ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 623/1583/19 Суддя 1 інстанції: Винниченко П.П.
Провадження: 33/790/693/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УкраЇнИ

04 червня 2019 року м. Харків

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду Яковлева В.С., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 18 квітня 2019 року,-

В С Т А Н О В И В:

ПостановоюІзюмського міськрайонного суду Харківської області від 18 квітня 2019 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Як вказано в постанові суду першої інстанції, відносно ОСОБА_1 22.03.2019 року було складено протокол про адміністративне правопорушення за невиконання опікунських обов`язків щодо виховання свого малолітнього підопічного ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який 26.02.2019 року близько 05 год. 00 хв. порозбивав ліхтарі освітлення на пішохідному мосту через річку Сіверський ОСОБА_3 в м. Ізюм Харківської області.

В суді першої інстанції ОСОБА_1 свою вину не визнала.

Не погодившись з рішенням районного суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постановуІзюмського міськрайонного суду Харківської області від 18 квітня 2019 та постановити нову, якою закрити провадження у справі. В обгрунтування доводів апеляційної скарги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, вказує, що в протоколі не зазначено, які конкретно обов`язки щодо виховання дитини вона порушила. ОСОБА_2 дійсно 26.02.2019 року порозбивав ліхтарі освітлення на пішохідному мосту через річку Сіверський ОСОБА_3 в м АДРЕСА_1 Ізюм Харківської області. Однак на цей момент він перебував на навчанні в інтернаті. Дитина страждає на психічне захворювання, перебуває на обліку у лікаря психіатра, тому навчається в спеціалізованому інтернаті. ЇЇ вини в тому, що він вільно залишив інтернат, а адміністрація її не повідомила про це немає.

Одночасно апелянт заявила клопотання про поновлення строку на подачу апеляційної скарги, посилаючись на те, що хоча вона і була в судовому засіданні, однак після засідання відвозила іншу дитину до санаторію. А коли повернулася, то отримала копію поштою 03.05.2019 року.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, тому строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, просили її задовольнити. ОСОБА_1 зазначила, що оскільки ОСОБА_2 страждає на психічне захворювання, тому він навчається КЗ «Балаклійська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат І-ІІ ступенів Харківської міської ради». Він навчається з понеділка по суботу. 26.02.2019 року він повинен був бути в школі, однак він втік зі школи з двома іншими хлопцями. Адміністрація шкоди не повідомила її про цей інцидент, а тому їй було невідомо, що ОСОБА_2 знаходиться поза межами школи.

Вивчивши матеріали справи, доводи ОСОБА_1 на підтримку апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вищевказані вимоги закону суддею виконані не в повному обсязі.

Приймаючи рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП, суд першої інстанції виходи із того, що остання ухиляється від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Проте, погодитися з такими висновками місцевого суду не можна за таких підстав.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (із змінами та доповненнями) передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Таким чином, ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, передбачає бездіяльність, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно та не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду, ухилення від виховання дітей (у тому числі незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям), незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці, невжиття заходів щодо їх лікування, безпідставне обмеження в харчуванні. одязі, інших предметах першої необхідності, штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Однак, всупереч вимогам ст. 256, 184 КУпАП, у складеному щодо ОСОБА_1 протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, в чому конкретно полягає з її боку ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітнього ОСОБА_2 , 02.02.206 року народження.

Самі по собі наведені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини, а саме те, що 26.02.2019 року близько 05 год. 00 хв. ОСОБА_2 , порозбивав ліхтарі освітлення на пішохідному мосту через річку ОСОБА_4 в м. Ізюм Харківської області, не може бути достатньою підставою для висновку про те, що ОСОБА_1 , як опікун, ухиляється чи не виконує покладені на неї обов`язки по вихованню дитини.

Відповідно до довідок з закладів охорони здоров`я, ОСОБА_2 страждає на психічні захворювання та потребує навчання за програмою для дітей із затримкою психічного розвитку.

Як вбачається з довідки, виданої КЗ «Балаклійська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат І-ІІ ступенів Харківської міської ради», ОСОБА_2 навчається в 7 класі. Він навчається цілодобово з понеділка по суботу. 26.02.2019 року, коли сталась ця подія, ОСОБА_2 повинен був знаходитись у навчальному закладі.

До того ж, як вбачається з матеріалів справи, підставою для складення протоколу була заява директора КП "Благоустрій м. Ізюм" про вчинення кримінального правопорушення за ознаками ст. 296 КК України (а.с. 3,4). Відповідальність батьків, або осіб, які їх замінюють за вчинення неповнолітніми діянь, що містять ознаки злочину, якщо вони не досягли віку, з якого настає кримінальна відповідальність, передбачена ч.4 ст. 184 КУпАП.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленим законом.

Викладене у сукупності свідчить про те, що по справі не встановлено об`єктивних даних про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

За таких обставин, рішення суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.184 КУпАП не можна вважати законним та обгрунтованим, постанова підлягає скасуванню, а провадження по справі за ч. 1 ст.184 КУпАП закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови суду.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 18 квітня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень,- скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду В.С. Яковлева