№ 3-зв/243/1/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2019 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області, у складі:

головуючого - судді Гусинського М.О.,

при секретарі Мірошниченко В.В.,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Слов`янську заяву прокурора Борисова А.Б. про відвід судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області Мінаєва Ігоря Миколайовича від розгляду справи № 3/243/1870/2019 (243/5827/19) відносно ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ч. 1,2 ст. 172-7 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

07.06.2019р. до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла заява прокурора Борисова А.Б. про відвід судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області Мінаєва І.М. від розгляду справи № 3/243/1870/2019 (243/5827/19) відносно ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ч. 1,2 ст. 172-7 КУпАП. Заява вмотивована тим, що заявник вважає, що суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області Мінаєв І.М. має упереджене відношення до будь-яких справ/проваджень, пов`язаних з Департаментом захисту економіки НП України. Даний висновок прокурор зробив з того, що працівниками Департаментом захисту економіки НП України здійснювалось оперативне супроводження кримінального провадження за №0000614 від 12.09.2017р. за ч. 3 ст. 368 КК України щодо самого ОСОБА_2 , яке розслідувалося детективами НАК України та наразі перебуває на розгляді в Комінтернівському районному суді м. Харкова, 4у зв`язку з чим, на думку заявника, суддя Мінаєв І.М. не може брати участь у розгляді даної справи і підлягає відводу.

В судове засідання сторони не з`явилися.

Суддя Мінаєв І.М. надав заяву про розгляд заявленого прокурором відводу без його участі, зазначивши, що заявлений прокурором відвід є безпідставним та необґрунтованим.

Суд, вивчивши письмові матеріали зави про відвід, вважає, що заява про відвід судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області Мінаєва І.М. від розгляду справи № 3/243/1870/2019 (243/5827/19) відносно ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ч. 1,2 ст. 172-7 КУпАП не підлягає задоволенню з наступного:

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру, або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішеннях ЄСПЛ «Малофєєв проти Росії» від 30.05.2013, «Малиге проти Франції» від 23.09.1998 р. ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статті 6 Конвенції.

Наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто те, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у конкретній справі. Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі будь-які сумніви в його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, які свідчать про відсутність безсторонності суду.

Згідно з ч. 1. ст. 1 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судова влада в Україні відповідно до конституційних засад поділу влади здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними згідно із законом.

Стаття 2 цього Закону передбачає що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Таким чином, кожен громадянин має право не на будь-який, а на справедливий судовий розгляд і не будь-яким, а безстороннім судом.

За положеннями п. 1 ч. 7 ст. 56 вказаного Закону суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства.

Судді мають неухильно дотримуватися засад кримінального провадження, закріплених ст. 7 КПК України, маючи на увазі, що їх порушення дає об`єктивні підстави для сумніву у неупередженості та безсторонності суду.

Відповідно до ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Враховуючи практику ЄСПЛ, стосовно поняття «інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в неупередженості» стосовно відводів суддів, то слід зазначити наступне.

Так, у справі «П`єрсак проти Бельгії» ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, її відсутність або, навпаки, наявність може бути перевірено різноманітними способами. У даному контексті, на думку ЄСПЛ, можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. При оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує як презумпція неупередженості судді, слідчого і прокурора, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Для відведення судді з підстав упередженості необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість судді.

Відповідно до ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюються дія цього Закону, є зокрема професійні судді.

Відповідно до п. п. 1 та 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані: вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до п. 2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» (схвалені резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року), суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Суддя Мінаєв І.М. самовідводу від розгляду справи № 3/243/1870/2019 (243/5827/19) відносно ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ч. 1,2 ст. 172-7 КУпАП не заявив.

Як на підставу для відводу судді Мінаєва І.М. прокурор посилається на те, що Управлінням захисту економіки НП України здійснювалось оперативне супроводження кримінального провадження відносно судді ОСОБА_2 за ч. 3 ст. 368 КК України, яке досі перебуває на стадії судового розгляду, суддя Мінаєв І.М. має статус обвинуваченого, а тому він має упереджене ставлення під час розгляду будь-яких матеріалів та справ, які розслідувалися працівниками Управління захисту економіки НП України.

Суд вважає, що зазначені прокурором підстави для відводу судді не заслуговують на увагу, наявність кримінального провадження відносно головуючого по справі не є підставою для ствердження про його упередженість під час розгляду даної справи про адміністративне правопорушення, так, як прокурор на підтвердження своїх доводів не навів жодного доказу.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічні норми передбачені статтею 17 КПК України, а саме:

Особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Станом на 10.06.2019р. вину судді ОСОБА_3 І ОСОБА_4 М. у вчинені ним кримінального правопорушення не доведено в законному порядку і не встановлено обвинувальним вироком суду; суддю ОСОБА_2 не відсторонено від виконання обов`язків судді Слов`янського міськрайонного суду.

З огляду на викладені вище обставини, суд вважає, що будь-яки підстави для задоволення заяви прокурора Борисова А.Б. про відвід судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області Мінаєва І.М. від розгляду справи № 3/243/1870/2019 (243/5827/19) відносно ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ч. 1,2 ст. 172-7 КУпАП відсутні, заява не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.75,76,80,81 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву прокурора Борисова А.Б. про відвід судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області Мінаєва Ігоря Миколайовича від розгляду справи № 3/243/1870/2019 (243/5827/19) відносно ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ч. 1,2 ст. 172-7 КУпАП залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Суддя Слов`янського міськрайонного суду М.О.Гусинський