Справа № 509/2501/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2019 року смт. Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі :

судді Гандзій Д.М.

при секретарі Задеряка Г.М.

за участю прокурора. Білоциценка Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в смт. Овідіополь, адміністративні матеріали та протоколи про адміністративні корупційні правопорушення, які надійшли від Управління захисту економіки в Одеській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Надлиманське, Овідіопольського району Одеської області, українки, громадянки України, заміжньої, з вищою освітою, безробітної, до 07.08.2018 р. головним спеціалістом відділу соціальних компенсацій і гарантій та контролю за призначенням пенсій, соціальних допомог управління соціального захисту населення Овідіопольської РДА, раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася, не судимої, зареєстрованої за адресою : АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою : АДРЕСА_2 , -

В С Т А Н О В И В :

17 травня 2019 року, до Овідіопольського райсуду Одеської області, від УЗЕ в Одеській області ДЗЕ НПУ, надійшли 2 адміністративних матеріалів та протоколи про адміністративні корупційні правопорушення № 396/2019 від 14.05.2019 р. та № 397/2019 р. від 14.05.2019 р. про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП ОСОБА_1 , з яких вбачається, що остання, будучи головним спеціалістом відділу соціальних компенсацій і гарантій управління праці та соціального захисту населення Овідіопольської районної державної адміністрації з 13 червня 2008 року, на виконання вимог ст. 6, п. 9 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про державну службу», п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3, ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», ст. 19 Конституції України, була зобов`язана подати щорічну електронну декларацію не пізніше 31.03.2018 р.

Однак, ОСОБА_1 в порушення вимог ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» та Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції № 3 від 10.06.2016, несвоєчасно подала щорічну електронну декларацію за 2017 рік, а саме 09.04.2018 р.

Крім цього, Наказом управління соціального захисту населення Овідіопольської районної державної адміністрації від 07.08.2018 року № 26/к-2018 «Про звільнення ОСОБА_1 » останню було звільнено з посади головного спеціаліста відділу соціальних компенсацій і гарантій управління соціального захисту населення Овідіопольської районної державної адміністрації з 8 серпня 2018 року, за угодою сторін.

На виконання пункту 1 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями. А відповідно до Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції №3 від 11.08.2016 «Роз`яснення щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю» - декларація суб`єкта декларування, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування подається не пізніше дня такого припинення, ОСОБА_1 була зобов`язана подати електронну декларацію у строк до 08.08.2018 р.

Однак, ОСОБА_1 в порушення вимог абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону та Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції № 3 від 11.08.2016, несвоєчасно подала електронну декларацію перед звільненням лише 30.12.2018 року.

Вказані дії містять ознаки адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у скоєнні адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП не визнала повністю, пояснивши щодо несвоєчасності поданої нею щорічної електронної декларації за 2017 рік, а саме 09.04.2018 р. у зв`язку з тим, що у неї вдома старий комп`ютер, були проблеми з електронним ключем, а також послалась на хворобу дітей, що у сукупності заважало їй своєчасно подати декларацію державного службовця, щодо несвоєчасності подачі нею електронної декларації перед звільненням 30.12.2018 року, послалась на свою необізнаність щодо строків подачі такої декларації при звільненні державного службовця, про що її ніхто не повідомляв і не інформував.

Заслухавши думку учасників процесу та дослідивши матеріали адміністративної справи, суд виходить з наступного.

Вирішуючи справи цієї категорії, суд керується Конституцією України, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), Законом України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції», Кодексом України про адміністративні правопорушення, іншими нормативно-правовими актами України, а також практикою Європейського суду з прав людини.

Стаття 19 Конституції України встановлює - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказує кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Рішенням ЄСПЛ від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості Закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні.

Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

При цьому, вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, щодо порушення вимог фінансового контролю, яке полягало у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, слід враховувати об`єктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його об`єктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації. Диспозиція цієї норми щодо об`єктивних складових адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП за своїм змістом є бланкетною адміністративно-правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших норм. Так, примітка до ст. 172-6 КУпАП, вміщуючи вказівку на суб`єкт цього

правопорушення, відсилає правозастосувача до норм спеціального антикорупційного закону, зокрема частин 1 і 2 ст. 45 Закону, в яких, крім іншого, передбачено певну деталізацію відповідних положень нормативно-правових актів, що наповнює норму ч. 1 ст. 172-6 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації зазначеного діяння і для кваліфікації діяння за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП необхідним є встановлення несвоєчасності подання декларації, тобто подання поза строком, визначеним законом.

