Номер провадження: 33/813/429/19
Номер справи місцевого суду: 509/5545/18
Головуючий у першій інстанції Кириченко П. Л.
Доповідач Котелевський Р. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Котелевського Р.І., за участю: секретарів судового засідання: Тьосової Я.В., Узун Н.Д., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 14.02.2019 року, -

встановив:

оскарженою постановою,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 340 (триста сорок) грн. Стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 384,20 грн.

Згідно постанови судді районного суду, ОСОБА_1 , 24.11.2018 року, о 16:00 год., керуючи транспортним засобом «Audi 100» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на автодорозі «Н-33» Овідіопольського району Одеської області, в порушення вимог п.10.2 ПДР України, не врахував дорожню обстановку при виїзді з СТО, що розташоване за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Нова Долина, вул. Спортивна, 1/3, не переконався, що це буде безпечним, не надав перевагу в русі, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом марки «Toyota Sequoia» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок чого обидва автомобіля отримали механічні пошкодження, чим ОСОБА_1 порушив вимоги п.10.2 ПДР.

Не погоджуючись з оскаржуваною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та прийняти нове рішення, яким провадження по справі закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Апелянт посилається на те, що суддя районного суду неповно з`ясував обставини, які мають значення для справи, не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, що потягло за собою необґрунтоване рішення про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Судовий розгляд в апеляційному суді проведено за відсутністю другого учасника дорожньо-транспортної пригоди - ОСОБА_2 , який будучи неодноразово повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Так, зокрема, на адресу апеляційного суду надійшло зворотне поштове повідомлення про повернення судової повістки в зв`язку із закінченням строку зберігання. Також, ОСОБА_2 викликався в судові засідання шляхом здійснення апеляційним судом телефонограм та СМС-повідомлень на номер телефону, який зазначений останнім в його поясненнях, долучених до матеріалів справи. Разом з цим, ОСОБА_2 проігнорував судові виклики та до суду не з`являвся. Крім того, апеляційним судом буди вжиті заходи щодо вручення ОСОБА_2 судового виклику шляхом його направлення службою доставки «Спецкур`єр», однак відповідно до інформації служби доставки про вручення судової повістки, ОСОБА_2 відмовився від отримання кореспонденції з апеляційного суду.

За таких умов апеляційної суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскаржуваного рішення, судом були створені всі можливі та необхідні умови мови для реалізації права ОСОБА_2 на доступ до правосуддя, та приймаючи до уваги те, що ОСОБА_2 , будучи неодноразово повідомленим про дату та час апеляційного розгляду на 15.03.2019 року, 03.04.2019 року, 25.04.2019 року, 15.05.2019 року, в апеляційний суд не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи суду не подав, суд оцінює таку поведінку ОСОБА_2 , як небажання останнього особисто прийняти участь в розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; вивчивши матеріали адміністративної справи та дослідивши докази, які долучені до справи; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з вимогами ч.1 ст.8 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Згідно з вимогами ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Приймаючи рішення про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суддя районного суду послався, як на докази доведеності вини, на протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №074397, письмові пояснення іншого учасника ДТП ОСОБА_2 , письмові пояснення ОСОБА_1 , план-схему місця ДТП, та прийшов до висновку про те, що під час керування транспортним засобом ОСОБА_1 порушив вимоги п.10.2 ПДР України, визнавши його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Разом з цим, за результатами апеляційного розгляду судом встановлені обставини, які беззаперечно вказують на необґрунтованість висновку судді районного суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Так, у судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 пояснив, що 24.11.2018 року, о 16:00 год., він керував своїм автомобілем «Audi 100» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та при виїзді з СТО, яке розташоване за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Нова Долина, вул. Спортивна, 1/3, він виїжджав на головну дорогу. При цьому, транспортні засоби, які рухались по головній дорозі зупинились для того щоб надати йому можливість виїхати на дорогу, та він розпочав зазначений маневр, але в цей час сталося зіткнення з транспортним засобом марки «Toyota Sequoia» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 Апелянт зазначив, що автомобіль «Toyota Sequoia» під керуванням ОСОБА_2 , в порушення вимог ПДР, рухався по зустрічній смузі руху на ділянці дороги на якій обгін було заборонено у відповідності до дорожньої розмітки, та здійснював обгін колони транспортних засобів, які зупинились для того щоб пропустити автомобіль під керуванням ОСОБА_3 Апелянт наполягав, що в його діях відсутнє порушення вимог правил дорожнього руху та він не винен у ДТП, оскільки на момент зіткнення він розраховував на те, що інший учасник дорожнього руху - водій автомобіля «Toyota Sequoia» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_2 , також виконує вимоги правил дорожнього руху, та не буде здійснювати обгін по зустрічній смузі руху колони транспортних засобів, які зупинились.

