Справа № 761/1203/19 Головуючий в суді І інстанції - Трубніков А.В.
Провадження № 33/824/1915/2019 Доповідач - Габрієль В.О.
Категорія: ч.1 ст.172-6 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Габрієля В.О., із участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , його захисника Леуса А.В. та прокурора Київської місцевої прокуратури №10 Онищенка А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою захисника Леуса А.Б. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 29 березня 2019 року,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 29 березня 2019 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, українця, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого виконавчим директором ТОВ «Сага Девелопмент», такого, що не є особою, звільненою від сплати судового збору, -

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Як вбачається з постанови суду першої інстанції, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обіймаючи посаду директора комунального підприємства «Київський центр розвитку міського середовища» Київської міської державної адміністрації, будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, відповідно до пп.«а» п.2 ч.1 ст.3, примітки до ст.172-6 КУпАП, будучи суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог абз.1 ч.2 ст.45 даного Закону, під час припинення виконання функцій держави або місцевого самоврядування, несвоєчасно без поважних причин подав декларацію суб`єкта декларування, який припиняє діяльність пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період неохоплений раніше поданими деклараціями. Наведеною вище дією ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаним рішенням захисником ОСОБА_1 . - адвокатом Леусом А.Б. подано апеляційну скаргу, у якій він просить скасувати постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 29.03.2019 року та закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1

Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення не визнає, адже електронну декларацію при звільненні він подав у листопаді 2018 року, коли йому стало відомо про такий обов`язок. Тобто, формально вимоги встановлені Законом України «Про запобігання корупції» виконані, хоча і не у встановлений строк.

Як вбачається з ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», вона не містить конкретної вказівки на час, протягом якого суб`єкт декларування, котрий припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, повинен подати відповідну декларацію. Лише затверджений рішенням НАЗК №3 від 10.06.2016 року «Порядок формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» в р.2 п.2 ч.5 містить посилання на те, що декларація суб`єкта декларування, визначеного в абз.1 ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається не пізніше дня такого припинення. При цьому докази обізнаності ОСОБА_1 із порядком у матеріалах справи відсутні, що свідчить про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

На думку апелянта, станом на день винесення оскаржуваної постанови закінчились строки, встановлені ст.38 КУпАП. Відтак, у разі встановлення наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-6 КУпАП, районний суд був позбавлений права накласти на нього стягнення, а справу необхідно закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП. Оскільки ч.4 ст.277 КУпАП передбачено зупинення строків розгляду справ про адміністративне правопорушення, а не строків накладення адміністративного стягнення, за вчинення адміністративного правопорушення, передбачених у ст.38 КУпАП, висновки місцевого суду про те, що строки накладення адміністративного стягнення не збігли є безпідставними.

Заслухавши доповідь судді, доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника Леуса А .Б. на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, всупереч вимогам вказаних правових норм, судом першої інстанції не були в повному обсязі з`ясовані всі обставини справи, у зв`язку з чим оскаржувана постанова не може бути визнана законною, обґрунтованою, вмотивованою і підлягає скасуванню.

У суді першої та апеляційної інстанції ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення не визнав, вказавши про те, що будь-якого умислу на неподання декларації при звільненні він не мав, оскільки його майновий стан на момент звільнення не змінювався, при звільненні його належним чином не було повідомлено про обов`язок подати декларацію за період, неохоплений раніше поданою декларацією. Йому було відомо лише про обов`язок подати декларацію на наступний рік після звільнення. При цьому електронну декларацію при звільненні він подав у листопаді 2018 року, як тільки йому стало відомо про такий обов`язок, адже правоохоронні органи розпочали збирати відносно нього інформацію.

До пояснень ОСОБА_1 апеляційний суд ставиться критично, оскільки вони спростовуються іншими доказами, наявними у справі про адміністративне правопорушення.

Як видно з ч.2 ст.256 КУпАП, постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Однак, у тексті оскаржуваного рішення судом першої інстанції занадто стисло викладено опис обставин, установлених під час розгляду справи, а саме не вказано в силу яких нормативно-правових актів ОСОБА_1 був суб`єктом декларування, час, місце вчинення ним адміністративного правопорушення, дата виявлення правопорушення.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, №24 від 10.01.2019 року, ОСОБА_1 будучи суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог абз.1 ч.2 ст.45 даного Закону, під час припинення виконання функцій держави або місцевого самоврядування, несвоєчасно без поважних причин подав декларацію суб`єкта декларування, який припиняє діяльність пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період неохоплений раніше поданими деклараціями. Наведеною вище дією ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-6 КУпАП (а.с.1-9).

