П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.04.2019 року місто Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Придачук О.А., за участю: секретаря судового засідання Бомбушкар В.П., прокурора - Карповича Я.І., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгороді матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце роботи (проходження служби): Ужгородський зональний відділ Військової служби правопорядку, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу № 109 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією від 15 березня 2019 року вбачається , що ОСОБА_1 , обіймаючи посаду старшого офіцера групи проведення службових розслідувань Ужгородського зонального відділу Військової служби правопорядку, будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, як посадова особа уповноважена на виконання функцій держави та яка є суб`єктом відповідальності за корупційне правопорушення згідно підпункту «г» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» в порушення вимог ч.1 ст. 45 вказаного Закону, несвоєчасно, без поважних причин, тобто після встановленого строку (до 01.04.2018 року), а саме 01.04.2018 року, опублікував на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну декларацію за 2017 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що усвідомлюючи всю відповідальність та необхідність вчасної подачі декларації, на виконання закону у період з 22.03.2018 року по 28.03.2018 року через власний кабінет на сайті НАЗК, після заповнення всіх розділів декларації, перевіривши достовірність даних помилково натиснув кнопку «Вийти» замість «подати документи», що підтверджується послідовністю дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування». Зазначає, що був цілком впевнений, що подав декларацію, оскільки здійснив необхідні дії для її подання. Однак, через власну неуважність, цього не зробив. Так, 01.04.2018 року йому повідомили, що його декларація відсутня на сайті НАЗК, на , що він відразу знову подав декларацію. Жодного умислу на вчинення правопорушення у нього не було, а тому просив закрити провадження по справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Під час судового засідання прокурор Карпович Я.І. зазначив, що в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , наявний склад адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбачений ч.1 ст.172-6 КУпАП, у зв`язку з чим він просить накласти на правопорушника адміністративне стягнення відповідно до санкції даної статті.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст.10 КУпАП), а вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (ст.11 КУпАП).

Відповідальність за ч.1 ст.172-6 КУпАП настає за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 згідно наказу начальника військової служби правопорядку у збройних силах України - начальника головного управління Військової служби правопорядку Збройних сил України № 83 від 24.06.2018 року призначений старшим офіцером групи проведення службових розслідувань Ужгородського зонального відділу Військової служби правопорядку.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що суб`єкти декларування - це особи зазначені у пункті 1, підпункті «а» і «в» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Тобто, ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, згідно п.п. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції».

Згідно ч.1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті НАЗК декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік, за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до рішення НАЗК від 10.06.2016 № 3, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за № 960/29090, декларація заповнюється та подається особисто суб`єктом декларування на веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції через власний персональний електронний кабінет суб`єкта декларування у системі Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, шляхом заповнення електронної форми особами, зазначені у пункті 1, підпункті «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», упродовж періоду, коли такі особи здійснюють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування - щороку у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року декларацію, що охоплює попередній звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно).

Таким чином, обов`язок подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування визначено до 00 годин 00 хвилин 01.04.2018 року. Згідно інформації з офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції (https://public.nazk.gov.ua/search) ОСОБА_1 подав декларацію за 2017 рік 01 квітня 2018 року о 20 год. 44 хв.

Як слідує з пояснень ОСОБА_1 , факт не подачі ним декларації у визначений строк йому не був відомий, оскільки у період з 22.03.2018 року по 28.03.2018 року він через власний кабінет на сайті НАЗК, після заповнення всіх розділів декларації, перевіривши достовірність даних помилково натиснув кнопку «Вийти» замість «подати документи», що підтверджується послідовністю дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування».

Аналіз вказаних норм приводить до висновку, що склад правопорушення за ч.1 ст. 172-6 КУпАП є формальним, обов`язковим елементом його об`єктивної сторони є умисна дія, тобто умисне несвоєчасне подання електронної декларації, а тому, орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення та прокурор, що приймає участь в розгляді таких протоколів судом, зобов`язані довести суду наявність в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності за вчинення цього адміністративного правопорушення, умислу на несвоєчасне подання електронної декларації.

Суб`єктивна сторона адміністративного корупційного правопорушення згідно з положеннями ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» характеризується виключно прямим умислом.

Згідно рішенням ЄСПЛ від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

З листа Вищого спеціалізованого суду України №223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності» за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» вбачається, що вирішуючи питання про притягнення осіб до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, щодо порушення вимог фінансового контролю, яке полягало у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, слід враховувати: об`єктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його об`єктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації.

Для розкриття об`єктивних складових адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, слід зазначити, що диспозиція цієї норми за своїм змістом є бланкетною адміністративно-правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших норм. Так, примітка до ст. 172-6 КУпАП, вміщуючи вказівку на суб`єкт цього правопорушення, відсилає правозастосувача до норм спеціального антикорупційного закону, зокрема частин 1 і 2 ст. 45 Закону, в яких, крім іншого, передбачено певну деталізацію відповідних положень нормативно-правових актів, що наповнює норму ч.1 ст.172-6 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації зазначеного діяння.

Згідно з п. 2 роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (надалі - ВССУ) «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» вих. № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року, під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо; суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності. Крім того, на умисну форму вини, а також наявність відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи, чи інтересу третіх осіб, як на обов`язкові ознаки корупційного правопорушення також звертає увагу Конституційний Суд України в рішенні від 06.10.2010 року (справа №1-27/2010).

Суд, бере до уваги доводи ОСОБА_1 , про те, що у нього не було умислу на несвоєчасне подання декларації, оскільки ним було вчинено всі необхідні дій по поданню декларації, однак, як з`ясувалося пізніше, сам текст декларації не було опубліковано через його необережність. В матеріалах справи відсутні будь-які відомості які б спростовували пояснення ОСОБА_1

За встановлених судом обставин, в діях ОСОБА_1 відсутній умисел на вчинення даного правопорушення, оскільки на період часу подання декларації ним у встановлений законом строк до 01.04.2018 року були вчинені дії для подачі декларації, що підтверджується додатком до листа керівника Департаменту перевірки декларацій та моніторингу способу життя Національного агентства «Послідовність дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчинив ОСОБА_1 ». Разом із тим , встановлено , що ОСОБА_1 після отримання інформації про відсутнісь декларації на сайті , відразу 01.04.2018 року подав таку.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права, а Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» п.161).

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В матеріалах адміністративної справи відсутні докази, які б підтверджували наявність в діях особи умислу на порушення вимог фінансового контролю, відсутні відомості про наявність в діях особи корупційного інтересу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП. Не здобуто таких доказів і під час судового розгляду зазначеної справи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутня суб`єктивна сторона, а відповідно і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, а тому провадження по справі підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.245, 247, 283,-285, 287,-291, 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В ИВ:

Провадження у справі у відношенні ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП - закрити, на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення постанови через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду: О.А. Придачук