Київський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

7 травня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Тютюн Т.М. за участю захисника Федорова Д.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Федорова Д.С. на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 4 квітня 2019 року щодо

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Андижан, Узбекистан, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

у с т а н о в и в :

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 04.04.2019 року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Як встановив суд, 4 лютого 2019 року о 14 годині 55 хвилин ОСОБА_1 , керуючи автомобілем "Skoda Fabia" д/н НОМЕР_2 біля будинку № 3 на вул. Полярній в м. Києві з ознаками наркотичного сп`яніння, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР).

В апеляційній скарзі захисник Федоров Д.С. зазначає, що суд першої інстанції всупереч вимогам ст.ст.245, 252 КУпАП всебічно, повно та об`єктивно не з`ясував обставини справи, не допитав свідків і не врахував, що адміністративне правопорушення було вчинене ОСОБА_1 внаслідок провокації з боку працівників поліції. Після того, як ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан сп`яніння, працівники поліції, дізнавшись про його втому, наголосили, що він має право пройти огляд у лікаря нарколога самостійно, і видали відмову від проходження огляду за законне право, не попередивши про наслідки. Враховуючи те, що докази в справі здобуті внаслідок здійснення провокації поліцейськими, захисник, посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, зазначає про їх недопустимість.

На користь того, що підстав для складання протоколу щодо ОСОБА_1 не було, свідчить те, що поліцейські не застосували заходи забезпечення провадження у справі про ________________________________________________________________________

Справа № 33/824/2030/2019 Постанова винесена суддею Жуком М.В.

Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст.2652, 266 КУпАП, тобто від керування транспортним засобом його підзахисний відсторонений не був і транспортний засіб тимчасово не затримали.

З огляду викладене захисник просить постанову скасувати і закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу правопорушення.

До апеляційного суду ОСОБА_1 , який повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився і подав заяву з проханням здійснювати апеляційний розгляд без його особистої участі. А тому згідно з ч.6 ст.294 КУпАП його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення захисника Федорова Д.С., який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, при цьому, посилаючись на практику Європейського суду з прав людини у справах "Тейшейро де Кастро проти Португалії", "Раманаускас проти Литви", "Баннікова проти Російської Федерації", стверджував, що його підзахисний вчинив правопорушення внаслідок підбурювання зі сторони поліцейських, а тому не може бути притягнутий до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що її належить задовольнити, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 252, 280 КУпАП в справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з`ясовані всебічно, повно і об`єктивно в їх сукупності.

При цьому суд при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, і винести постанову, зміст якої має відповідати вимогам ст.283 КУпАП.

Цих вимог закону суддею місцевого суду під час розгляду справи та при винесенні постанови дотримано не було.

Зазначаючи про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується даними у поясненнях свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та записі нагрудної камери, суддя не звернув увагу на суперечливість між цими доказами, яка свідчить про недотримання працівниками патрульної поліції вимог закону та відомчих підзаконних актів при оформленні матеріалів справи про адміністративне правопорушення, чим допустив неповноту та однобічність з`ясування обставин справи.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення 4 лютого 2019 року о 14 годині 55 хвилин ОСОБА_1 , керуючи автомобілем "Skoda Fabia" д/н НОМЕР_2 біля будинку № 3 на вул. Полярній в м. Києві з ознаками наркотичного сп`яніння (неприродна блідість, тремтіння рук, млява мова), від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння в присутності двох свідків відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1).

Свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у письмових поясненнях підтвердили, що в їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження тесту на стан алкогольного (наркотичного) сп`яніння, від підпису матеріалів та був ознайомлений з часом та місцем розгляду справи (т.2).

Оцінюючи ці докази, слід зауважити, що процедура направлення поліцейськими водія для проведення огляду на стан сп`яніння до найближчого закладу охорони здоров`я у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (крім алкогольного сп`яніння, огляд з метою визначення якого може бути проведений на місці зупинки), передбачена пунктом 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735.

Оскільки, за поясненнями свідків, ОСОБА_1 відмовився пройти тест на стан сп`яніння, без зазначення, якого саме, тобто на місці зупинки, їх не можна було покладати в обґрунтування висновків суду, про що правильно вказується в апеляційній скарзі.

Як вбачається з матеріалів справи, у суді першої інстанції ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення не визнав та пояснив, що був зупинений поліцейськими під час надання послуг з переведення. В ході спілкування він погодився пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у лікаря нарколога, також зазначив, що втомлений, на що поліцейські повідомили, що він може самостійно пройти огляд у будь-якого нарколога до судового засідання, а в суді йому повернуть посвідчення водія. Наполягав на тому, що ніхто не роз`яснював йому права та наслідки відмови від проходження огляду. Після складання протоколу він за кермом свого автомобіля поїхав, а коли прибув наступного дня до лікарні "Соціотерапія", то дізнався від лікаря, що його обманули.

Згідно з п.2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, за змістом вказаної норми, поліцейський зобов`язаний проінформувати водія про наявність у нього ознак сп`яніння, висловити чітку вимогу пройти огляд на стан сп`яніння, в даному випадку у закладі охорони здоров`я, і у разі незгоди водія його пройти, скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Записом нагрудної камери (відеореєстратора) поліцейського зафіксовано, що працівник поліції, пропонуючи свідкам у присутності ОСОБА_1 засвідчити відмову водія від огляду на стан наркотичного сп`яніння у лікаря нарколога, зазначає, що це його законне право. Свідок ОСОБА_2 , засвідчуючи таку відмову, повідомляє, що вона не хоче, щоб з цього приводу їй хтось телефонував. Наступному свідку поліцейський сам повідомляє, що засвідчення відмови від проходження огляду є формальністю і ніхто з цього приводу не буде їй телефонувати або викликати. Тобто вказані обставини свідчать про формальний підхід до виконання обов`язків свідка з огляду на те, що свідок підлягає виклику до суду. Також зі змісту спілкування з ОСОБА_1 випливає, що йдеться мова про проходження ним огляду самостійно.

З огляду на викладене, слід погодитися з доводами апеляційної скарги про недотримання поліцейськими вимог ст.266 КУпАП, оскільки, фактично, дій з метою направлення водія до закладу охорони здоров`я для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння ними здійснено не було.

Навпаки, апеляційним судом встановлено, що відмова пройти огляд на стан сп`яніння була спровокована поліцейським, який, видавши відмову за законне право, створив у водія хибне враження щодо правомірності такої поведінки, в той час як йому достовірно були відомі наслідки, передбачені санкцією ч.1 ст.130 КУпАП. Вказані дії є неприпустимими для представника влади, оскільки поліцейський відповідно до покладених на нього завдань згідно п.1 ч.1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" першочергово здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень.

Дані у протоколі про адміністративне правопорушення та поясненнях свідків не можуть братись до уваги, що в сукупності з встановленими апеляційним судом обставинами свідчить про відсутність належних та допустимих доказів, які б доводили винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення.

Крім того, у відповідності з вимогами ч.1 ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно з ч.1 ст.2652 КУпАП у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені статтею 130 КУпАП, працівник уповноваженого підрозділу України, що забезпечує безпеки дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку у передбачених законом випадках.

Незастосування поліцейськими цих заходів забезпечення провадження у справі про адміністративне правопорушення також свідчить про відсутність підстав вважати, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, що потребувало його огляду і складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, який є недопустимим доказом.

Оскільки під час розгляду справи в апеляційному суді встановлено, що докази, які б поза розумним сумнівом доводили винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення відсутні, а згідно з ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова судді - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП, тобто у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 4 квітня 2019 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 /шестисот/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 /десять тисяч двісті/ гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 /один/ рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду Т.М. Тютюн