Справа № 561/281/19
ПОСТАНОВА

іменем України

21 травня 2019 року смт Зарічне

Суддя Зарічненського районного суду Рівненської області Дідик А. В., за участю секретаря судового засідання Расевич Г. І., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали страви про адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого у АДРЕСА_1 , непрацюючого, неодруженого, за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

За даними Протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 331638 від 01 квітня 2019 року (далі Протокол), складеним об 10 год. 00 хв. ОСОБА_1 у с. Іванчиці Зарічненського району Рівненської області по вул. Центральній, керував мопедом марки Kinlon без д.н.з., об 09 год. 15 хв. перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки т. з. за допомогою газоаналізатора Аlcotest 6810 у присутності двох свідків.

У судові засідання 18 квітня 2019 року, 08 травня 2019 року ОСОБА_1 з`явився, вину у вчиненому правопорушенні не визнав надав у судовому засіданні пояснення за змістом якого зазначив, що 01 квітня 2019 року разом з товаришем ОСОБА_2 , який керував мопедом, їхав з смт Зарічне у напрямку с. Вовчиці, Зарічненського району. У с. Іванчиці у них закінчився бензин. ОСОБА_2 пішов до знайомого по бензин, а він залишився біля мопеда чекати. У цей час повз нього проїжджали працівники поліції, які запропонували йому пройти огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння, на що він погодився, бо злякався. Вказав, що мопедом під час зупинки не керував, а лише знаходився біля нього.

У судовому засіданні ОСОБА_1 заявив клопотання про допит у якості свідка ОСОБА_2 , який керував мопедом 01 квітня 2019 року близько 09:00 год.

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що вранці, близько 09:00 год. 01 квітня 2019 року він разом з ОСОБА_1 , на мопеді марки Kinlon без д. н. з. їхав додому з смт Зарічне до с. Вовчиці. Зазначив, що особисто керував мопедом. У с. Іванчиці у них закінчився бензин, тому він пішов до знайомого у с. Іванчиці по допомогу, а ОСОБА_1 у цей час залишився біля мопеда чекати. Коли повернувся то довідався, що працівники поліції склали щодо останнього протокол про адміністративне правопорушення.

З метою перевірки доводів ОСОБА_1 судом у судові засідання, призначені на 08, 21 травня 2019 року викликався працівник патрульної поліції, який склав матеріали про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , а також свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , вказані у протоколі, проте вказані особи на виклик суду не з`явились. Відеофіксація під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення не проводилась.

Суд, заслухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, свідка ОСОБА_2 , дослідивши у судовому засіданні письмові докази дійшов наступного висновку.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У матеріалах справи немає належних, безсумнівних доказів у підтвердження факту, що саме ОСОБА_1 керував мопедом на момент зупинки працівниками поліції, а не знаходився біля нього. Суд не вправі перебирати на себе обвинувачення особи, а лише повинен розглянути справу, оцінивши матеріали та докази надані особою, уповноваженою на оформлення матеріалів у справі про адміністративне правопорушення.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

У п.1 ст.11 Загальної декларації прав людини, у п.2 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод, у п. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, у принципі 36 Зводу принципів захисту всіх осіб, у ст. 62 Конституції України закріплено одне з найважливіших положень демократичної, правової держави презумпцію невинуватості, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути притягнута до відповідальності, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зміст принципу «поза розумним сумнівом» сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», відповідно до якого доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає із зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення. Отже, докази повинні бути настільки переконливими, що сумнівів при розгляді справи не повинно бути, а якщо вони є, то повинні тлумачитись тільки на користь особи, відносно якої вирішується питання щодо притягнення до відповідальності.

Отже прямих, безспірних і безсумнівних доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в ході судового розгляду не здобуто, а під час судового розгляду у його діях не встановлено складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, як і самої події правопорушення.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 33, 38, 130, 247, 283, 284, 285 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Рівненського апеляційного суду через Зарічненський районний суд Рівненської області.

Суддя А. В. Дідик