МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі судді Міняйла М.П., за участі: секретаря судового засідання Клімової Л.В., особи, притягнутої до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1, захисника Хорошева В.В., потерпілого ОСОБА_3, представника потерпілого ОСОБА_4, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Миколаївського районного суду Миколаївської області від 27 грудня 2018 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Миколаєва, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

- визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності закрито у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Згідно постанови суду, ОСОБА_1 16.01.2018 о 13 годині 05 хвилин на 6 км+520 м автодороги «Миколаїв-Парутіно-Очаків», поблизу с. Зарічне Миколаївського району Миколаївської області, рухався у напрямку з с. Стара Богданівка у бік с. Зарічне, та керував автомобілем Mercedes-Benz 200D, державний номер НОМЕР_1, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки та допустив зіткнення з автомобілем VAZ Priora, державний номер НОМЕР_2. Такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі відносно нього.

Вважає, що з невідомих причин та підстав працівники поліції вирішили, що у цій дорожньо-транспортній пригоді винний саме він, оскільки ніби - то він рухався по зустрічній смузі, їхав з перевищенням швидкості у 50 км на годину та вибираючи швидкість руху не урахував дорожньої обстановки, хоча такі обставини не відповідають дійсності та не підтверджені жодним доказом.

Стверджує, що працівники поліції не об'єктивно підійшли до оформлення місця ДТП та складання протоколу і інших первісних документів, що дозволило ОСОБА_3 уникнути покарання.

Зазначає, що постановою суду не встановлений факт порушення ОСОБА_1 п.12.1 ПДР, тим більше не наведено жодного належного та допустимого доказу, що об'єктивно кваліфіковано та неупереджено доказує його провину, про це в постанові взагалі не йдеться.

Апелянт вважає, що у судовому засіданні не знайшло свого підтвердження належними та допустимими доказами жодного порушення водієм ОСОБА_1 будь-яких правил дорожнього руху, але суд свідомо залишив поза увагою відомості про правопорушення іншого учасника - ОСОБА_3.

Звертає увагу на те, що працівниками поліції не було зібрано та передано до суду жодного об'єктивного належного допустимого доказу , який би свідчив, що в момент зіткнення транспортних засобів його автомобіль знаходився на зустрічній смузі руху, що він їхав з перевищенням швидкості та що він не врахував дорожньої обстановки. Натомість ними зовсім не було враховано факту, що саме зустрічний автомобіль НОМЕР_3 рухався з перевищенням швидкості, з виїздом на смугу зустрічного руху та саме він не врахував дорожньої обстановки.

Зазначає, що дані обставини свідчать про відсутність складу адміністративного правопорушення, та відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, та вважає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

На думку апелянта, зазначене вище вказує на те, що судом всі обставини справи в їх сукупності всебічно, повно і об'єктивно досліджені не були.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та його захисника Хорошева В.В. на підтримку апеляційної скарги, заперечення потерпілого ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

При розгляді справи суд першої інстанції з'ясував всі обставини, передбачені ст. 280 КУпАП, дослідив і належним чином оцінив докази та дійшов правильного висновку про порушення водієм ОСОБА_1 п. 12.1. Правил дорожнього руху, про прямий причинний взаємозв'язок його дій із настанням дорожньо-транспортної пригоди та наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за обставин, викладених у постанові суду.

В судових засіданнях судів першої і другої інстанції ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснив суду, що 16.01.2018 року о 13 годині 05 хвилин він рухався у напрямку з с. Стара Богданівка у бік с. Зарічне Миколаївського району Миколаївської області та керував автомобілем Mercedes-Benz 200D, державний номер НОМЕР_1. У цей час він побачив автомобіль ВАЗ 2170, який рухався на великій швидкості, і для того щоб уникнути зіткнення він з'їхав у бік узбіччя. На узбіччі його автомобіль кинуло уліво, у зв'язку з чим він почав вивертати кермо вправо, під час чого відбулося лобове зіткнення на смузі руху ОСОБА_1 Його автомобіль розвернуло на 180 градусів. Автомобіль ВАЗ 2170 відкинуло у праву сторону та правою стороною автомобіль ВАЗ2107 вдарився у стовпчик та поїхав. ОСОБА_1 вказує на те, що автомобіль ВАЗ 2170 їхав по його смузі для руху.

Не зважаючи на невизнання ОСОБА_1 вини, його вина підтверджується наступними зібраними по справі матеріалами.

