язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП ,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Лисичанського міського суду Луганської області від 10 грудня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - скасувати відповідно до вимог п.2 ч.8 ст.294 КУпАП , а провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити, у зв'язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Копію постанови направити начальнику ГУ НП в Луганській області полковнику поліції ОСОБА_10 в порядку інформації та для прийняття заходів реагування щодо його підлеглих поліцейських, які неодноразово не виконали законні та обґрунтовані вимоги апеляційного суду.

Суддя Луганського

апеляційного суду ОСОБА_13