Справа № 450/4274/18 Провадження № 3/450/340/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2019 року суддя Пустомитівського районного суду Львівської області Мельничук І. І., розглянувши справу про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 225784 від 19.12.2018 року ОСОБА_1 ,, 19.12.2018 року о 22 год. 00 хв. на автодорозі М06 Київ-Чоп 560 км. + 300 м., керував транспортним засобом ВАЗ 210994-20 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нечітка вимова, порушення координації рухів. Від огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вказаними діями порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому захисник ОСОБА_1 адвокат Заяць І. І. винуватість у правопорушенні, яке ставиться ОСОБА_1 у провину, не визнав, заперечив, та пояснив, що у вказаний час в стані алкогольного сп`яніння не перебував, від протокол про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАп складений з порушеннями, а його вина у вчиненні правопорушення, яке ставиться йому у провину не доведена належними доказами. Зазначив, що жодний алкогольних чи наркотичних засобі у цей день ОСОБА_1 не вживав та був згідний проходити медичний огляд у медичному закладі, чого йому запропоноване не було. Подав на адресу суду письмове клопотання, в якому просить справу про притягнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю і його діях складу відповідного адміністративного правопорушення з тих підстав, що матеріалами справи не доведено факту його відмови від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та факту перебування його у стані алкогольного сп`яніння. Від пояснень відмовився, оскільки не був згідний із зазначеним у протоколі про адміністративне правопорушення. Окрім того свідків, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення на місці складання протоколу не було, він їх не бачив, що підтверджується відеозаписом з місця події. Додані до матеріалів справи докази є суперечливими та такими що не можуть бути належними та допустимими доказами вчинення правопорушення, яке ставить ОСОБА_1 у провину.

Розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення в межах наявних доказів, вислухавши думку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, приходжу до висновку, що провадження у справі слід закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП в діях ОСОБА_1 виходячи з наступного.

Вимогами статті 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовується особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконання правил, норм, стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Вимогами ст. 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначають прізвища та адреси свідків, які підписують протокол.

Відповідно до «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року (далі Інстукція), огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства. Результати огляду, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У разі проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я, висновок про його результати долучається до протоколу про адміністративне правопорушення (у разі підтвердження стану сп`яніння).

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається із пояснень свідків, анкетні дані яких вказано в протоколі про адміністративне правопорушення, останні повідомили, що були присутні 24.12.2018 року 0 22 год. 05 хв. під час того як ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер та у медичному закладі.

Зазначені пояснення свідків суд не вважає належним та допустимим доказом, оскільки, як зазначає ОСОБА_1 у своїх поясненнях на місці зупинки транспортного засобу згадані свідки були відсутні, що підтверджується відеозаписом із нагрудних камер працівників поліції, який долучено до матеріалів справи, на якому свідків на місці події не зафіксовано.

Також як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 225784 від 19.12.2018 року, ОСОБА_1 зазначив в протоколі, що від пояснень відмовляється, заперечивши тим самим факт складання протоколу, однак в матеріалах справи відсутні як акт огляду останнього так і скерування останнього для огляду в медичний заклад, що в свою чергу свідчить про відсутність факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому Законом порядку.

Отже в даному випадку матеріалами справи не доведено достатніми, належними, допустимими доказами факт відмови ОСОБА_1 від проведення огляду на стан сп`яніння та факт перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння, що в свою чергу свідчить про недоведеність вини останнього.

Відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до п. 7 «Інструкції про порядок виявлення водіїв транспортних засобів ознак алкогольного , наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препарата, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі Інструкція) у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Згідно з п.8 Розділу II Інструкції, огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі направлення, форма якого надана в Додатку 1 Інструкції.

Аналіз вищевказаних нормативних актів свідчить про те, що оформлення працівниками поліції направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоров`я у випадку відмови водія від проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння є обов`язковим. Якщо після оформлення направлення, водій транспортного засобу відмовився від проведення медичного огляду і в закладі охорони здоров`я, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (пункт 8 Порядку № 1103, пункт 6 розділу IX Інструкції з оформлення матеріалів № 1395).

Судом встановлено, що відповідне направлення в матеріалах справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відсутнє, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому порядку не направляв ОСОБА_1 у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння.

Згідно ч.5 ст.266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

У відповідності до п. 4.1 вказаного Рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Отже, у справі відсутні належні, допустимі та достатні докази,які б підтверджували наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

З огляду на викладене справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП слід закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. ст.7,247,251,256,266, 283,284 КУпАП ,суд

П О С Т А Н О В И В :

справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

СуддяІ. І. Мельничук