Справа № 344/6554/19
Провадження № 33/4808/246/19
Категорія ст. 483 МК України
Головуючий у 1 інстанції Зеленко О. В.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2019 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В., за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Лукініва Михайла Петровича, розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22.05.2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим та притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товару - безпосереднього предмету порушення митних правил, що становить 167 318 (сто шістдесят сім тисяч триста вісімнадцять) гривень з конфіскацією товару - автомобіля марки "RENAULT", модель "MEGANE", 2012 року випуску, кузов № НОМЕР_2 ; одночасно суддею постановлено, що у разі неможливості конфіскації товару - автомобіля марки "RENAULT", модель "MEGANE", 2012 р.в., кузов № НОМЕР_2 , відповідно до вимог ч. 2 ст. 541 МК України стягнути з ОСОБА_1 вартість товару в сумі 167 318 (сто шістдесят сім тисяч триста вісімнадцять) гривень.

Цією ж постановою стягнуто судовий збір, -

ВСТАНОВИВ:

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду як незаконну скасувати, закрити провадження по справі у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. В обґрунтування своїх доводів апелянт посилається на те, що протокол є незаконним, необґрунтованим, оскільки грубо порушує вимоги ст. 58 Конституції України та норми Митного кодексу України. Вважає, що інкриміноване йому правопорушення не є триваючим, у зв`язку із чим провадження підлягає закриттю, відповідно приписів ст. 38 КУпАП.

На вказану апеляційну скаргу представником митниці Тирським В.В. подано відзив, в якому останній просив постанову судді залишити без змін.

Постановою судді встановлено, що 15.03.2018 громадянином України ОСОБА_1 через пункт пропуску "Шегині - Медика" митного поста "Мостиська" Львівської митниці ДФС було ввезено на митну територію України товар - автомобіль марки "RENAULT", модель "MEGANE", 2012 р.в., кузов № НОМЕР_2 . При перетині митного кордону України ОСОБА_1 як підставу для переміщення даного товару було подано органам доходів і зборів України договір купівлі-продажу № б/н від 13.03.2018, в якому зазначено, що продавцем та відправником даного товару є компанія Automarkt (Beverwijk Holland), а його вартість складає 3100 євро. Договір купівлі-продажу № б/н від 13.03.2018 подавався ОСОБА_1 під час митного оформлення даного товару в Івано-Франківській митниці ДФС по митній декларації UA206060/2018/400812 від 22.03.2018. 14.01.2019 Івано-Франківською митницею ДФС, листом Державної фіскальної служби України № 440/7/99-99-20-02-01-17 від 08.01.2019, отримана відповідь митних органів Королівства Нідерландів №NL18DZA00099504WZ від 05.12.2018 року. У відповідності до вказаного листа та наданих завірених копій документів: фактури №780846 від 13.03.2018 та експертної декларації № 18NLJEPROEA9EIWD55 від 13.03.2018, продавцем та відправником даного товару є нідерландська компанія «Arvlad B.V.» (Botsholsedwarsweg, 4 3645 АК Waverveen NL), а вартість автомобіля марки "RENAULT", модель "MEGANE", 2012 р.в., кузов № НОМЕР_2 , складає 5200 євро. Таким чином ОСОБА_1 здійснено переміщення через митний кордон України товару - автомобіля марки "RENAULT", модель "MEGANE", 2012 р.в., кузов № НОМЕР_2 , з приховуванням від митного контролю, шляхом надання органам доходів і зборів України, як підстави для переміщення товару документу - договір купівлі-продажу № б/н від 13.03.2018, що містить неправдиві відомості щодо продавця/ відправника та вартості товару. Вартість безпосереднього предмету порушення митних правил - автомобіля марки "RENAULT", модель "MEGANE", 2012 р.в., кузов № НОМЕР_2 згідно фактури №780846 від 13.03.2018, наданої митними органами Королівства Нідерландів, становить 5200 євро, що по курсу НБУ на момент переміщення через митний кордон України, складає 167 318 грн. Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбаченим ч.1 ст. 483 Митного кодексу України.

В судове засідання апеляційного суду з`явилась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , якому роз`ясненні права, передбачені ст.268 КУпАП. Захиснику роз`яснені права, передбачені ст. 271 КУпАП. Представникам Івано-Франківської митниці ДФС Лаврію С.Д. та Тирському В.В., роз`яснені права, передбачені ст. 270 КУпАП.

Під час апеляційного розгляду:

- ОСОБА_1 та його захисник, підтримали доводи апеляційної скарги з мотивів, викладених у ній, просили постанову судді скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

- представники митного органу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не підтримали доводи апеляційної скарги, просили залишити скаргу без задоволення, постанову судді без змін.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши доводи апелянта, доходжу висновку, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково, постанову судді змінити, виходячи з таких підстав.

Положеннями ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Основними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, є, крім інших, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 6 «Право на справедливий суд» Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Як вбачається із матеріалів справи, судом першої інстанції не дотримано вказаних вимог закону, суддею не повно з`ясовані обставини, які мають значення для правильного розгляду справи, зокрема в частині накладення стягнення.

