ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/807/321/19 Головуючий в 1-й інстанції Геєць Ю.В.
Єдиний унікальний №335/4225/19 Доповідач в 2-й інстанції Фомін В.А.
Категорія - ст.130 ч.1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Фомін В.А., за участю особи, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Плюти О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 травня 2019 року стосовно нього,

в с т а н о в и в:

постановою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 травня 2019 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП притягнуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого менеджером по продажу приватного підприємства «Комерційна фірма «Інтердикт», який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 384,20 гривень.

Як зазначено в постанові, 23.03.2019 року о 16-30 годині, в м. Запоріжжя по бул. Шевченко буд. 38-А. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Chevrolet Lacetti» номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, порушення координації, порушення мови). Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Аlcotest Drager 6820 у присутності двох свідків, результат позитивний 2.5 % проміле. З результатом приладу водій не погодився, медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у медичному закладі КУ «ОКНД» ЗОР, згідно висновку № 1319, результат позитивний, чим порушив п.2.9 а Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на незаконність постанови у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, яка підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст.256 КУпАП. В наявному в матеріалах справи протоколі, а саме у фабулі протоколу, не конкретизована суть вчиненого адміністративного правопорушення. Також в протоколі не допускаються виправлення. Оскільки розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише в межах протоколу про адміністративне правопорушення, вищенаведене перешкоджає неупередженому та об`єктивному розгляду справи по суті, а тому матеріали адміністративної справи необхідно було повернути для належного дооформлення органу, від якого надійшли матеріали справи.

При розгляді матеріалів справи у районному суді надійшло клопотання керівника приватного підприємства «Інтердикт» про взяття його на поруки. З урахуванням всіх обставин справи, суд першої інстанції мав всі підстави звільнити його від адміністративної відповідальності та передати матеріали для застосування заходів впливу, що буде достатнім для його виправлення.

Також судом першої інстанції не в повній мірі враховані дані про його особу, який офіційно працює, позитивно характеризується, має на утриманні малолітню дитину та мати похилого віку.

Таким чином, оскільки фабула протоколу про вчинення адміністративного правопорушення містить протиріччя із диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП та не відповідає її змісту, а також змісту п.2.9.а Правил дорожнього руху України, немає доказів факту вчинення водієм ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та наявності в його діях складу такого правопорушення.

Враховуючи викладене, просить скасувати постанову районного суду, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши в судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Плюту О.А., які підтримали апеляційну скаргу та просили постанову судді скасувати, а провадження по справі закрити, перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, у зв`язку з наступним.

Висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

У судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП визнав, та пояснив суду, що 23.03.2019 року вживав алкогольні напої, після чого керував транспортним засобом, з висновком КУ «ОКНД» ЗОР згодний. Крім того, просив суд матеріали справи відносно нього передати на розгляд трудового колективу Приватного підприємства «Комерційна фірма «Інтердикт» де він працевлаштований, а провадження по справі закрити.

З матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №078241 від 23 березня 2019 року, зі змістом якого ОСОБА_1 ознайомився, його копію отримав, йому роз`ясненні права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, і ст.268 КУпАП, що засвідчив своїм особистим підписом (а.с.1); актом огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, та роздруківкою результатів приладу «Драгер», з яких вбачається, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічного приладу «Драгер», та результат тестування склав 2,5 проміле (а.с.3-4); направленням на огляд ОСОБА_1 до КУ «ЗОНД» ЗОР (а.с.7), а також висновком щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 в КУ «ЗОНД» №1319 від 23 березня 2019 року, в якому зазначено результат проведеного огляду, що останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння (а.с.8); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, а також факт його проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», його результати (а.с.5-6); відеозаписом, який міститься на доданому до матеріалів справи оптичному носії DVD-R, на якому зафіксовані обставини події від 23.03.2019 року.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини справи, є безпідставними, оскільки у судовому засіданні суд дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав їм належну оцінку, та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Під час перевірки апеляційним судом матеріалів справи будь-яких суттєвих порушень допущених при їх складанні не встановлено. Протокол про адміністративне правопорушення серії БД №078241 від 23 березня 2019 року відносно ОСОБА_1 , містить всі необхідні відомості, передбачені ст.256 КУпАП, та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року. З зазначеним протоколом ОСОБА_1 був ознайомлений, копію його отримав, як зазначено вище, йому роз`яснені права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, що він засвідчив особистим підписом.