Відповідно до Розпорядження Київського міського голови від 31.08.2015 року №585 «Про призначення ОСОБА_1 », ОСОБА_1 призначено на посаду директора комунального підприємства «Київський центр розвитку міського середовища» Київської міської державної адміністрації з 31.08.2015 року на контрактній основі.

Із Наказу комунального підприємства «Київський центр розвитку міського середовища» Київської міської державної адміністрації від 31.08.2015 року №1 «По особовому складу» вбачається, що ОСОБА_1 приступив до виконання обов`язків директора комунального підприємства «Київський центр розвитку міського середовища» Київської міської державної адміністрації з 31.08.2015 року, з правом першого підпису платіжних, розрахункових та інших розпорядчих документів.

Згідно з Розпорядженням Київського міського голови від 16.07.2018 року №474 «Про звільнення ОСОБА_1 », ОСОБА_1 звільнено з посади директора комунального підприємства «Київський центр розвитку міського середовища» Київської міської державної адміністрації з 16.07.2018 року за власним бажанням, згідно ст.38 КЗпП України.

16.07.2018 року Наказом комунального підприємства «Київський центр розвитку міського середовища» Київської міської державної адміністрації №61-к про припинення трудового договору, ОСОБА_1 звільнено з посади директора комунального підприємства «Київський центр розвитку міського середовища» Київської міської державної адміністрації за власним бажанням, в порядку ст.38 КЗпП України

У відповідності до пп.«а» п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» посадові особи юридичної особи публічного права є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону.

Абзацом 1 ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період не охоплений раніше поданими деклараціями.

Як вбачається з ст.81 ЦК України, юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної -Республіки Крим або органу місцевого самоврядування. Згідно з статями 167 та 169 цього кодексу, держава та територіальні громади можуть створювати юридичні особи публічного права (державні підприємства, комунальні підприємства тощо) у випадках та в порядку, встановлених Конституцією України та законом.

Відповідно до відомостей розміщених у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань засновником комунального підприємства «Київський центр розвитку міського середовища» є Київська міська рада, підприємство входить до сфери управління Київської міської державної адміністрації.

Згідно Статуту комунального підприємства «Київський центр розвитку міського середовища» підприємство є юридичною особою, засноване на комунальній власності територіальної громади м. Києва та входить до сфери управління виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Таким чином, державні та комунальні підприємства та інші юридичні особи, які створені розпорядчим актом Президента України, органу державної влади або органу місцевого самоврядування, є юридичними особами публічного права. Посадові особи таких підприємств (інших юридичних осіб) є суб`єктами декларування, на яких поширюються дія розділу V («Фінансовий контроль») Закону з урахуванням особливостей, визначених ч.5 ст.45 Закону.

Закон України «Про запобігання корупції» не визначає поняття «посадових осіб». Згідно із пунктом 3 «Роз`яснення щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю», у цілях визначення суб`єктів, на яких поширюється дія Закону, під «посадовими особами юридичних осіб публічного права» (відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини першої статті 3 Закону) слід розуміти працівників юридичних осіб публічного права, які наділені посадовими повноваженнями здійснювати організаційно-розпорядчі чи адміністративно-господарські функції.

Визначальним при цьому є обсяг функцій (обов`язків) відповідного працівника.

Так, адміністративно-господарські функції (обов`язки) - це обов`язки з управління або розпорядження державним, комунальним майном (установлення порядку його зберігання, переробки, реалізації забезпечення контролю за цими операціями тощо). Такі повноваження в тому чи іншому обсязі є у начальників планово-господарських, постачальницьких, фінансових відділів і служб, завідуючих складами, магазинами, майстернями, ательє, їх заступників, керівників відділів підприємств, відомчих ревізорів та контролерів тощо.

Організаційно-розпорядчі функції (обов`язки) - це обов`язки щодо здійснення керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форм власності. Такі функції виконують, зокрема, керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних, комунальних підприємств, установ або організацій, їхні заступники, керівники структурних підрозділів (начальники цехів, завідуючі відділами, лабораторіями, кафедрами), їхні заступники, особи, які керують ділянками робіт (майстри, виконроби, бригадири тощо).