Вбачається, що ОСОБА_1 пред`явлено обвинувачення за ч. 1 ст. 483 МК України, зокрема у здійсненні переміщення через митний кордон України товару - автомобіля з приховуванням від митного контролю, шляхом надання органам доходів і зборів України, як підстави для переміщення документу, що містить неправдиві відомості щодо продавця/відправника, покупця/отримувача та вартості товару.

Вважаю, що твердження апелянта про те, що інкриміноване йому правопорушення не є триваючим, є слушними.

Так, враховуючи вимоги ст. 38 КУпАП адміністративні правопорушення поділяють на триваючі правопорушення та правопорушення, що мають разовий характер. Обчислення строків адміністративного стягнення залежить від його виду.

Триваючим адміністративним правопорушенням є порушення, пов`язані з довготривалим, безперервним невиконанням обов`язків, передбачених правовою нормою.

Отже, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила які-небудь встановлені дії або бездіяльність, і далі перебуває в стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан триває протягом значного часу, і весь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків.

Таким чином, триваючі правопорушення припиняються, якщо факт цих правопорушень виявлено компетентним органом при проведенні перевірок.

Слід зазначити, що при вирішенні питання про віднесення адміністративного правопорушення до категорії триваючого правопорушення або правопорушення, що носять разовий характер, необхідно враховувати суть порушення.

Як вбачаєтеся з матеріалів провадження правопорушення, що інкримінується ОСОБА_1 носило разовий характер, зокрема надання органам доходів і зборів України, як підстави для переміщення автомобілю документу - договір купівлі-продажу №б/н від 13.03.2018, що містить неправдиві відомості щодо продавця/відправника та вартості товару.

Правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 483 МК України характеризується вчиненням одноразової дії у певний час, а саме, під час митного оформлення товару, коли такий проступок може бути виявлений контролюючим органом, який з метою митного оформлення, засвідчує відомості, одержані під час митного контролю товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, та оформляє результати такого контролю.

Враховуючи наведене вище, а також приймаючи до увагу те, що дії ОСОБА_1 носили разовий характер, доходжу висновку, що вказане адміністративне правопорушення не є триваючим, оскільки воно вважається закінченим з моменту подання митному органу документів, які містять неправдиві відомості щодо вартості товару, було вчинено як одноразові дії, які й характеризують склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 09.04.2012 року (справа №21-260а11), правовий висновок якої свідчить про те, що порушення митних правил, яке полягає в зазначені у вантажній митній декларації неправдивих відомостей, не можна вважати триваючим.

Відповідно до ч. 2 ст. 467 МК України (в редакції, що діяла на час вчинення правопорушення) якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а в разі розгляду судами (суддями) справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

З протоколу про порушення митних правил № 73/20600/19 від 10.04.2019 року вбачається, що 15.03.2018 ОСОБА_1 ввіз на митну територію України через пункт пропуску «Шегині Медика» митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС автомобіль марки "RENAULT", модель "MEGANE", 2012 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , з наданням договору купівлі-продажу б/н від 13.03.2018 року із зазначенням вартості вказаного транспортного засобу 3100 євро.

14.01.2019 року Івано-Франківській митниці ДФС стало відомо про те, що вартість вказаного автомобілю марки "RENAULT", модель "MEGANE", 2012 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , становить 5200 євро, що по курсу НБУ на момент переміщення через митний кордон України, складає 167 318 грн., згідно відповіді митних органів Королівства Нідерландів № НОМЕР_3 від 05.12.2018 року.

Отже, днем вчинення ОСОБА_1 правопорушення є 15.03.2018 року, а днем виявлення вказаного правопорушення органами митниці є 14.01.2019 року.

Встановлено, що 22.03.2018 року оригінал договору купівлі-продажу ОСОБА_1 передав Івано-Франківській митниці ДФС.

Диспозиція ч. 1 ст. 483 МК України передбачає відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю.

Об`єктивна сторона вказаного правопорушення, виражається у вчиненні дії, тобто активної поведінки спрямованої (вчинок) особи, в якій відображена зовні її воля і що спрямована на спричинення певних негативних наслідків, на переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України.

Переміщення предметів із приховуванням від митного контролю це їх переміщення через митний кордон, зокрема й шляхом поданням до митного органу України як підстави для переміщення предметів підроблених документів або таких, що одержані незаконним шляхом, містять неправдиві дані чи є підставою для переміщення інших предметів.

Підставою для переміщення предметів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митниці на пропуск предметів, в даному випадку це митна декларація UA206060/2018/400812 від 22.03.2018 року.

Частиною 8 статті 264 МК України передбачено, що з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Документами, що містять неправдиві дані, є такі, в яких відомості про суть угоди, найменування, асортимент, вагу, кількість чи вартість предметів, про їх відправника чи одержувача, про країну, з якої вони вивезені чи в яку переміщуються, тощо не відповідають дійсності.