Частиною 1 ст. 45 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції» визначено кінцевий термін (часові межі), коли уповноважені на те особи зобов`язані подати декларацію, зокрема вміщено формулювання «щорічно до 1 квітня».

Відповідно до п. 9 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

У відповідності до пункту 13 статті 1 Закону, суб`єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пунктах 4 і 5 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», інші особи, які зобов`язані подавати декларацію та виконувати інші вимоги фінансового контролю відповідно до цього Закону.

Беручи до уваги положення ст. 7 КУпАП, згідно з якою «застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом», тобто яка передбачає чітке виконання передбачених законом норм, а отже, забороняє притягнення особи до адміністративної відповідальності за аналогією, тобто унеможливлює застосування по аналогії норм, що закріплюють склад правопорушень.

Конструктивною ознакою правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП є також несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто за наявності останніх, відповідальність за аналізованою частиною статті виключається. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо.

Предметом правопорушення є декларація, подана шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції: а) за минулий рік; б) за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 7 КУпАП - ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

У відповідності до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне порушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 254 КУпАП визначено, що про вчинення адміністративного правопорушення, складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Частиною 1 статті 256 КУпАП передбачено у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються : дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я по батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення), місце, час вчинення і суть правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до відповідальності та інше.

Частиною 3 статті 12 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено у разі виявлення ознак адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, уповноважені особи НАЗК складають протокол про таке правопорушення, який направляється до суду згідно з рішенням НАЗК. У разі виявлення ознак іншого корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, НАЗК затверджує обґрунтований висновок та надсилає його іншим спеціально уповноваженим суб`єктам у сфері протидії корупції. Таким чином, Закон не передбачає затвердження НАЗК обґрунтованого висновку або повідомлення з встановленим фактом порушення вимог фінансового контролю у разі виявлення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією за ч.ч. 1,2 ст. 172-6 КУпАП.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону спеціально уповноважені суб`єкти у сфері протидії корупції є органи прокуратури, Національної поліції, НАБУ, НАЗК.

Статтею 255 КУпАП передбачено особами, які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, передбачені ст.ст. 172-4 172-9 КУпАП є уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (Національно поліції).

З протоколу № 369/2019 від 14.05.2019 р. вбачається, що розпорядженням Овідіопольської РДА від 13.06.2008 року № 249/к «Про призначення ОСОБА_2 » ОСОБА_3 ( до шлюбне ОСОБА_4 ОСОБА_5 призначено на посаду головного спеціаліста відділу соціальних компенсацій і гарантій управління праці та соціального захисту населення Овідіопольської районної державної адміністрації з 13 червня 2008 року.

Розпорядженням Овідіопольської РДА від 14.07.2008 року № 324/к «Про присвоєння рангу державного службовця ОСОБА_2 » головному спеціалісту відділу соціальних компенсацій і гарантій управління праці та соціального захисту населення Овідіопольської районної державної адміністрації Гурській ( ОСОБА_5 присвоєно 15 ранг державного службовця з 14 липня 2008 року.

Розпорядженням Овідіопольської РДА від 15.07.2010 року № 319/к «Про присвоєння чергового рангу державного службовця ОСОБА_1 » головному спеціалісту відділу соціальних компенсацій і гарантій управління праці та соціального захисту населення Овідіопольської РДА Гурській О.В. присвоєно з 15 липня 2010 року черговий 14 ранг державного службовця відповідно до сьомої категорії посад державних службовців.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про державну службу» посада головного спеціаліста відділу соціальних компенсацій і гарантій та контролю за призначенням пенсій, соціальних допомог управління соціального захисту населення Овідіопольської районної державної адміністрації віднесена до категорії «В» посад державної служби.

Згідно п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», посада головного спеціаліста відділу соціальних компенсацій і гарантій та контролю за призначенням пенсій, соціальних допомог управління соціального захисту населення Овідіопольської районної державної адміністрації, віднесена до суб`єктів на яких поширюється дія цього Закону, як на державного службовця.