Відповідно до статуту комунального підприємства «Київський центр розвитку міського середовища» директор підприємства несе персональну відповідальність за діяльність підприємства; забезпечує виконання планів діяльності підприємства; діє без доручення від імені підприємства, представляє його у відносинах з іншими юридичними особами і громадянами, укладає договори в установленому порядку, видає доручення; відкриває рахунки в установах банків України та органах казначейської служби України за погодженням з органом, до сфери управління якого віднесено підприємство; видає у межах своєї компетенції накази, організовує та перевіряє їх виконання; розпоряджається у встановленому порядку майном та коштами підприємства; організовує роботу підприємства, його структурних підрозділів; має право першого підпису на фінансових, банківських та інших документів.

Згідно з контрактом, укладеним з директором комунального підприємства «Київський центр розвитку міського середовища» Півнєвим Д.С., директор: є повноважним представником підприємства під час реалізації повноважень, функцій, обов`язків, передбачених статутом підприємства, актами законодавства, стосовно підприємства, іншими нормативними документами; здійснює поточне керівництво підприємством, забезпечує працюючих роботою, організовує виробничо-господарську, соціально-побутову та іншу діяльність; діє від імені підприємства без доручення, представляє його інтереси в органах державної влади, місцевого самоврядування, у відносинах з фізичними особами та юридичними особами будь-якої форми власності; укладає угоди (договори) від імені підприємства, вчиняє правочини, передбачені чинним законодавством; видає довіреності від імені підприємства; має право відкривати в банках поточні та інші рахунки підприємства; укладає трудові договори з працівниками підприємства; накладає на працівників стягнення у відповідності до чинного законодавства і укладеними з ними трудовими договорами; у межах компетенції видає локальні акти, накази, розпорядження та інше визначене контрактом.

Отже, ОСОБА_1 , обіймаючи посаду директора комунального підприємства «Київський центр розвитку міського середовища», яке є юридичною особою публічного права, будучи його посадовою особою, оскільки наділений адміністративно-господарськими та організаційно-розпорядчими функціями (обов`язками), є суб`єктом декларування, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» та є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією.

У відповідності до пп.2 п.5 розділу II «Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції №3 від 10.06.2016 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 15.07.2016 року за № 959/29089, декларація суб`єкта декларування, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається не пізніше дня такого припинення. Якщо припинення зазначених функцій відбулося з ініціативи роботодавця, декларація подається не пізніше двадцяти робочих днів з дня, коли суб`єкт дізнався чи повинен був дізнатися про таке припинення.

Декларація суб`єкта декларування, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, охоплює період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими таким суб`єктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду. Останнім днем такого періоду є день, що передує дню подання декларації. Під раніше поданими деклараціями розуміються як декларації, що були подані до Реєстру відповідно до Закону, так і декларації, що були подані відповідно до Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Отже, ОСОБА_1 , обіймаючи посаду директора комунального підприємства «Київський центр розвитку міського середовища», будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, починаючи з 01.01.2018 року, під час припинення виконання функцій держави, був зобов`язаний подати декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, не пізніше дня такого припинення.

Згідно з ч.1 ст.47 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до Порядку перевірки факту подання суб`єктами декларування декларацій відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» та повідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій, затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції 06.09.2016 року №19, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.11.2016 року за №1479/29609 припиненням діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування є день видачі трудової книжки суб`єкту декларування, із зазначенням підстав такого припинення.

Як видно з наданої інформації комунальним підприємством «Київський центр розвитку міського середовища» №284-2-422 від 28.11.2018 року, ОСОБА_1 був звільнений 16.07.2018 року на підставі ст.38 КЗпП України, за власним бажанням. Трудова книжка ним отримана 16.07.2018 року, про що зазначено в книзі обліку руху трудових книжок і вкладишів до них КП «Київміськрозвиток». Повний розрахунок з ОСОБА_1 був проведений в липні 2018 року.

У відповідності до публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 подав декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період неохоплений раніше поданими деклараціями (перед звільненням), лише 30.11.2018 року.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 , йому відомо про те що він відповідно до пп.«а» п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб`єктом на якого поширюється дія цього Закону. Щодо знання вимог абз.1 ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», якими зобов`язано осіб зазначених у п.1, пп.«а» і «в» п.2, п.5 ч.1 ст.3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період не охоплений раніше поданими деклараціями, останній повідомив, що він не був обізнаний про необхідність подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період не охоплений раніше поданими деклараціями (перед звільненням).

