ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/291/19 Справа № 199/8267/18 Суддя у 1-й інстанції - Воробйов В. Л. Суддя у 2-й інстанції - Піскун О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: судді Піскун О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 січня 2019 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду першої інстанції, ОСОБА_1 визнаний винуватим за те, що він 09.10.2018 року о 07-20 год. в районі будинку № 173/1 по вул. Каруни у м. Дніпрі, керував автомобілем «Деу» № НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп'яніння (зіниці очей не реагують на світло) та від проходження медичного огляду на стан сп'яніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

В заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження просить поновити строк та зазначає, що останній день подання апеляційної скарги 12.01.2019 року був вихідним днем, тому подав скаргу 14.01.2019 року, який був першим робочим днем.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а саме від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп'яніння він не відмовлявся, а в протоколі висловив свою незгоду з підозрою поліцейського. Зазначає, що вимушений був залишатись на місці події за вказівкою слідчого з оперативно-слідчої групи, так як з ним необхідно було провести ряд слідчих дій. Зауважує, що в період часу з 08 год. 15 хв. до 19 год. 00 хв. перебував у відділенні поліції. Зазначає, що формулювання обвинувачення є некоректним, оскільки незрозуміло в чому він звинувачується: в керуванні з ознаками наркотичного сп'яніння чи відмові від проходження огляду (невідомо якого). На його думку, поліцейський порушив порядок проведення огляду, у зв'язку з чим він є недійсним, а протокол - недопустимим доказом. Також, в матеріалах справи відсутнє направлення на проходження медичного огляду, його не відстороняли від керування транспортним засобом, а показання свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не можуть бути доказами, оскільки їх зміст не відповідає протоколу.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу, надав пояснення аналогічні її доводам і з викладених у ній підставах, просив її задовольнити, постанову суду скасувати, а провадження по справі закрити.

Апеляційний суд, перевіривши заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження, не входить в обговорення питання про поновлення такого строку, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, такий строк апелянтом не пропущений.

Перевіривши постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги захисника, дослідивши докази наявні в матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним, обґрунтованим і повністю підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 211503 від 09.10.2018 року, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом інспектора поліції, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_2, відеозаписом з нагрудної камери поліцейського та іншими доказами в їх сукупності.

Так, згідно відеозапису працівник поліції пропонує ОСОБА_1 проїхати до медичного закладу для проходження медичного огляду на стан наркотичного сп'яніння, на що ОСОБА_1 відмовляється з тих підстав, що пройде його пізніше у встановленому законом порядку.

Про будь-які обставини, що він не може проїхати до медичної установи в силу наказу слідчого він не повідомляє, у зв'язку з чим відповідні доводи апеляційної скарги є необґрунтованими.

Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що йому світили ліхтариком в очі, а потім почали ставити вимоги пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння, але йому були незрозумілі підстави таких вимог.

Твердження апелянта, що матеріали справи не містять направлення на огляд водія на стан сп'яніння, що, на думку ОСОБА_1, свідчить про порушення порядку проведення огляду, апеляційний суд розцінює як такі, що ґрунтуються на власному хибному тлумаченні положень закону.

Відповідно до п. 12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції,затвердженої спільним наказом МОЗ і МВС № 1452/735 від 09.11.2015 року (Далі - Інструкція) у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції (ознаки наркотичного чи іншого сп'яніння...), поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Працівники поліції пропонували ОСОБА_1 проїхати з ними до медичної установи для проведення відповідного огляду, проте, ОСОБА_1 відмовився, тому направлення не видавалось і поліцейські не забезпечували його доставку до найближчого закладу охорони здоров'я.

Окрім цього, відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року та Інструкції вони не містять положень про обов'язок працівників поліції вручати таке направлення на проходження медичного огляду на стан сп'яніння у разі відмови водія від його проходження.

Письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не містять істотних розбіжностей щодо суті правопорушення та узгоджуються з відеозаписом, долученим до матеріалів справи та протоколом, у зв'язку з чим суд першої інстанції обґрунтовано послався на них як на доказ у справі, а доводи ОСОБА_1 є безпідставними.

Вказані документи є належними та допустимими доказами в розумінні ст. 251 КУпАП, а з огляду на їх узгодженість, і достатніми для встановлення необхідних фактичних обставин справи та належного її розгляду.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає в тому числі і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вказані положення повністю кореспондуються з положеннями п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп'яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп'яніння в заклади охорони здоров'я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп'яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп'яніння, що охоплюється об'єктивною стороною ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є аналогічними з позицією захисту в суді першої інстанції, яку суд перевірив, надав належну правову оцінку та постановив законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення.

При розгляді справи судом порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 січня 2019 року стосовно ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: О.П. Піскун