Посилання апелянта на те, що працівниками поліції в протоколі не викладена суть правопорушення, а також на численні виправлення, спростовуються наданими матеріалами. В протоколі докладно викладена суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, та інші необхідні відомості. Будь-які виправлення в протоколі відсутні. Таким чином, доводи апеляційної скарги про невідповідність протоколу вимогам Закону та порушення працівниками поліції вимог Інструкції при його складанні, є необґрунтованими.

Крім того, зауважень до протоколу від ОСОБА_1 під час його складання не надходило, він власноруч розписався в протоколі. Також не надходило від останнього будь-яких зауважень під час огляду на місці зупинки та у закладі охорони здоров`я. Огляд на місці зупинки проводився за участю двох свідків, які зазначені в протоколі та надали пояснення на окремому аркуші.

Стягнення за адміністративне правопорушення накладено у межах, встановлених КУпАП. При накладенні стягнення на ОСОБА_1 судом було враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Стосовно доводів особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності про можливість передачі матеріалів справи про адміністративне правопорушення на розгляд трудового колективу то вони є необґрунтованими.

Відповідно до вимог ст.21 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, крім посадової особи, звільняється від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу.

Положення зазначеної статті відображають принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності, який означає відповідність заходу впливу, який обирається для правопорушника, меті адміністративній відповідальності. Він передбачає як індивідуальний підхід до застосування примусових заходів залежно від особистих якостей правопорушника та характеру і обставин вчинення проступку, так і можливість пом`якшення і навіть відмови держави від застосування заходів відповідальності, якщо її мета може бути досягнута іншим шляхом.

В матеріалах справи наявний протокол загальних зборів трудового колективу приватного підприємства «Інтердикт», який складений у присутності 5-х осіб щодо звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ст.21 КУпАП (а.с.26-27).

Однак, в матеріалах справи відсутні будь-які дані про те, яким чином трудовий колектив приватного підприємства «Інтердикт» в кількості 5 осіб буде реалізовувати громадський вплив на правопорушника.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення та суспільну небезпечність, враховуючи актуальність категорії вказаних правопорушень, а саме керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що наражає на небезпеку не тільки самого водія та в більшої мірі інших учасників дорожнього руху, суд не вбачає підстав для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст.21 КУпАП.

З огляду на те, що застосування вимог ст.21 КУпАП є правом, а не обов`язком суду, а керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння є грубим порушенням та має підвищену суспільну небезпеку не має підстав вважати доцільним застосування до ОСОБА_1 , заходів громадського впливу.

Дані про особу ОСОБА_1 , на які він посилалась в апеляційній скарзі, а саме: визнання провини, вчинення правопорушення вперше, позитивна характеристика судом вже були враховані при призначенні адміністративного стягнення.

Посилання апелянта на те, що відсутність водійського посвідчення позбавить його можливості годувати свою сім`ю, оскільки він має на утриманні малолітню дитину та мати похилого віку, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки доказів на підтвердження цього факту, апелянтом в судовому засіданні надано не було.

Отже, порушення, на які звертав увагу ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, є суто формальними, які не можуть слугувати підставою для скасування правильного по суті рішення, до того ж останній не заперечував факт керування транспортним засобом, тобто фактичні обставини справи не оскаржує взагалі.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу порушника та наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 травня 2019 року, якою до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП притягнуто ОСОБА_1 , із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, - без змін.

Постанова Запорізького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.А. Фомін

Дата документу Справа № 335/4225/19