Положеннями ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про державну службу», державний службовець зобов`язаний додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання корупції.

Згідно ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції № 3 від 10.06.2016 «Порядок формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» «щорічна декларація, подається у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року».

На виконання зазначених вимог законодавства ОСОБА_1 була зобов`язана подати щорічну електронну декларацію не пізніше 31.03.2018 р.

Однак, в порушення вимог ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» та Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції № 3 від 10.06.2016, ОСОБА_1 несвоєчасно подала щорічну електронну декларацію за 2017 рік, а саме 09.04.2018 р.

Відповідно до послідовності дій користувача Реєстру ОСОБА_1 лише 09.04.2018 р. о 18:03:23 зайшла у свій особистий кабінет «Мої документи», переглянула список документів, натиснула кнопку «Нова декларація на основі цієї» (18:04:20) та розпочала сесію.

Тобто, створивши та оновивши «чернетку» ОСОБА_1 ознайомилась із правилами заповнення декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, підтвердивши ознайомлення своїм електронним ключем, відповідно до роз`яснення, затвердженого рішенням НАЗК від 10.06.2016 №3.

09.04.2018 р. в період часу з 18:04:20 до 19:11:29 ОСОБА_1 заповнила і переглянула розділ з 1 по 16 (тобто ОСОБА_1 заповнила і переглянула всі розділи). В подальшому в 19:12:10 ОСОБА_1 натиснула кнопку «Подати документ», тим самим подала Декларацію, що, підтверджено ЕЦП.

Датою вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією є час подачі вказаної декларації, тобто 19 година 12 хвилина 9 квітня 2018 року.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 , вчинила дії, які містять ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Суд не приймає до уваги хибні й безпідставні посилання ОСОБА_1 на нібито поважні підстави несвоєчасності подачі декларації, як то, старий комп`ютер, проблеми з електронним ключем, а також хвороба дітей, беручи до уваги відсутність будь-яких належних та допустимих документальних доказів вказаних тверджень.

В подальшому, Наказом управління соціального захисту населення Овідіопольської РДА від 07.08.2018 року № 26/к-2018 «Про звільнення ОСОБА_1 », останню звільнено з посади головного спеціаліста відділу соціальних компенсацій і гарантій управління соціального захисту населення Овідіопольської РДА з 8 серпня 2018 року, за угодою сторін.

Згідно пункту 1 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями. А відповідно до Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції №3 від 11.08.2016 «Роз`яснення щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю» - декларація суб`єкта декларування, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування подається не пізніше дня такого припинення.

На виконання зазначених вимог законодавства ОСОБА_1 була зобов`язана подати електронну декларацію у строк до 08.08.2018 р.

Проте, в порушення вимог абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону та Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції №3 від 11.08.2016, ОСОБА_1 несвоєчасно подала електронну декларацію перед звільненням лише 30.12.2018 року.

Вказаний факт підтверджується рапортом та скрін-шотом з офіційної Інтернет-сторінки Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

У відповіді Голови Національного агентства з питань запобігання корупції (вих. № 93-05/4886/17 від 02.03.2017) на запит зазначено, що дата публікації документів, вказана у публічній частині інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» співпадає з фактичною датою подання суб`єктом декларування документів до Реєстру.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 , будучи особою, яка припиняє виконувати функції держави, вчинила адміністративного правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Датою вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією є час подачі вказаної декларації, тобто 30 груня 2018 року.

Суд вважає хибними посилання ОСОБА_1 щодо несвоєчасності подачі нею електронної декларації перед звільненням 30.12.2018 року, з посиланням на свою необізнаність щодо строків подачі такої декларації при звільненні державного службовця, про що її ніхто не повідомляв і не інформував, адже вказане - спростовується письмовим попередженням про спеціальні обмеження, встановлені Законами України «Про державну службу» та «Про боротьбу з корупцією», щодо прийняття на державну службу та проходження державної служби з особистим підписом ОСОБА_1 від 13.06.2008 р.

Одним з основоположних принципів діяльності із запобігання і протидії корупції є невідворотність відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, оскільки ці правопорушення несуть негативні наслідки, які можуть виявитися у підриві авторитету органів місцевого самоврядування та зашкодити суспільним інтересам, то таке правопорушення - не може бути визнане, як малозначне.

