КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/1674/2019
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

10 травня 2019 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Новов С.О., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Трегуб О.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Трегуб Оксани Анатоліївни на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 04 березня 2019 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Оболонського районного суду м. Києва від 04 березня 2019 року

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Цією ж постановою суддя стягнув з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 352 (триста п`ятдесят дві) грн. 40 коп. на користь держави.

Як встановлено постановою судді, ОСОБА_1 15 грудня 2018 року о 12:30 год. у м. Києві по вул. Лугова, поблизу будинку № 13, керував автомобілем марки «Volkswagen», номерний знак НОМЕР_1 , із ознаками наркотичного сп`яніння: виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя, зіниці очей звужені та не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядок водій відмовився за присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, захисник ОСОБА_1 - адвокат Трегуб О.А. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Оболонського районного суду м. Києва від 04 березня 2019 року та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування поданої скарги, скаржник посилається на те, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, оскільки при розгляді справи судом першої інстанції було ухвалено рішення з численними порушеннями норм процесуального права (в тому числі щодо дотримання принципу рівності сторін, диспозитивності та оцінки судом доказів у справі) без врахування судом вимог матеріального права, зокрема статей КУпАП, законів та підзаконних нормативно-правових актів, якими врегульовано порядок направлення водіїв для огляду на стан сп`яніння.

Зокрема, як зазначає апелянт, зі змісту наявного у справі протоколу слідує, що водій ОСОБА_1 керував автомобілем з ознаками наркотичного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП, а у рапорті від 15.12.2018, який фактично складений за «шаблонним» принципом і не враховує особливостей справи, лейтенант поліції ОСОБА_4 , зокрема вже зазначив, що 15.12.2018 під час несення служби по вул. Лугова, 13 А був виявлений транспортний засіб, і здійснивши зупинку вищевказаного транспортного засобу із застосуванням проблискових маячків та гучномовця в ході спілкування з водієм громадянином ОСОБА_1 ними були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, і такі твердження працівника поліції, на думку захисника, не є тотожними та суперечать один одному, а тому вони не могли бути покладені в основу судового рішення без їх належної перевірки та підтвердження допустимими доказами.

Крім того, апелянт вказує на те, що з долучених до матеріалів справи доказів та, зокрема, з відеозапису з нагрудної відеокамери працівників поліції (який був переглянутий у судовому засіданні) слідує, що ОСОБА_1 не здійснював керування транспортним засобом та не передавав керування транспортним засобом особі, яка мала ознаки сп`яніння, а автомобіль знаходився в нерухомому стані на автозаправці, за адресою: м. Київ, вул. Лугова, 13А, двигун автомобіля був вимкнений, і яким чином, коли та під чиїм керуванням автомобіль потрапив на територію АЗС, а також який час там перебував, суд не досліджував, а натомість на відео чітко чути, як працівник поліції ОСОБА_4 наголошує свідкам: «...шановні свідки, керував він ним чи не керував - ви цього не бачили...», відтак, як зазначає апелянт, факт керування транспортним засобом (як обов`язковий елемент доказування виходячи з диспозиції ст. 130 КУпАП) не підтверджений а ні протоколом, який суперечить рапорту, а ні відеозаписом, а ні поясненнями свідків, а ні будь яким іншим доказом по справі.

Звертає увагу апелянт на те, що в матеріалах справи відсутнє направлення ОСОБА_1 до найближчого медичного закладу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, що свідчить, на думку апелянта, про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв останнього у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння, крім того, вказані обставини підтверджуються поясненнями свідків та відеозаписом працівників поліції, з яких вбачається, що ОСОБА_1 пропонувалось пройти огляд у лікаря тільки на місці зупинки, без відповідного направлення, а сам протокол та пояснення свідків були оформлені поза межами медичного закладу.

Щодо порушення судом першої інстанції процесуальних норм при розгляді даної справи, то апелянт зазначає про те, що наданий ОСОБА_1 протокол (другий примірник протоколу) суттєво відрізняється від оригіналу протоколу наявного в матеріалах справи, зокрема не містить інформації про свідків. Крім того, зі змісту протоколу слідує, що ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ухилення від огляду на стан сп`яніння, натомість у мотивувальній частині оскаржуваної постанови суд зазначає: «Водночас на початку спілкування з поліцейськими водій повідомляв, що не вживає наркотичних засобів, а через деякий час - що востаннє вживав такі засоби приблизно за неділю до дати зупинки». При цьому, апелянт наголошує на тому, що до матеріалів справи представником ОСОБА_1 завчасно було надано довідку від лікаря-нарколога № 89 датовану 17 грудня 2018 року (на другий день після складення протоколу) про те, що ОСОБА_1 , 1984 р.н. за допомогою до лікаря-нарколога не звертався і на диспансерному обліку у лікаря-нарколога не перебуває, проте вона була залишена судом без уваги.

