КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/1507/2019 Головуючий в 1-й інстанції: Арапін Н.Є.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач: Жук О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Жук О.В.,

розглянувши 13 травня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 27 лютого 2019 року про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

27 лютого 2019 року постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення /далі - КУпАП/, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 /один/ рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 384, 20 гривень на користь держави.

Згідно з постановою, ОСОБА_1 29.11.2018, приблизно о 03.00 годині, по бул. Перова, 15, в м. Києві, керував автомобілем «Ford Focus» д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, відмовився у присутності двох свідків, порушивши п. 2.5 Правил дорожнього руху України /далі - ПДР України/ та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказану постанову та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Своє прохання ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням вимог законодавства, судом не вжито заходів для повного та об`єктивного дослідження всіх доказів у справі.

В першу чергу апелянт зазначає про безпідставну відмову суду в задоволенні його письмового клопотання про направлення справи до належного суду, а саме до Святошинського районного суду м. Києва, про що зазначено поліцейськими в протоколі про адміністративне правопорушення, або для дооформлення. Апелянт вважає, що Дніпровський районний суд м. Києва не мав права розглядати справу про притягнення його до адміністративної відповідальності, так як ОСОБА_1 проживає в Оболонському районі м. Києва, а в протоколі зазначено про направлення справи до Святошинського районного суду м. Києва.

Крім того, апелянт вказує й на численні порушення, які були допущені співробітниками поліції під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення.

Так, в порушення п. 10 Розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої Наказом МВС України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 /далі - Інструкція/, до матеріалів справи не додано акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у якому було б зазначено, що водій відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.

Також судом не надано належної правової оцінки стосовно відсутності в матеріалах справи про адміністративне правопорушення направлення ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Апелянт вважає, що судом не звернуто увагу й на ту обставину, що до протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього не було додано жодних доказів, в тому числі пояснень свідків та відео з нагрудної камери поліцейський. Натомість суд досліджував в судовому засіданні відеозапис, який не долучався до протоколу, та послався на нього, як на один з доказів його винуватості у вчиненні інкримінованого правопорушення.

Крім того, допущені працівниками поліції порушення вимог КУпАП також стосуються й не відсторонення його від керування транспортним засобом, що було їх прямим обов`язком, за умови що особа керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння. Таке не відсторонення його від керування транспортним засобом також свідчить про невинуватість ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апелянт зазначає про те, що співробітниками поліції йому не було роз`яснено права та обов`язки, що підтверджується відсутністю його підпису про це в протоколі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_1 вважає, що оскільки в матеріалах справи відсутні докази, його винуватості за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а співробітниками поліції допущені численні порушення під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції безпідставно притягнув його до адміністративної відповідальності.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , заслухавши його пояснення та пояснення захисника Кріль В.Я., в яких останні просили задовольнити подану апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Дніпровським районним судом м. Києва розглянуто справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з дотриманням вимог ст. 276 КУпАП щодо місця розгляду справи даної категорії.

Відповідно до ст. ст. 245, 280, 283 КУпАП в справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з`ясовані всебічно, повно й об`єктивно в їх сукупності. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган /посадова особа/ встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Розглянувши справу, посадова особа виносить постанову, яка повинна містити найменування органу /посадової особи/, який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення; порядок та строк його оскарження.

Як убачається з матеріалів справи, зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані. Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена зібраними у справі доказами, а саме даними протоколу про адміністративне правопорушення, відеозапису з боді-камери 00157, на які обґрунтовано послався суд першої інстанції мотивуючи прийняте рішення.

За правилами п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, в тому числі, за відмову особою, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доводи апелянта про допущені порушення працівниками поліції під час складання протоколу вважаю безпідставними, так як з відеозапису з нагрудної боді-камери вбачається, що ОСОБА_1 в присутності свідків відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відсутність в матеріалах справи письмових показань свідків не є безумовною підставою для скасування судового рішення, оскільки факт їх присутності під час відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Посилання апелянта на відсутність в справі акту огляду під час зупинки транспортного засобу, направлення його для проходження медичного огляду та даних про відсторонення від керування транспортним засобом не спростовують події та складу адміністративного правопорушення, інкримінованого ОСОБА_1

Судом апеляційної інстанції вживались заходи для виклику в судове засідання інспектора поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , для допиту в якості свідка, проте останній не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено в межах санкції ч. 1 ст. 130 КпАП України, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника та ступеню його вини.

За таких обставин вважаю, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а тому підстав для її задоволення не вбачаю.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 27 лютого 2019 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.В.Жук