ОСОБА_1 не виконала вимоги ч. 1 ст. 45 Закону, які виникли у неї, як у особи, яка припинила діяльність на посаді головного спеціаліста відділу соціальних компенсацій і гарантій управління соціального захисту населення Овідіопольської районної державної адміністрації, тобто місцем вчинення правопорушення є місце роботи Овідіопольська районна державна адміністрація, яка розташована у АДРЕСА_2 області, смт. Овідіополь, вул. Т. Шевченка, буд. 169 (Овідіопольський район).

Фактичним моментом виявлення вчиненого ОСОБА_1 , правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП слід вважати дату зібрання всіх матеріалів перевірки (рапорт № 602-кор та рапорт № 482-кор від 14.05.2019) та складання адміністративних протоколів, тобто 14.05.2019 року.

Юридичними наслідками в даному випадку є - несвоєчасне, без поважних причин, подання ОСОБА_1 до Національного агентства з питань запобігання корупції, у визначені строки, декларації особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно із ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, відповідальність за вказаною статтею настає за умови не своєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Першочерговою справою держави та загальними засадами протидії корупції є запобігання корупційним та пов`язаним з корупцією правопорушенням.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ст. 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Отже, відсутність суспільної шкоди від адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, так само як і відсутність шкідливих наслідків від нього не є тими необхідними та достатніми підставами для застосування вимог ст. 22 КУпАП.

З системного аналізу норм КУпАП встановлено, що його завдання полягає у встановленні винних і забезпеченні правильного застосування законодавства з тим, щоб до кожного правопорушника були застосовані справедливі заходи адміністративного примусу.

Отже, незалежно від виду суб`єкту та його службової діяльності, рангу та інших характеристик його обов`язком є діяти лише в рамках закону (дозволено роботи тільки те, що дозволено законом ст. 6 Конституції України).

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Факт несвоєчасного подання декларації ОСОБА_1 до Національного агентства з питань запобігання корупції підтверджується витягом з офіційного сайту «public.nazk.gov.ua» щодо подання 09.04.2018 декларації за неохоплений період перед звільненням та іншими зібраними матеріалами, які додані до протоколу.

Враховуючи викладене та Рішення ЄСПЛ від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України», яким визначено концепцію якості Закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні та про відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону» та беручи до уваги, що в даних випадках, національне законодавство не припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, а національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід, у зв`язку з чим, суд вважає, що в даних двох випадках у діях ОСОБА_1 мається подія та склад адміністративного правопорушення пов`язаного з корупцією, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КупАП, у зв`язку з чим, остання підлягає притягненню до адміністративною відповідальності за вказаною статтею КУпАП.

Згідно із ст. 36 КУпАП - при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

При призначенні адміністративного стягнення ОСОБА_1 , суд враховує характер вперше скоєних нею адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, її особу, відсутність у неї постійної роботи, сімейний стан та знаходження на її утриманні двох малолітніх доньок : ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ступінь її вини, майнове становище та обставини, що пом`якшують та обтяжують її адміністративну відповідальність.

Суд критично ставиться до тверджень правопорушниці ОСОБА_1 про її необізнаність норм Законів України «Про запобігання корупції», «Про місцеве самоврядування в Україні» та Конституції України, що не звільняє її від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, враховуючи її письмові пояснення, наданими нею працівнику поліції під час складення вищевказаних протоколів, а тому в її діях мається склад та подія адміністративного корупційного правопорушення, протоколи щодо яких складені уповноваженими на те посадовими особами.

Керуючись ст.ст. 7,36,172-6,247,251,252,255,256,276 КУпАП, Законом України «Про запобігання корупції», Конституцією України, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), Законом України «Про державну службу», суд, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винною у скоєнні адміністративних корупційних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення :

- за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП України у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. ;

- за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП України у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 935 грн. ;

На підставі ст. 36 КУпАП України - остаточно накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 935 грн. на користь держави ;

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384,20 грн.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Овідіопольський районний суд протягом 10 днів з дня її отримання.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 06.06.2019 р.

Суддя Гандзій Д.М.