Як убачається з оскаржуваної постанови, в її основу, на підтвердження вини ОСОБА_1 , покладені письмові пояснення іншого учасника ДТП ОСОБА_2 (а.с. 6).

З метою перевірки показань ОСОБА_1 та іншого учасника ДТП ОСОБА_2 , апеляційний суд вживав заходи щодо виклику останнього з метою його допиту. Однак ОСОБА_2 на неодноразові виклики до апеляційного суду не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Таким чином, апеляційний суд констатує, що судом, з метою перевірки показань ОСОБА_1 , були вжиті всі необхідні та можливі заходи щодо допиту другого учасника ДТП ОСОБА_2

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення також не вбачається, що районний суд, з урахуванням позиції особи, яка притягається до адміністративної відповідальності щодо заперечення обставин, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та пояснень іншого учасника ДТП - водія ОСОБА_2 , вживав будь-які заходи щодо виклику та допиту останнього в судовому засіданні, задля підтвердження або спростування доводів ОСОБА_3 та встановлення об`єктивних обставин справи, а лише формально взяв до уваги письмові пояснення ОСОБА_2 , які він надав під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Таким чином, суддя районного суду безпосередньо не перевірив пояснення ОСОБА_2 щодо їх достовірності та поклав їх як доказ в основу оскаржуваної постанови щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного, письмові пояснення ОСОБА_2 , які він надавав під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, які долучені до матеріалів справи, апеляційний суд визнає недопустимим доказом, оскільки пояснення цієї особи не були перевірені судом під час судового розгляду в сукупності з іншими доказами, що суперечить принципу безпосередності.

Водночас, апеляційним судом були досліджені відеозаписи, на яких зафіксована подія ДТП, які містяться на DVD-RW-диску «ДТП Альфавіцький 509/5545/18» (а.с. 13).

З відеозаписів чітко та беззаперечно убачається, що транспортний засіб «Audi 100» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 здійснює маневр виїзду з території СТО в районі дії дорожньої розмітки у виді переривчастої лінії п.п 1.6 п.1 Розділу 34 «Дорожня розмітка» ПДР України, включивши при цьому лівий сигнал повороту. В цей час, транспортні засоби, які рухались по правій смузі руху, зупинились надаючи можливість автомобілю під керуванням ОСОБА_3 здійснити маневр, у зв`язку з чим транспортний засіб «Audi 100» під керуванням ОСОБА_3 , з урахуванням відсутності транспортних засобів у другій смузі дорожнього руху, мав можливість завершити свій маневр безпечно для інших учасників дорожнього руху.

В той же час, з відеозапису події ДТП убачається, що транспортний засіб «Toyota Sequoia» під керуванням ОСОБА_2 , рухаючись по зустрічній для себе полосі руху на ділянці дороги де обгін заборонений, здійснює обгін колони транспортних засобів, які зупинились надаючи можливість водію автомобіля «Audi 100» ОСОБА_3 завершити свій маневр, який він розпочав в районі дії дорожньої розмітки 1.1. ПДР України, в результаті чого настає подія ДТП.

Оцінюючи досліджений відеозапис події, з урахуванням сукупності інших досліджених судом доказів, зокрема пояснень ОСОБА_3 , письмових пояснень ОСОБА_2 та схеми ДТП, апеляційний суд вважає, що водій автомобіля «Toyota Sequoia» ОСОБА_2 не мав технічної можливості уникнути зіткнення, але його фактичні дії, на ділянці дороги де діяла вузька суцільна лінія п.п.1.1 п.1 Розділу 34 «Дорожня розмітка» ПДР України, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено, мали відповідати положенням ПДР України, але фактичні дії водія ОСОБА_2 , які встановлені судом, не відповідали вимогам ПДР та знаходяться в причинному зв`язку з фактом ДТП.