Потерпілий ОСОБА_3 суду пояснив, що 16.01.2018 о 13 годині 05 хвилин він рухався у напрямку з м. Миколаєва та керував автомобілем зі швидкістю близько 60 км/год. та коли піднімався з балки побачив автомобіль Mercedes, який виходив з повороту та його почало розвертати. Він виїхав на узбіччя, але уникнути зіткнення не вдалося. Транспортні засоби зазнали пошкоджень. Автомобіль ОСОБА_1 рухався зі швидкістю приблизно 60 км/год. Вказує на те, що автомобіль ОСОБА_1 рухався по його смузі, де відбулося зіткнення, про що свідчать обломки транспортних засобів.

Згідно даних протоколу від 16 січня 2018 року водій ОСОБА_1 16.01.2018 о 13 годині 05 хвилин на 6 км+520 м автодороги «Миколаїв-Парутіно-Очаків», поблизу с. Зарічне Миколаївського району Миколаївської області, рухався у напрямку з с. Стара Богданівка у бік с. Зарічне, та керував автомобілем Mercedes-Benz 200D, державний номер НОМЕР_1, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки та допустив зіткнення з автомобілем VAZ Priora, державний номер НОМЕР_2. Такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 12.1, 12.4 Правил дорожнього руху України.(а.с.1).

Схемою до протоколу про адміністративне правопорушення від 16 січня 2018 року зафіксована обстановка на місці події та механічні пошкодження транспортних засобів, із якої вбачається, що ширина проїжджої части 6,5м. Автомобіль ВАЗ-2170 р.н. НОМЕР_2 розташований в смузі руху в напрямку с. Стара Богданівка (тобто згідно пояснень водіїв - напрямку свого руху до ДТП). Відстань від лівого краю проїжджої частини (відносно напрямку руху автомобіля) становила: до лівого переднього колеса -5,85 м, лівого заднього колеса - 5,8 м, тобто фактично більша частина автомобіля знаходилась на правій обочині. При цьому відстань до стовпчика складала 57,5 м. Автомобіль Мерседес р.н. НОМЕР_4 розташований передньою частиною до правого краю, відносно напрямку його руху до ДТП, візуально під кутом. Відстань від правого краю проїжджої частини до лівих коліс автомобіля становила: переднього -2,2 м, заднього -4,5 м.

Відповідно до матеріалів справи зауваження щодо правильності складання схеми місця дорожньо-транспортної пригоди від учасників події, зокрема водія ОСОБА_1, не надходили.

Фактичні дані щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, схемі ДТП, фото таблиці місця ДТП та фотознімках наданих до суду, поясненнях потерпілого ОСОБА_3, та у своїй сукупності підтверджують вину ОСОБА_1 у тому, що останній, не дотримуючись безпечної швидкості руху, втративши уважність до дорожньої обстановки, що в наступному привело до ДТП.

Крім того, з пояснень свідка ОСОБА_5, наданих в суді першої інстанції вбачається, що 16.01.2018 о 13 годині 05 хвилин вони разом з ОСОБА_3 їхали в його автомобілі з боку м. Миколаєва. Автомобіль ОСОБА_3 держався правого боку дороги. Здалеку було видно інший автомобіль. У момент зіткнення вона не бачила місце розташування автомобілів на дорозі так як дивилася у бокове вікно. Швидкість їхнього автомобіля була незначною.

Як вбачається з висновку № 18-159 по комплексному транспортно-трасологічному і авто технічному дослідженню обставин ДТП від 09.02.2018 та таблиці зображень до висновку, відповідно до яких: місце зіткнення автомобілів ВАЗ та Мерседес розташовувалось у смузі руху автомобіля ВАЗ, при переміщенні автомобіля Мерседес перед зіткненням в процесі заносу. Фахівець прийшов до вказаного, виходячи з того, що в процесі ДТП автомобіль Мерседес дійсно рухався в заносі і тому контактування сталося лівою передньою частиною автомобіля ВАЗ і передньою частиною автомобіля Мерседес, при його переміщенні відносно лівого борту автомобіля ВАЗ в цілому спереду - назад. При такому характері зіткнення, фрагменти зруйнувалися при зіткненні частин, які відокремилися від обох автомобілів, та будуть в цілому купчасто розташовуватися в районі місця зіткнення. З зображень №1,4 можливо встановити, що об'єкти, розташовані біля правого краю (по ходу руху автомобіля ВАЗ), можуть бути фрагментами частин транспортних засобів, які відокремились від обох автомобілів при ДТП.

В дорожньо-транспортній пригоді, передуючої ДТП, водію автомобіля Мерседес необхідно було керуватися п. 12.1 Правил. Крім того, як вбачається з пояснень водіїв і зображень з місця ДТП, воно сталось в світлий час доби і для водіїв не було будь-яких обставин, які погіршували би видимість або оглядовість в місці ДТП. Тобто водій автомобіля Мерседес об'єктивно мав можливість контролювати рух свого автомобіля. (а. с. 42-47).

