ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №33/821/688/19 Справа № 712/6343/19 Головуючий по 1 інстанції Калашник В.Л.
Категорія: ч.1 ст. 183-1 КУпАПДоповідач в апеляційній інстанції Соломка І. А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2019 р. м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Соломка І.А., при секретарі Єгоровій С.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення №712/6343/19 відносно ОСОБА_1 , що надійшли з Соснівського районного суду м. Черкаси за апеляційною скаргою останнього ,-

в с т а н о в и л а:

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 червня 2019 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 183-1 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення у виді суспільно корисних робіт на строк 120 годин, та постановлено стягнути судовий збір на користь держави в сумі 384,20 грн.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 в порушення вимог Закону України від 07.12.2017 №2234-VIIІ, що набрав чинності 06.02.2018, не сплачував аліменти, що призвело до виникнення заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з моменту набрання чинності законом, а саме з 06.02.2018, та станом на 01.04.2019 загальна заборгованість становить 42329,55 грн. з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, за що передбачена адміністративна відповідальність ч.1 ст. 183-1 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови суду, та її скасувати , а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт посилається на те, що місцевим судом розглянуто справу без його участі, чим порушено його право на захист.

Крім того, місцевим судом залишено поза увагою те, що сума заборгованості, яка ставиться йому у вину розрахована з моменту пред`явлення виконавчого листа до виконання, а не з моменту введення в дію ч.1 ст. 183-1 КУпАП, тобто з 06.02.2018. Також не враховано той факт, що ним в період з 06.02.2018 по 08.04.2019 сплачено 6485 грн. в рахунок погашення заборгованості.

Вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови суду підлягає поновленню, оскільки ОСОБА_1 та його захисник ОСОБА_2 О.О. не були присутні під час розгляду справи місцевим судом, а про існування оскаржуваної постанови їм стало відомо лише 17.09.2019.

Заслухавши доповідь судді, думку апелянта ОСОБА_1 та його захисника Конопатського О.О., які підтримали апеляційну скаргу, просили її задовільнити, думку представника Центрального відділу ДВС Дахненка Р.О., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги при розгляді даної справи судом першої інстанції виконані.

Підпунктом 5 пункту 1 розділу I Закону України № 2234-VIII від 07.12.2017 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» главу 14 КУпАП доповнено статтею 183-1 такого змісту: «Стаття 183-1. Несплата аліментів. Несплата аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, - тягне за собою виконання суспільно корисних робіт на строк від ста двадцяти до двохсот сорока годин».

Пунктом 1 розділу II Прикінцеві положення Закону встановлено, що цей Закон набирає чинності через місяць з дня його опублікування, крім підпункту 3 пункту 4, пунктів 5-7 розділу I цього Закону, які набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та підпунктів 1 і 2 пункту 4 розділу I цього Закону, які набирають чинності через три місяці з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Закон України № 2234-VIII від 07.12.017 опубліковано 06 січня 2018 року в офіційному виданні - газеті «Голос України» № 4, відповідно стаття 183-1 КУпАП набрала чинності 06 лютого 2018 року.

Оскільки цей Закон встановлює адміністративну відповідальність, то він зворотної дії в часі не має й поширює свою дію лише на правовідносини, які виникли після набрання ним чинності, тобто після 06 лютого 2018 року.

З врахуванням диспозиції ст. 183-1 КУпАП така норма може бути застосована до особи, яка допустила бездіяльність - несплату аліментів за період після 06 лютого 2018 року і лише тоді, коли це призвело до заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

Згідно з постановою місцевого суду ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП, а саме у несплаті аліментів за період з 06.02.2018 по 01.04.2019.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 183-1 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних та належним чином перевірених місцевим судом доказів, а саме:

- даними протоколу № 53920348 про адміністративне правопорушення від 01.04.2019, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, та згідно якого ОСОБА_1 в порушення вимог Закону України від 07.12.2017 №2234-VIIІ, що набрав чинності 06.02.2018, не сплачував аліменти, що призвело до виникнення заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з моменту набрання чинності законом, а саме з 06.02.2018, та станом на 01.04.2019 загальна заборгованість становить 42329,55 грн. з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання;

- даними розрахунку заборгованості по аліментах, з якої вбачається непогашення заборгованості по аліментах за період з 06.02.2018 по 31.03.2019;

- даними постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 53920348 від 16.05.2017;

- копією виконавчого листа.

Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Доводи апелянта про те, що йому ставиться у вину заборгованість по аліментах, яка виникла до 06.02.2018, а також те, що ним було погашено заборгованість в сумі 6485 грн. не можуть слугувати підставою для скасування постанови місцевого суду з наступних підстав.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментах у ОСОБА_1 станом на лютий місяць 2018 року вже існувала заборгованість в сумі 17242,8 грн., а станом на 31.03.2019 42329,55 грн.

Тобто сукупний розмір заборгованості ОСОБА_1 в період з 06.02.2018 по 31.03.2019 становить 25086,75 грн.. За таких обставин, навіть при умові погашення ОСОБА_1 заборгованості по аліментах в сумі 6485 грн., залишок суми перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, крім того, як встановлено апеляційним судом, в період з жовтня 2018 року по березень 2019 року апелянтом аліменти взагалі не сплачувалися, а тому у останнього наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 183-1 КУпАП.

Крім того, вважаю, що судом апеляційної інстанції поновлено права ОСОБА_1 , в тому числі - на захист, оскільки в суді апеляційної інстанції він особисто приймав участь разом з своїм захисником Конопатським О.О., апеляційним судом було проведено дослідження доказів по справі, а тому постанова місцевого суду з підстав, що ОСОБА_1 не брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, не може бути скасована, оскільки його відсутність в суді першої інстанції, не вплинула на правильність прийнятого по суті судом першої інстанції рішення щодо нього.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно. Вина ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії за ч.1 ст. 183-1 КУпАП кваліфіковані вірно.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч.1 ст. 183-1 КУпАП у виді суспільно корисних робіт на строк 120 годин відповідає положенням ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним скоєному і відповідає особі правопорушника.

При перевірці справи в апеляційній інстанції не було виявлено порушень судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які б могли слугувати підставою для зміни чи скасування постанови.

З врахуванням вищевикладеного, вважаю, що постанова районного суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття провадження у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, як того просить апелянт, - відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и л а:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 червня 2019 року.

Постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 червня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 183-1 КУпАП, - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Соломка