З огляду на пояснення ОСОБА_1 , а також на досліджені апеляційним судом схему ДТП та відеозаписи, на яких зафіксований момент ДТП, апеляційний суд не приймає до уваги пояснення водія ОСОБА_2 , які останній надав під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про те, що він здійснював обгін транспортного засобу, який рухався на аварійних сигналах зі швидкістю 5 км/год., оскільки ці пояснення беззаперечно спростовуються відеозаписом події ДТП. Так, на відеозапису взагалі не зафіксовані події на які посилався ОСОБА_2 , та одночасно зафіксовано те, що водій ОСОБА_2 , виїхавши на зустрічну смугу руху на ділянці дороги на якій обгін було заборонено, здійснював обгін не менше дев`яти легкових транспортних засобів, які рухалися та зупинилися з метою пропустити автомобіль під керуванням ОСОБА_3 , який завершував маневр у відповідності до вимог ПДР. За таких обставин апеляційний суд вважає безпідставними посилання судді районного суду, як на доказ вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, на письмові пояснення другого учасника ДТП ОСОБА_2

Апеляційний суд враховує те, що відповідно до п. 1.4 ПДР України кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Таким чином, кожний учасник дорожнього руху має дотримуватися Правил дорожнього руху і може розраховувати на дотримання цих Правил будь-якою іншою особою, яка бере участь у русі.

Апеляційним судом встановлено, що здійснюючи виїзд на проїзну частину, повертаючи ліворуч, після того, як інші учасники дорожнього руху надали ОСОБА_3 таку можливість, останній у відповідності до вимог п. 1.4 ПДР України мав право розраховувати на те, що й інші учасники, виконують ці Правила, у тому числі й другий учасник ДТП ОСОБА_2 , який в свою чергу, як було встановлено апеляційним судом, з недотриманням правил дорожнього руху здійснював обгін колони транспортних засобів, які зупинились надаючи можливість ОСОБА_3 завершити свій маневр, який розпочав в районі дії дорожньої розмітки п.п.1.1 п.1 Розділу 34 «Дорожня розмітка» ПДР України.

Отже, в даному випадку, районний суд мав дослідити питання наявності чи відсутності в діях ОСОБА_3 та ОСОБА_5 обов`язкового елементу об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, - причинного зв`язку між діями обох учасників дорожнього руху щодо недотримання правил безпеки дорожнього руху, якщо такі мали місце, та наслідків ДТП - отримання транспортними засобами механічних пошкоджень.

Апеляційний суд звертає увагу, що це питання вже висвітлювалося Верховним Судом при перегляді судових рішень. Зокрема, у постанові Верховного Суду від 20.11.2014 (справа №5-18кс14) зазначено, що у випадку виникнення дорожньо-транспортної пригоди за участю декількох водіїв наявність чи відсутність в їхніх діях складу злочину, передбаченого відповідними частинами ст.286 КК, потребує встановлення причинного зв`язку між діянням (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, тобто з`ясування ступені участі (внеску) кожного з них у спричиненні злочинного наслідку.

На таку особливість у правозастосуванні орієнтує і Пленум ВС у постанові «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 №14. У п.7 цієї Постанови роз`яснено, що у випадках, коли передбачені ст.286 КК суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома або більше водіями транспортних засобів, суди повинні з`ясовувати характер порушень, які допустив кожен із них, а також, чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків. При цьому треба мати на увазі, що за певних умов виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, котра керувала транспортним засобом.

Як убачається з оскаржуваної постанови, районний суд констатував у діях ОСОБА_3 порушення вимог п.10.2 ПДР, визнавши, що його дії перебувають у причинному зв`язку з суспільно небезпечними наслідками, що визнається апеляційним судом помилковим, оскільки районний суд не надав належної юридичної оцінки діям водія ОСОБА_2

Не враховано районним судом і положення п.1.4 ПДР, згідно з якими кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що інші учасники виконують ці правила. Отже, ОСОБА_1 , виконуючи дії у відповідності до вимог ПДР України, був вправі розраховувати, що водій автомобіля «Toyota Sequoia» ОСОБА_2 виконає вимоги ПДР і не буде здійснювати обгін колони транспортних засобів в зоні дії дорожньої розмітки п.п.1.1 п.1 Розділу 34 «Дорожня розмітка» ПДР України, у зв`язку з чим поза увагою районного суду залишився той факт, що саме дії водія ОСОБА_2 , пов`язані з порушенням ПДР, перебувають у причинному зв`язку з настанням ДТП.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, досліджені апеляційним судом докази, зокрема: пояснення ОСОБА_1 , схема ДТП, а також відеозапис події ДТП, в своїй сукупності спростовують обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №074397 від 24.11.2018 року відносно ОСОБА_1 і висновки судді районного суду в оскаржуваній постанові про винуватість ОСОБА_1 , та вказують на відсутність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

З урахуванням встановлених апеляційним судом обставини, оскаржувана постанова у відповідності до положень п.2 ч.8 ст.294 КУпАП підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 14.02.2019 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП - скасувати, а провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП - закрити, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Копію постанови направити на адресу ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Р.І. Котелевський