Слід зазначити, що на водія Правилами накладається обов'язок вибирати оптимальний швидкісний режим, при цьому верхніх обмежень, особливо, якщо на ділянці дороги встановлені попереджувальні тимчасові дорожні знаки.

Також апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції з приводу того, що водієм ОСОБА_1 допущене порушення п. 12.1 Правил перебуває у причинному зв'язку з суспільно-небезпечними наслідками дорожньо-транспортної пригоди, що спричинило механічні пошкодження транспортних засобів.

Твердження апелянта, що водій автомобіля «Priora» рухався зі значним перевищенням швидкості 120 км/год. з виїздом на смугу зустрічного руху та саме ОСОБА_3 не врахував дорожньої обстановки є недоречними.

Так водій ОСОБА_3 та свідок ОСОБА_5 показали, що автомобіль «Priora» рухався з незначною швидкістю, наближеною до 60 км/год. по своїй смузі.

Із оглянутих в суді апеляційної інстанції детальних та панорамних фотознімків полотна дороги, де сталося ДТП, вбачається, що проїжджа частина має розриви дорожнього формування, на проїжджій частині маються відокремлені частки гравію узбіччя дороги і прилеглі до неї смуги руху, здебільшого засипані снігом.

Отже, на підставі зазначеного, апеляційний суд приходить до висновку, що із вказаного стану дороги, її рельєфу (підйом, спуск), погодних умов не можливо розвинути ту швидкість, про яку вказує апелянт. На підтвердження зазначеного висновку, щодо швидкості автомобіля «Priora», свідчить і безпосередньо твердження ОСОБА_1, викладене в апеляційній скарзі, що на дорозі була незначна ожеледиця.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_1 на те, що ОСОБА_3 перед ДТП рухався по його смузі руху нічим, крім його показів не підтверджено. До того ж, як вбачається із фотознімків, місце зіткнення автомобілів «Priora» та Мерседес розташовувалось в смузі руху автомобіля ВАЗ. До аналогічного висновку прийшов і спеціаліст.

Також, посилання апелянта на те, що працівником поліції не було зібрано жодного об'єктивного, належного та допустимого доказу, який би свідчив про те, що його автомобіль Мерседес в момент зіткнення знаходився на зустрічній смузі спростовується дослідженими в районному і апеляційному судах фактичними даними, що викладені вище і яким надана оцінка.

Особа, притягнута до адміністративної відповідальності не зобов'язана доводити свою невинуватість.

В той же час, вимоги ст. 268 КУпАП визначають право особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, надавати докази, оскільки вона безпосередньо брала участь у дослідженому діянні.

Крім того, твердження апелянта про те, що працівники поліції не об'єктивно підійшли до оформлення місця ДТП та складання протоколу і інших первісних документів, що дозволило ОСОБА_3 уникнути покарання, є необґрунтованим та не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Посилання апелянта на те, що суду необхідно було допитати експерта, який вказав про неможливість проведення експертизи та вирішити поставлені перед ним питання про обставини, що перешкоджають об'єктивно провести дослідження - є необґрунтованим.

Згідно із ст.273 КУпАП експерт зобов'язаний надати об'єктивний висновок у поставлених перед ним питаннях.

Зазначене свідчить, що експерт може бути допитаним лише щодо свого висновку на поставлені питання.

Оскільки зазначена експертиза проведена не була, то у суду не було і підстав для допиту експерта в суді, стосовно тих питань, про які зазначає ОСОБА_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається і на інші доводи, які на його думку підтверджують його невинуватість, але вони суперечать встановленим фактичним обставинам, отриманим у передбаченим законом порядку, на підставі яких суд встановив наявність фактів і обставин, що мають значення для цього провадження.

При визначені виду та розміру адміністративного стягнення, суд першої інстанції правильно врахував характер вчиненого правопорушення та особу порушника та вірно зазначив, що з метою запобігання вчиненню нових правопорушень буде достатнім накласти на останнього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі, передбаченому санкцією вказаної статті.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обгрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Місцевий суд дійшов вірного висновку про те, що на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчився строк накладення адміністративного правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 38 КУпАП, а тому провадження в справі, на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, підлягає закриттю.

Підстав для закриття провадження, в зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, про що він просить, не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Миколаївського районного суду Миколаївської області від 27 грудня 2018 року відносно ОСОБА_1 - без зміни.

Постанова Апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду М.П. Міняйло