Крім цього, апелянт вказує на те, що в процесі розгляду справи судом, представником ОСОБА_1 повідомлялось про оскарження дій працівників поліції у судовому порядку, а також було направлено адвокатський запит до Управління патрульної поліції в м. Києві щодо надання інформації та доказів по справі, та у зв`язку з тим, що відповідь на адвокатський запит надана не була, представником ОСОБА_1 було заявлено клопотання про витребування доказів, клопотання про виклик та допит у якості свідків працівників поліції, а також клопотання про залучення працівників органу прокуратури для здійснення прокурорського нагляду та, по суті, для підтримання обвинувачення у справі, проте, всупереч ст. ст. 245, 248, 250, 251-252 КУпАП всі вищевказані клопотання сторони захисту були залишені без задоволення.

У зв`язку з вищенаведеним, апелянт наголошує на тому, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які встановлюють особу та повноваження людини, що відібрала пояснення у свідків. Крім того, в матеріалах справи відсутні копії службових посвідчень ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , та відсутні підстави вважати, що наявний в матеріалах справи предмет схожий на диск є саме відеоматеріалом з камери (відеореєстратора) АА 00331, копія якого засвідчена належним чином, а також наголошує, що процедура оформлення адміністративних матеріалів за адресою: м. Київ, вул. Лугова , 13А була розпочата о 13 год. 10 хв. 15 грудня 2018 року та завершилась орієнтовно о 14 год. 40 хв., що свідчить про порушення вимог п. 7 Порядку, п. 9 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення ознак сп`яніння.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Трегуб О.А., які підтримали подану останньою апеляційну скаргу та просили її задовольнити; перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, незважаючи на доводи апеляційної скарги захисника Тихомира В.В. - адвоката Трегуб О.А., матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку судді щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зокрема, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП була встановлена не тільки на підставі протоколу про адміністративне правопорушення від 15 грудня 2018 року серії БД № 161106, який було складено щодо ОСОБА_1 за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, а й на підставі наявних у справі письмових пояснень свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , у присутності яких водій відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у лікаря-нарколога в закладі охорони здоров`я, а також відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, на якому зафіксовані обставини вчиненого правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а самевідмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння.

Більш того, з метою перевірки доводів, наведених в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , судом апеляційної інстанції був досліджений відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівника Управління патрульної поліції у м. Києві, який здійснював оформлення адміністративного правопорушення щодо ОСОБА_1 , з якого чітко вбачається, що останній дійсно у присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан саме наркотичного сп`яніння у лікаря нарколога в закладі охорони здоров`я.

З урахуванням вищенаведеного доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 - адвоката Трегуб О.А. про те, що поліцейськими було порушено порядок проведення огляду на стан сп`яніння, не можуть бути визнані обґрунтованими, оскільки вони повністю спростовуються наявними у справі доказами, які були оцінені суддею відповідно до вимог ст. 252 КУпАП на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Всупереч доводам апеляційної скарги, відповідно до вимог п. 12 розділу ІІ. Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я, який, відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, включено до переліку таких закладів, затвердженого управлінням охорони здоров`я місцевої державної адміністрації у даному випадку Київською міською державною адміністрацією.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Тобто проходження такого огляду є обов`язком, а не правом водія транспортного засобу, а тому у разі його відмови від проходження такого огляду, поліцейський зобов`язаний скласти протокол про адміністративне правопорушення у присутності двох свідків, як це передбачено п. 6 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Вчиняти будь-які інші дії у такому випадку, а саме виписувати направлення на огляд водія транспортного засобу до закладу охорони здоров`я та забезпечувати його доставку до цього закладу не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для проведення такого огляду, поліцейський не зобов`язаний, виходячи не тільки з вимог відповідних Інструкцій, а й вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України про те, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Що ж стосується інших доводів скарги, у тому числі щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права при розгляді даної справи, то вони не вливають на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, а тому не можуть служити підставами для його скасування та закриття провадження у справі щодо ОСОБА_1 .

У зв`язку з цим, доводи, наведені в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_1 - адвоката Трегуб О.А. не можуть бути визнані такими, що відповідають фактичним обставинам та матеріалам справи, а відтак служити підставами для скасування постанови судді про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

За таких обставин, перевіривши доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 . - адвоката Трегуб О.А ., суд апеляційної інстанції вважає необхідним, за наслідками її розгляду, прийняти рішення, яким залишити вказану апеляційну скаргу без задоволення, а постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 04 березня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 . - адвоката Трегуб О. А. залишити без задоволення, а постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 04 березня 2019 року, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду

С.О. Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Домарєв О.В.