Разом з тим, ОСОБА_1 у своїх поясненнях зазначив, що в квітні 2017 та в березні 2018 ним були заповнені та опубліковані в Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування щорічні декларації за 2016 та 2017 рік відповідно.

Електронний цифровий підпис він отримав в серпні 2016 року для подання та оприлюднення відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» декларацій осіб уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, потім він його повторно отримав серпні 2017 року. Також у своїх поясненнях ОСОБА_1 підтверджує факт того, що декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період не охоплений раніше поданими деклараціями (перед звільненням), він подав до Єдиного державного реєстру декларацій несвоєчасно, лише 30.11.2018 року.

Відповідно до ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

За таких обставин, ОСОБА_1 16.07.2018 року відповідно до наказу комунального підприємства «Київський центр розвитку міського середовища» Київської міської державної адміністрації від №61-к, Розпорядження Київського міського голови №474, будучи звільненим з посади директора комунального підприємства «Київський центр розвитку міського середовища» Київської міської державної адміністрації та 16.07.2018 року фактично припинивши діяльність, пов`язану із виконанням функцій держави або місцевого самоврядування після отримання трудової книжки, будучи обізнаним щодо вимог Закону України «Про запобігання корупції», усвідомлюючи обов`язок подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, маючи можливість вчасно зібрати необхідну інформацію для заповнення декларації, маючи електронний цифровий підпис необхідний для входу до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, оскільки 01.04.2017 року останнім подано щорічну декларацію за 2016 рік та 29.03.2018 року ним подано щорічну декларацію за 2017 рік особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбачаючи та допускаючи настання наслідків у вигляді притягнення до адміністративної відповідальності, відповідно до публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період не охоплений раніше поданими деклараціями, лише 30.11.2018 року, тобто не своєчасно без поважних причин.

У зв`язку із зазначеним, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Доказів поважності причин неподання у визначений законом строк ОСОБА_1 , а саме у день звільнення, як особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період не охоплений раніше поданими деклараціями, до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ні у суді першої, ні апеляційної інстанції здобуто не було.

Доводи апеляційної скарги у частині необізнаності ОСОБА_1 про обов`язок подання декларації за період не охоплений раніше поданими деклараціями при звільненні є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_1 , будучи суб`єктом відповідальності відповідно до ЗУ «Про запобігання корупції», попередньо подавав річні декларації як суб`єкт декларування. При цьому подання такої декларації у електронному виді, зокрема вперше, неможливе без попереднього підтвердження особистим електронним підписом щодо ознайомлення із порядком, обов`язками та строками подання таких декларації на офіційному сайті НАЗК.

Із матеріалів справи вбачається, що 16.07.2018 року ОСОБА_1 був звільненим з посади директора комунального підприємства «Київський центр розвитку міського середовища» Київської міської державної адміністрації та 16.07.2018 року фактично припинив діяльність, пов`язану із виконанням функцій держави або місцевого самоврядування після отримання трудової книжки. 03.12.2018 року ОСОБА_1 надав пояснення ст. о/у управління захисту економіки у м. Києві ДЗЕ НПУ старшому лейтенанту поліції Кострубіній М.В. 10.01.2019 року щодо ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією. 29.03.2019 року місцевим судом ухвалено оскаржувану постанову.

Відповідно до п.7 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Згідно з ч.3 ст.38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Як вірно зазначає апелянт, строки накладення адміністративного стягнення у цьому провадженні слід рахувати з моменту виявлення правопорушення (03.12.2018 року), а не складення протоколу про адміністративне правопорушення (10.01.2019 року).

Оскільки на час розгляду справи в суді першої інстанції сплинув термін накладення адміністративного стягнення, провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , підлягає закриттю на підставі п.7 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого ст.38 КУпАП.

Також апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги в частині того, що ч.4 ст.277 КУпАП передбачено зупинення строків розгляду справ про адміністративне правопорушення, а не строків накладення адміністративного стягнення, за вчинення адміністративного правопорушення, передбачених у ст.38 КУпАП.

За таких обставин, суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не у повній мірі врахував усі обставини справи, не дослідив усі подані докази, що призвело до прийняття необґрунтованого рішення, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити, постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 29.03.2019 року - скасувати, із прийняттям нової постанови про закриття провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Керуючись ст.ст.38, 247, 283, 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Леуса Артема Борисовича задовольнити.

Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 29 березня 2019 року щодо ОСОБА_1 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.1172-6 КУпАП, а провадження в справі закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду В.О. Габрієль