Єдиний унікальний номер 226/492/19 Номер провадження 33/804/375/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2019 року м. Бахмут

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Савкова С.В., за участі секретаря судового засідання Ямчук О.М., захисника Майорова С.В., потерпілого ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП щодо ОСОБА_2 , за апеляційною скаргою останнього на постанову судді Димитровського міського суду Донецької області від 24 квітня 2019 року, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого лікарем судово-медичним експертом Покровського відділення судово-медичної експертизи КЗОЗ «Донецьке обласне бюро судово-медичних експертиз», зареєстрованого та мешкаючого в АДРЕСА_1

визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та закрито провадження у справі у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених статтею 38 цього Кодексу, на підставі п. 7 ч.1 ст. 247 КУпАП,-

В С Т А Н О В И Л А:

Відповідно до постанови, 27 листопада 2018 року о 18.45 год. водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем ЗАЗ - Lanos, номерний знак НОМЕР_1 на перехресті вулиць Володимира Мономаха та Князя Володимира Великого в м. Дніпро, в порушення п.10.1 та п.10.4 Правил дорожнього руху перед поворотом ліворуч не зайняв крайнє ліве положення на проїзній частині, не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, та здійснив зіткнення з автомобілем «Volkswagen Golf», номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , який рухався зліва в попутному напрямку, внаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження.

Як вбачається, в оскаржуваній постанові суд першої інстанції зазначив, що перевірив всі докази, наявні у матеріалах справи, вислухав думку сторін, а саме: потерпілого ОСОБА_1 , правопорушника ОСОБА_2 , свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та дійшов висновку щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, проте, у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого статтею 38 цього Кодексу, на підставі п. 7 ч.1 ст. 247 КУпАП, закрив справу щодо

ОСОБА_2 З таким рішенням не погодився ОСОБА_2 та подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову судді першої інстанції змінити, виключивши з неї посилання на визнання винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Свої вимоги мотивує тим, що суд вийшов за межі чинного законодавства, а також не взяв до уваги висновок Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України від 07 листопада 2017 року.

Вказує, що за фактом ДТП працівниками поліції 27.11.2018 року складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, тільки відносно ОСОБА_2 Під час судового розгляду справи, 27.02.2019 року, судом задоволено клопотання захисника та призначено судово-автотехнічну експертизу обставин вказаного ДТП.

Наступне судове засідання відбулось 24.04.2019 року, у зв`язку з чим, на думку апелянта, суд повинен був закрити провадження у справі щодо ОСОБА_2 без встановлення наявності чи відсутності вини останнього.

Натомість, суд першої інстанції допитав всіх учасників справи, свідків, дослідив всі докази, наявні в матеріалах справи, в тому числі і висновок автотехнічної експертизи №1467-1469 від 05.04.2019 року, що надійшов вже після того, як сплинув тримісячний строк, та після видалення до нарадчої кімнати, закрив провадження по справі, однак в порушення, вимог ст. 247 КУпАП, визнав винуватим ОСОБА_2 , при тому, що на той час висновок автотехнічної експертизи, яка була призначена судом 27.02.2019 року, не міг бути досліджений та відповідно, цьому висновку не могла бути надана правова оцінка сторонами у судовому засіданні.

Крім того, суд не взяв до уваги порушення, які допустили працівники поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, а саме: не зазначені прізвища, адреси свідків, які були пасажирами автомобілів, прізвище та адреса потерпілого, при тому що встановлений потерпілий від ДТП - ОСОБА_1 На схемі до протоколу, на яку посилається суд, зазначені два місця зіткнення транспортних засобів, є протиріччя щодо характеристик дорожніх умов в місці ДТП (де зазначено, що дорожніх знаків, горизонтальної розмітки, світлофорів - не має, при тому, що на схемі зазначені і дорожній знак 5.5, світлофор та дорожня розмітка), не зафіксовані уламки від транспортних засобів на проїжджій частині, відповідно, вказана схема не об`єктивна, та не може враховуватись судом як допустимий та достовірний доказ.

ОСОБА_2 про день, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином, до судового засідання не з`явився, подав заяву з проханням розглянути апеляцію за його відсутності.

В судовому засіданні апеляційної інстанції:

- захисник Майоров С.В. підтримав доводи апеляційної скарги, просив постанову суду змінити, а провадження по справі закрити без встановлення вини ОСОБА_2

- потерпілий ОСОБА_1 просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Законодавче регулювання питання закриття провадження у справі про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення здійснюється, зокрема, статтею 38, пунктом 7 частини 1 статті 247 КУпАП.

Так, відповідно до п.7 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті.

У разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через місяць з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Зі змісту наведених правових норм вбачається, що закриття провадження на підставі ч. 1 ст.38, п.7 ч.1 ст.247 КУпАП можливе за одночасної наявності таких умов:

- вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення;

- сплив встановленого законом строку, перебіг якого розпочинається з дня вчинення адміністративного правопорушення (при триваючому, корупційному правопорушенні - з дня його виявлення).

Слід зазначити, що під строком розуміють тривалість часу, з початком перебігу або зі спливом якого правові норми пов`язують настання певних юридичних наслідків.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ листом вих. № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією, звернув увагу суддів на те, що вказівка законодавця у п.7 ст.247 КУпАП «на момент розгляду справи» означає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, якщо на початок розгляду справи закінчилися строки, встановлені ст.38 КУпАП. Разом з тим, сам розгляд справи про адміністративне правопорушення та його закінчення не обтяжений строками, визначеними ст. 38 КУпАП, а передбачений ст. 277 КУпАП, що є гарантією всебічного, об`єктивного і повного з`ясування всіх обставин, які мають значення для вирішення справи. При цьому, якщо на момент розгляду справи в суді закінчились строки притягнення особи до адміністративної відповідальності, то суд в разі заперечення особою своєї вини чи наявності у її діях складу адміністративного правопорушення, спочатку в повному обсязі досліджує всі обставини справи, встановлює, чи містить діяння ознаки та склад адміністративного корупційного правопорушення, чи належить особа до суб`єктів цього корупційного правопорушення, чи винна вона в його вчиненні, і лише після цього закриває провадження у справі.

Важливе значення при вирішенні спорів судами має преюдиційність судових актів, яка не лише впливає на процес доказування, але й дозволяє уникнути прийняття судами різних рішень з одних і тих самих питань.

Відповідно до ст.78 КАС України та ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили є обов`язковими для суду цивільної та адміністративної юрисдикції, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Наведеними нормами встановлені преюдиційні обставини, тобто ті обставини, що встановлені в судовому рішенні, яке набрало законної сили. Зазначені преюдиційні обставини є підставами для звільнення від доказування.

Водночас особливістю преюдиційних обставин, є їх обов`язковість для суду, що розглядає справу.

Постанова пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» з метою забезпечення правильного й однакового застосування судами законодавства, що регулює відносини з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, містить наступне роз`яснення.

Відповідно до вимог ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У зв`язку із цим у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (стаття 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньотранспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача.

Слід звернути увагу на те, що статтею 280 КУпАП встановлено обов`язок суду з`ясовувати при розгляді справи про адміністративне правопорушення: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В силу вимог ст.ст. 245, 251, 252 КУпАП суд повинен повно, всебічно й об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати оцінку зібраним у ній доказам і постановити правильне судове рішення.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому норм щодо відсутності у суду повноважень на встановлення обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі винесення постанови про закриття провадження за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП вказаний Кодекс не містить. Натомість, як зазначалось вище, застосування п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП можливе у разі встановлення наявності протиправної винної дії чи бездіяльності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення.

З огляду на наведене та зважаючи на те, що для закриття провадження у справі у зв`язку зі спливом строків для накладення адміністративного стягнення необхідним є встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення (винної дії чи бездіяльності), а також враховуючи, що повноваження суду на з`ясування обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні передбачені ст. 280 КУпАП, апеляційна інстанція доходить висновку, що є достатні правові підстави для встановлення вини особи при закритті провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Все вищенаведене судом першої інстанції взято до уваги та виконано в повній мірі, а тому постанова є законною та обґрунтованою.

Що стосується посилання апелянта на висновок Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України від 07 листопада 2017 року, в якому зазначено, що вина осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, то слід зазначити, що вказаний висновок містить лише правові позиції з порушеного питання членів Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України та носить лише рекомендаційний характер.

У відповідності зі статтями 245, 280 КУпАП суддя під час розгляду справи про адміністративні правопорушення має своєчасно, всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи і вирішити її в точній відповідності з законом. Суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Суд першої інстанції у повній мірі виконав наведені норми права, повно, всебічно вивчив всі докази у справі та обґрунтовано визнав ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Як в судовому засіданні суду першої інстанції, так і апеляційного суду ОСОБА_2 не визнав свої вини та пояснив, що 27 листопада 2018 року під час керування ним транспортним засобом ЗАЗ - Lanos по вулиці Володимира Мономаха у м.Дніпро, він діяв відповідно до Правил дорожнього руху і будь-яких порушень, які б стали причиною дорожньо-транспортної пригоди, не допустив. При цьому суду пояснив, що дорога, по якій він рухався, передбачає дві полоси одностороннього руху. Зайнявши середнє положення на своїй полосі, він зупинився на червоне світло світлофора, а потім, коли загорівся зелений сигнал світлофора, він проїхав ще приблизно 5 метрів вперед і почав маневр вліво, відчувши удар к ліву частину свого автомобіля. Зазначає, що перед початком здійснення маневру він увімкнув лівий поворот і автомобіля «Volkswagen Golf», який рухався по крайній лівій полосі, не бачив.

Разом з тим, обґрунтовуючи своє рішення, суддя критично віднісся до цих показань і належно мотивував свої висновки.

Так, він послався на показання потерпілого, що 27 листопада 2018 року біля 19.00год. він на своєму автомобілі «Volkswagen Golf» рухався по вулиці Володимира Мономаха в м.Дніпро, займаючи крайню ліву полосу дороги з одностороннім напрямком руху. Попереду в крайній правій смузі в попутному напрямку рухався автомобіль ЗАЗ - Lanos, який спочатку зупинився на червоне світло світлофора, а потім, коли загорілося зелене світло, став здійснювати поворот ліворуч, чого він, рухаючись по своїй полосі з дотримання правил дорожнього руху, не міг передбачити. Почувши удар в праву сторону свого автомобіля, він розгубився і, проїхавши ще приблизно 10 метрів після зіткнення, зупинився. Після цього водієм автомобіля ЗАЗ - Lanos ОСОБА_2 були викликані на місце ДТП співробітники поліції, які склали щодо нього протокол.

Ці показання потерпілого узгоджуються з іншими дослідженими доказами, а саме:

Свідок ОСОБА_4 зазначив, що 27.11.2018року разом з ОСОБА_1 в якості пасажира їхав в його автомобілі «Volkswagen Golf» по вулиці Володимира Мономаха в м. Дніпро. Рухаючись по крайній лівій полосі, вони знизили швидкість на червоний сигнал світлофора, а коли, під`їжджаючи до перехрестя, побачили зелений сигнал, стали набирати швидкість, рухаючись далі, почувши в цей момент удар в праві двері зі сторони автомобіля ЗАЗ - Lanos, який став здійснювати поворот вліво.

Вищенаведене узгоджується з обставинами дорожньо-транспортної пригоди, що зафіксовані схемою місця ДТП, складеною за участю обох водіїв, які, окрім місця зіткнення, обставин її настання не заперечували, та відображені в їх письмових поясненнях, відібраних при складанні протоколу.

Посилання апелянта на те, що протокол про адміністративне правопорушення складено з порушеннями у зв`язку з тим, що в ньому не зазначено адреси потерпілого та свідків не можуть взяті до уваги та визнані обставиною, що виключає вину ОСОБА_2 , оскільки у схемі ДТП та у письмових поясненнях учасників ДТП, доданих до вищенаведеного протоколу, є повна інформація щодо потерпілого та правопорушника, а дані щодо свідків встановлювались в суді, тому зазначені доводи апелянта не могли вплинути на об`єктивність рішення суду при розгляді справи щодо ОСОБА_2

Крім того, судом досліджено висновки судової автотехнічної експертизи №1467-1469 від 05.04.2019року, дії водія автомобіля ЗАЗ - Lanos ОСОБА_2 в даній дорожній обстановці не відповідали нормативним вимогам п.п.10.4,10.1 Правил дорожнього руху України і знаходяться в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною подією. При цьому, досліджуючи ситуацію та визначаючи умови настання події з технічної точки зору, експерт дійшов висновку про наявність причинного зв`язку між фактичними діями водія ОСОБА_2 і даною подією незалежно від зазначених на схемі місць зіткнення транспортних засобів.

Тобто з технічної точки зору, саме водій ОСОБА_2 порушив вимоги п.п.10.4,10.1 Правил дорожнього руху України, що й стало причиною ДТП.

Як вбачається з матеріалів справи, ДТП трапилось 27 листопада 2018 року, а в суд першої інстанції матеріали справи з усіма доказами надійшли 19 лютого 2019 року (а.с. 18), тобто до закінчення тримісячного строку притягнення особи до адміністративної відповідальності. Судову автотехнічну експертизу призначено 27 лютого 2019 року, тобто також в межах тримісячного строку. Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції мав повноваження перевіряти та брати до уваги усі докази, що містяться у матеріалах справи, в тому числі і судову автотехнічну експертизу.

Апеляційна інстанція вважає за необхідне зазначити, що в суді першої інстанції також допитано дружину ОСОБА_3 свідчення якої узгоджуються з поясненнями її чоловіка, проте суд ставиться до показів вказаного свідка критично, оскільки ОСОБА_2 є її близьким родичем і об`єктивно їх покази суперечать наявним в матеріалах справи доказам, зазначеним вище.

Таким чином, в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 124 КУпАП, який виразився в порушенні ним як учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Наявність чи відсутність вини потерпілого ОСОБА_1 в дорожньо-транспортній пригоді не є предметом встановлення судом апеляційної інстанції в даному провадженні.

Підстав для скасування рішення судді суду першої інстанції не вбачається, а тому апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційна інстанція , -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Димитровського міського суду Донецької області від 24 квітня 2019 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та закрито провадження у справі у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених статтею 38 цього Кодексу, на підставі п. 7 ч.1 ст. 247 КУпАП - без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: