П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.10.2019 Справа №607/15540/19
м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Сливка Л.М., за участі адвоката Череватого П.М., розглянувши матеріали, що надійшли від Тернопільського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України,

за частиною 1 ст. 1732 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), -

ВСТАНОВИВ:

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 097649 від 26 червня 2019 року, ОСОБА_1 14 червня 2019 року о 19 год., перебуваючи за адресою: м. Тернопіль, вул. І.Підкови , за адресою їх спільного проживання вчинив домашнє насильство відносно батька колишньої цивільної дружини ОСОБА_2 та матері ОСОБА_3 під час якого чинив на них моральний та психологічний тиск, штовхав та намагався нанести тілесні ушкодження ОСОБА_4 та погрожував їм, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 ст. 1732 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні зазначив, що повністю розуміє зміст роз`яснених йому прав, передбачених статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП; свою вину у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення заперечив. Вказав, що ніколи не проживав з ОСОБА_5 однією сім`єю, не мав з нею взаємних прав та обов`язків, а тому не має родинних, чи будь-яких інших відносин з її батьками - ОСОБА_2 та ОСОБА_4 Зазначене, на його думку, свідчить про те, що він не може вважатись суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 1732 КУпАП.

Таку позицію ОСОБА_1 підтримав і його захисник - адвокат Череватий П.М.

Надавши правову оцінку вказаним доводам учасників, дослідивши матеріали справи, суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

Положення частини 1 ст. 1732 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування.

07 грудня 2017 року Верховною Радою України було прийнято Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» № 2229-VIII (далі Закон № 2229-VIII), котрий визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Відповідно до частини 2 та 3 ст. 3 Закону № 2229-VIII дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; наречені; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); дід (баба) та онук (онука); прадід (прабаба) та правнук (правнучка); вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); рідні брати і сестри; інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Пунктом 3 ч. 1 ст. Закону № 2229-VIII визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Як встановлено такою що набрала законної сили постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 вересня 2019 року (справа № 607/15540/19), ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , не є і ніколи не були сім`єю чи родичами, не проживають та не проживали разом однією сім`єю.

В процесі розгляду вказаної справи суд піддавав аналізу письмові пояснення ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 від 26 червня 2019 року, копії яких додані і до справи, котра розглядається на даний момент, оскільки внесені до них відомості спростовувались поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .

Таким чином суд залишає поза увагою пояснення зазначених осіб, наявні у матеріалах адміністративної справи в тій частині, котра стосується тверджень про спільне проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_5 однією сім`єю.

Інші докази, як то заява ОСОБА_5 від 14 червня 2019 року, рапорт ст. ДОП ВПП Тернопільського ВП ГУ НП в Тернопільській області від 17 вересня 2019 року, довідка про розгляд звернення гр. ОСОБА_5 від 26 червня 2019 року, неспроможні спростувати висновків суду у справі № 607/15540/19.

З огляду на викладене, і сам протокол про адміністративне правопорушення не є належним та допустимим доказом.

Таким чином у адміністративних матеріалах відсутні докази, котрі свідчили б про те, що ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 відносяться до переліку осіб, визначених у частині 2 та 3 ст. 3 Закону № 2229-VIII.

Це у свою чергу свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 об`єктивної сторони (а значить і цілого складу) правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 1732 КУпАП, що є безумовною підставою для закриття провадження у даній справі на підставі пункту 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, відповідно до якого провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 247, частиною 1 статті 173-2, статтями 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 ст. 1732 Кодексу України про адміністративні правопорушення, щодо ОСОБА_1 , - закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддяЛ. М. Сливка