Вбачається, що ОСОБА_1 подав до митного органу під час перетинання кордону неправдиві відомості в частині вартості переміщуваного через кордон транспортного засобу, придбаного на підставі договору купівлі-продажу № б/н від 13.03.2018 року.

Суб`єктивна сторона характеризується умисною формою вини. Для кваліфікації дій за ст. 483 МК України не мають значення мотив і мета їх учинення, а також те, чи настали від цього шкідливі наслідки.

Враховуючи наведене вище вважаю, що суд першої інстанції в повному обсязі і неупереджено дослідив всі докази і обставини справи, та поза всяким розумним сумнівів дійшов правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Доводи сторони захисту про відсутність в дія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, повністю спростовується сукупністю доказів, які були досліджені під час апеляційного перегляду, зокрема: протоколом про порушення митних правил №73/20600/19 від 10.04.2019 року (а.п. 1-2); службовою запискою головного державного інспектора від 10.04.2019 року (а.п. 3); електронною митною декларацією (а.п. 4); копією договору купівлі-продажу транспортного засобу із вказівкою вартості транспортного засобу 3100 євро (а.п. 5); копією договору купівлі-продажу з вказівкою вартості транспортного засобу 5200 євро (а.п. 15); листом на адресу івано-Франківської митниці ДФС, який зареєстрований 14.01.2019 року, яким отримано відповідь митних органів Королівства Нідерланди про невідповідність документів поданих ОСОБА_1 (а.п. 11-21) тощо.

Твердження ОСОБА_1 про те, що громадянин Польщі ОСОБА_4 придбав цей автомобіль за 5200 євро, а йому продав за 3100 євро, та про те, що оформлення займалась вказана особа, а тому він не був обізнаний про дійсну вартість транспортного засобу, є неспроможні, оскільки спростовуються викладеними вище доказами, у тому числі й поясненнями ОСОБА_1 під час апеляційного перегляду. Відповідно до яких, саме на проханням ОСОБА_1 та на його власні кошти, ОСОБА_4 займався підбором та придбанням транспортного засобу.

Провадження у справах про порушення митних правил згідно ст. 487 МК України, здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю якщо на момент розгляду справи закінчились строки накладення адміністративного стягнення.

Враховуючи наведене вище, доходжу висновку, що суд першої інстанції, при накладенні стягнення на ОСОБА_1 належним чином не врахував строки, що встановлені нормою ст. 467 МК України, що діяла на час вчинення правопорушення, після закінчення яких виключається накладення адміністративних стягнень. За цих обставин не може бути розпочато провадження в справі, а розпочате підлягає закриттю (п. 7 ст. 247 КУпАП).

Застосовувати вимоги ч. 2 ст. 467 МК України в редакції станом на час розгляду справи, якими передбачені інші строки, зокрема накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення, є неприпустимим, оскільки ч. 1 ст. 3 МК України встановлено, що у справа про здійснення митного контролю застосовуються виключно норми законів України та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, чинні на день прийняття митної декларації органом доходів і зборів України.

Отже, в даному випадку належить керуватися нормами законом в редакції, що діяла станом на 15.03.2018 року.

Враховуючи, що митна декларація була надана митним органам 15.03.2018 року, то саме з цього періоду слід обраховувати строк, передбачений законодавством для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Оскільки адміністративне правопорушення, яке було вчинене ОСОБА_1 15.03.2018 року не є триваючим, то на момент прийняття судом першої інстанції рішення, тобто станом на 22.05.2019 року, закінчились, встановлені законом строки накладення адміністративного стягнення, що передбачені ч. 2 ст. 467 МК України.

Незважаючи на вказаний припис закону, а також вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд першої інстанції, безпідставно наклав на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товару - безпосереднього предмету порушення митних правил, що становить 167 318 (сто шістдесят сім тисяч триста вісімнадцять) гривень з конфіскацією товару - автомобіля марки "RENAULT", модель "MEGANE", 2012 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , в той час як відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі у таких випадках підлягає закриттю.

Посилання як апелянта та його захисника, так й представників ДФС на конкретні судові рішення інших місцевих та апеляційних судів, не можливо врахувати під час прийняття рішення, оскільки така вимога сторін не ґрунтується на вимогах КУпАП, так й ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», згідно якої виключно висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Враховуючи наведене вище доходжу висновку, що на час розгляду справи в суді першої інстанції сплинули строки накладення адміністративного стягнення, тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, відповідно рішення суду в частині накладення стягнення належить змінити.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП, 469, 477-481, 485, 483 Митного Кодексу, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22.05.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 483 МК України змінити в частині накладення адміністративного стягнення.

Виключити з резолютивної частини постанови судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22.05.2019 року відносно ОСОБА_1 рішення про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товару - безпосереднього предмету порушення митних правил, що становить 167 318 (сто шістдесят сім тисяч триста вісімнадцять) гривень з конфіскацією товару - автомобіля марки "RENAULT", модель "MEGANE", 2012 року випуску, кузов № НОМЕР_2 .

Закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

В іншій частині постанову судді залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло