ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/1034/19 Головуючий в 1 інст. Гнатюк О.М.
Провадження № 33/807/286/19 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ст. 471 МК України
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду за участю представника Запорізької митниці ДФС - Гереги К.М., особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Прокопенка А.В., справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 квітня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 гривень з конфіскацією вилученого товару - 2300 доларів США, стягнуто судовий збір, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно з постановою суду ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 21.12.2018 року о 8 год. 30 хвилин в зоні митного контролю залу «на відліт» міжнародного аеропорту м. Запоріжжя під час оформлення у митному відношенні пасажирів рейсу № 1480 «Запоріжжя-Стамбул» авіакомпанії «Turkish airlines » самостійно обрав для проходження митного контролю «зелений коридор», де митний контроль здійснюється у спрощеному порядку (без заповнення митної декларації).

Після перетину громадянином «зеленої смуги», що позначає початок «зеленого коридору», під час проведення митного контролю посадовою особою Запорізької митниці ДФС встановлено, що у ОСОБА_1 в наявності готівка - іноземна валюта у кількості 13700 (тринадцять тисяч сімсот) доларів США, що перевищує дозволену норму ввезення готівки еквіваленту 10000 євро.

Дозвільних/банківських документів на вивезення валюти гр. ОСОБА_1 надано не було. Вказані валютні цінності у ОСОБА_1 знаходились без ознак приховування.

Предмети, що є безпосередніми предметами порушення митних правил, а саме валютні цінності - 2300 доларів США, вилучені та 21.12.2018 року внесені на рахунок Запорізької митниці ДФС за квитанцією від 21.12.2018 № 8.

Валюта в установленій нормі для усного декларування у розмірі 10 000 євро, а саме 11 400 доларів США по курсу НБУ на 21.12.2018 повернута ОСОБА_1 .

Таким чином, ОСОБА_1 вчинив дії, спрямовані на порушення порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, а саме перемістив "зеленим коридором" товари/предмети, що обмежені законодавством України до такого переміщення, без ознак приховування.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 квітня 2019 року та закрити провадження по справі про притягнення його до адміністративної відповідальності на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, та повернути вилучені у нього кошти у розмірі 2300 доларів США згідно з протоколом про порушення митних правил № 0462/11200/18 йому або його представнику - адвокату Прокопенко А.В. у встановленому законом порядку.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що відповідальність за порушення митних правил настає для громадянина, який обрав проходження митного контролю «зеленим» коридором, - з моменту перетину останнім «білої лінії» (меж, що позначають закінчення зони митного контролю), що позначає закінчення «зеленого» коридору, тобто з моменту переміщення товару через митний кордон України, чого ОСОБА_1 жодним чином здійснено не було.

Вказує на те, що судом було повністю проігноровано показання, що були надані понятою ОСОБА_3 .

Остання показала, що 21.12.2018 року, коли вона дійсно перебувала у службовому приміщення м/п «Запоріжжя-аеропорт» Запорізької митниці ДФС, що розташований за адресою м. Запоріжжя, вул. Блакитна, 4, до неї звернувся інспектор Запорізької митниці ДФС Фролов Ю.С. з проханням пройти до його кабінету та підписати вищезазначений протокол, на що вона погодилась.

Після цього, ОСОБА_3 , відповідаючи на питання суду, заявила, що протокол про порушення митних правил № 0462/11200/18 підписала без ознайомлення з його змістом, жодним чином його не прочитавши, при цьому зазначивши, що вона не була свідком подій, зазначених у цьому протоколі та їй невідомо коли, де та в який спосіб ОСОБА_1 здійснював проходження митного контролю.

Таким чином, інспектор Запорізької митниці ДФС Фролов Ю.С. залучив в якості понятого першу зустрічну йому особу, що не була свідком обставин цієї справи, до того ж, зробивши це, вже після вищезазначених подій та необхідних процесуальних дій, тим самим грубо порушивши чинне законодавство України.

Крім того апелянт зазначає, що при визначені адміністративного стягнення суд повинен був врахувати ступінь суспільної небезпеки начебто вчиненого ним, ступінь провини, ставлення до вчиненого, його майновий стан, а також обставини, які пом`якшують відповідальність, зокрема, наприклад, що він вперше притягується до адміністративної відповідальності, чого судом всупереч чинному законодавству України зроблено не було.

Він жодним чином не приховував наявних в нього грошових коштів, адже не мав такого наміру та був до останнього впевнений, зокрема до повного перерахунку ним самостійно наявних в нього грошових коштів, що наявна в нього сума складає суму меншу еквіваленту 10 000 євро.

При цьому внаслідок виявлення цієї суми, він сам виявив бажання задекларувати наявну в нього грошову суму та продовжував на цьому наполягати, однак працівники м/п «Запоріжжя-аеропорт» Запорізької митниці ДФС, з незрозумілих йому причин використали ситуацію на свою користь, нашвидкуруч склавши протокол про порушення митних правил № 462/11200/18 та не надавши жодної йому можливості не тільки задекларувати наявну в нього грошову суму, а й взагалі пояснити ситуацію, що склалася.

Апелянт також посилається на те, що Запорізької митницею не було надано достатніх доказів, які б свідчили про порушення ним митних правил, як-то записів з камер відеоспостереження тощо.

В протоколі не вказано, в чому його дії носили винний характер, взагалі не встановлено чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також не з`ясовано інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, ОСОБА_1 в протоколі про порушення митних правил №0462/11200/18 неодноразово зазначається як «громадянка». Зазначене, зокрема свідчить, що посадова особа митниці в поспіху складала протокол про порушення митних правил № 0462/11200/18, не тільки без встановлення всіх обставин цієї справи, а й взагалі не бажаючи навіть перевірити незначний об`єм тексту, складеного ним щойно власноруч.

Вказує на те, що в судовому засіданні інспектор митниці Фролов Ю.С., який склав протокол, надав пояснення про те, що зупинив ОСОБА_1 , на початку «зеленого» коридору, тобто до меж, що позначають закінчення зони зеленого контролю, що спростовує викладену у протоколі інформацію, та підтверджують пояснення ОСОБА_1

Апелянт посилається на положення ч. 4 ст. 3 МК України, відповідно до якої у разі якщо норми законів України чи інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків підприємств і громадян, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України або здійснюють операції з товарами, що перебувають під митним контролем, чи прав та обов`язків посадових осіб органів доходів і зборів, внаслідок чого є можливість прийняття рішення як на користь таких підприємств та громадян, так і на користь органу доходів і зборів, рішення повинно прийматися на користь зазначених підприємств і громадян. Зазначає, що усі сумніви тлумачитися на користь особи відповідно до ст. 62 Конституції України.

Апелянт з посиланням на певні рішення Європейського суду з прав людини, в яких викладені висновки щодо: застосування презумпції невинуватості; кримінального характеру провадження у справах про адміністративні правопорушення; покладання тягаря доведення вчинення злочину на сторону обвинувачення; застосування критерію доведеності вини «поза розумним сумнів», вважає, що його вина у вчиненні правопорушення не доведена поза розумним сумнівом.

Крім того, не погоджується із висновками суду в частині конфіскації валютних цінностей, які, на його думку, помилково віднесені судом до обмежених до переміщення через митний кордон України товарів.

Вважає рішення суду в цій частині таким, що порушує права особи, визначені ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції з захисту прав і основних свобод людини.

На думку апелянта, не дотримання ним вимог щодо письмового декларування валюти не завдало жодної шкоди ні державі, ні будь-якій особі. При цьому посилається на рішення ЄСПЛ, в яких наголошено, що держава при конфіскації майна повинна дотримуватися правомірності позбавлення майна, складовою якого є відповідність принципу пропорційності.

Вважає, що з урахуванням даних про легальне походження грошових коштів, мету їх використання, його майновий стан конфіскація валюти є не пропорційним заходом, оскільки покладає на особу надмірний тягар.

В апеляційному суді:

ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу. Пояснив, що не мав умислу скоїти правопорушення. Зазначив, що перед ви літом не встиг знайти платну стоянку, тому був вимушений забрати гроші з автомобіля. Коли до нього підійшли працівники митниці, він дістав гроші, перерахував. Зазначив, що коли він перетнув «зелену» лінію почав питати працівників митниці що робити з грошима. Різниця була невисокою від дозволеної, він не знав, що перевищить. На репліку представника Запорізької митниці ДФС з приводу розбіжності в позиції, яка полягає в тому, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення він послався на незнання закону, а в апеляційному суді - на незнання точної суми, ОСОБА_1 відповів, що це одне й те саме - він не знав яку суму неможна перевозити, в решті решт визнав, що знав ліміти на перевезення валютних цінностей;

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Прокопенко А.В. підтримав апеляційну скаргу, зазначивши, що за диспозицією ст. 471 КУпАП відповідальність настає саме за переміщення цінностей через митний кордон України. Проте ОСОБА_1 фактично не перетнув митний кордон, тому не може нести відповідальність. Адвокат вказав на відсутність поняття «біла смуга» в новому положенні щодо переміщення товарів через кордон;

Представник Запорізької митниці ДФС Герега К.М. зазначила, що доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи. Пояснила, що відповідно до наказу 671 Міністерства фінансів України від 03.08.2018 «Про затвердження Порядку виконання митних формальностей на повітряному транспорті» митний контроль пасажирів здійснюється із застосуванням двоканальної системи. Перед початком кожного коридору знаходяться довідки, попередження та інша інформація, бланки митних декларації та місця для їх заповнення. Якщо особа вважає за необхідне декларувати товар, то заповнює декларацію. Особа повинна самостійно обрати коридор, задля чого може вивчити інформаційним стенд. Але ОСОБА_1 . перетнув «зелену» лінію, маючи при собі валютні цінності в кількості, яка підлягала декларуванню, не задекларувавши їх.

Заслухавши особу, яка притягнута до відповідальності, його захисника - адвоката Прокопенка А.В., які повністю підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги, представника Запорізької митниці ДФС Герегу К.М., яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, доводи, наведені у ній, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу у межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 471 МК України порушення встановленого цим Кодексом порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через "зелений коридор", товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі якщо безпосередніми предметами правопорушення є товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, - також конфіскацію цих товарів.

Відповідно до ст. 366 МК України двоканальна система - це спрощена система митного контролю, яка дає громадянам змогу здійснювати декларування, обираючи один з двох каналів проходу (проїзду транспортними засобами особистого користування) через митний кордон України.

Канал, позначений символами зеленого кольору ("зелений коридор"), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню.

Канал, позначений символами червоного кольору ("червоний коридор"), призначений для всіх інших громадян.

Громадянин самостійно обирає відповідний канал ("зелений коридор" або "червоний коридор") для проходження митного контролю за двоканальною системою.

Обрання "зеленого коридору" вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчить про факти, що мають юридичне значення.

Громадяни, які проходять (проїжджають) через "зелений коридор", звільняються від подання письмової митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов`язкового дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України.

Порядок виконання митних формальностей на повітряному транспорті затверджений наказом Міністерства фінансів України № 671 від 03.08.2018.

За положеннями п. 2 розділу ІІІ Порядку митний контроль і митне оформлення багажу пасажирів повітряного судна здійснюють посадові особи органу доходів і зборів у зоні митного контролю із застосуванням двоканальної системи митного контролю ("зелений коридор"/"червоний коридор").

"Зелений коридор" призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню.

"Червоний коридор" призначений для всіх інших громадян.

Кожний канал має чітке маркування.

Початок "зеленого коридору" та "червоного коридору" позначаються лініями зеленого та червоного кольору відповідно. Кінець "зеленого коридору" та "червоного коридору" співпадає з межами, що позначають закінчення зони митного контролю.

Безпосередньо перед двоканальною системою створюється інформаційна зона, яка надає можливість громадянину зробити свідомий вибір відповідного каналу ("зелений коридор" або "червоний коридор"), для проходження митного контролю.

В інформаційній зоні розміщуються стислі довідки щодо порядку переміщення громадянами багажу через митний кордон України, порядку використання двоканальної системи, попередження про відповідальність за порушення митних правил, інша актуальна інформація щодо вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Також у цій зоні облаштовуються місця для заповнення митних декларацій, розміщуються чисті бланки митних декларацій та зразки їх заповнення.

Громадянин самостійно обирає відповідний канал ("зелений коридор" або "червоний коридор") для проходження митного контролю.

Перетин громадянином зеленої лінії, яка позначає початок "зеленого коридору", вказує, що для проходження митного контролю ним обрано "зелений коридор", і декларування здійснюється шляхом вчинення дій.

Отже за наведених положень законодавства, саме перетином зеленої лінії, яка позначає початок «зеленого коридору», тобто обравши відповідний канал для проходження митного контролю, особа заявляє, що переміщувані нею через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території тощо та свідчить про факти, які мають юридичне значення.

При цьому, ч. 3 ст. 197 МК України передбачено, що обмеження щодо ввезення на митну територію України та вивезення за межі митної території України валютних цінностей, а також порядок переміщення їх через митний кордон України, у тому числі особливості декларування валютних цінностей (зокрема, визначення граничних сум валютних цінностей, які підлягають письмовому або усному декларуванню), можуть встановлюватися Національним банком України.

Такі обмеження встановлювалися Інструкцією про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України, що затверджена постановою Національного банку України № 148 від 27.05.2008, яка була чинною на час вчинення порушення митних правил.

Відповідно до положень Інструкції фізична особа незалежно від віку має право вивозити за межі України і ввозити в Україну готівку і банківські метали відповідно до норм, передбачених цією Інструкцією; митна декларація є підставою для вивезення (увезення) зазначеної у ній готівки і банківських металів і здійснення операцій за дорученням резидента або нерезидента протягом одного року з часу оформлення декларації; фізична особа, юридична особа несуть відповідальність за недекларування готівки і банківських металів, що переміщуються через митний кордон України, відповідно до законодавства України (п.п. 5-7 розділу 1 Інструкції).

За п. 2 розділу 2 Інструкції фізична особа-резидент має право ввозити в Україну та вивозити за межі України готівку в сумі, що перевищує в еквіваленті 10 000 євро, за умови її письмового декларування митному органу в повному обсязі; вивезення за межі України фізичними особами-резидентами готівки в сумі, що перевищує в еквіваленті 10 000 євро, здійснюється за наявності документів, що підтверджують зняття ними готівки з власних рахунків у банках, і квитанції про здійснення валютно-обмінної операції з цією готівкою (у разі здійснення такої операції) виключно на ту суму, що перевищує в еквіваленті 10 000 євро; документи, що підтверджують зняття готівки з власних рахунків у банках фізичними особами-резидентами з метою її вивезення, є чинними протягом 90 календарних днів із дня зняття ними готівки з власних рахунків у банках.

Таким чином, валютні цінності є товарами, переміщення яких через митний кордон обмежено законодавством України, а тому в разі, якщо вони є безпосередніми предметами порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України, то підлягають конфіскації.

Незважаючи на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 перетнув «білу смугу», яка позначає закінчення «зеленого коридору», судом на підставі пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також службової особи Запорізької митниці ДФС Фролова Ю.С. обґрунтовано встановлено, що ОСОБА_1 перетнув зелену смугу, яка позначає початок «зеленого коридору», тобто заявив про те, що переміщувані ним товари, у даному випадку - валютні цінності, не підлягають письмовому декларуванню.

Доводи апеляційної скарги про те, що перетнувши зелену лінію, ОСОБА_1 , який перерахував за вимогою працівника митниці грошові кошти, виявив бажання задекларувати грошові кошти, по-перше, спростовуються письмовими поясненнями ОСОБА_1 , де він не висловлює таке бажання (а.с. 4), по-друге, не свідчить про відсутність порушення порядку проходження митного контролю, оскільки ОСОБА_1 , обравши «зелений коридор», вже заявив своїми діями, що він не має товарів і валютних цінностей, що підлягають письмовому декларуванню.

Як вбачається із назви ст. 471 МК України, остання встановлює відповідальність саме за порушення порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, а отже зазначений у диспозиції статті термін «переміщення» вживається не в значенні фактичного фізичного перетину митного кордону, а в значенні - здійснення певних дій (процесу), пов`язаних із митним оформленням, що спростовує відповідні доводи апеляційної скарги.

Судом апеляційної інстанції перевірені і твердження апелянта щодо невідповідності змісту протоколу про порушення митних правил вимогам закону.

Частина 2 ст. 494 МК України встановлює, що протокол про порушення митних правил повинен містити такі дані: дату і місце його складення; посаду, прізвище, ім`я, по батькові посадової особи, яка склала протокол; необхідні для розгляду справи відомості про особу, яка притягується до відповідальності за порушення митних правил, якщо її встановлено; місце, час вчинення, вид та характер порушення митних правил; посилання на статтю цього Кодексу, що передбачає адміністративну відповідальність за таке порушення; прізвища та адреси свідків, якщо вони є; відомості щодо товарів, у тому числі транспортних засобів особистого користування, транспортних засобів комерційного призначення та документів, вилучених згідно із статтею 511 цього Кодексу; інші необхідні для вирішення справи відомості.

Відповідно до ч. 3 зазначеної статті протокол підписується посадовою особою, яка його склала. Якщо при складенні протоколу була присутня особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, протокол підписується і цією особою, а за наявності свідків - і свідками.

Всупереч доводів апеляційної скарги, наведені вимоги закону щодо оформлення протоколу посадовою особою Запорізької митниці ДФС Фроловим Ю.С. дотримані в повному обсязі. Відомості, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, а також ті, що надають можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності, зазвичай, встановлюються з пояснень особи, яка притягається до відповідальності. ОСОБА_1 , який був присутнім під час складання протоколу, таких відомостей не надав, що підтверджується його письмовими поясненнями, доданими до протоколу, а відтак доводи апеляційної скарги щодо відсутності таких відомостей у протоколі є безпідставними.

Стаття 505 МК визначає, що понятими є особи, які залучаються до участі у проведенні процесуальних дій у справі про порушення митних правил. Як поняті запрошуються особи, не заінтересовані у справі. Понятим не може бути родич особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, її представника, а також працівники органів доходів і зборів. Поняті, присутні при проведенні процесуальних дій, засвідчують своїми підписами відповідність записів у протоколі проведеним діям.

Отже зазначення у протоколі відомостей про понятих ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , які відповідно до пояснень останньої в суді першої інстанції були присутні під час повернення ОСОБА_1 грошових коштів у сумі, що є дозволеною до вивозу через митний кордон України без письмового декларування, та які не були свідками порушення митних правил ОСОБА_1 не суперечить наведеним вимогам закону.

Інші, наведені в апеляційній скарзі недоліки протоколу, зокрема зазначення «громадянка» замість «громадянин», є технічними помилками, які на правильність суті правопорушення, викладеній у протоколі, не впливають. Термін «громадянин» у протоколі вживається у розумінні п. 7 ст. 4 МК України, тобто фізична особа будь-якого громадянства та апатрид.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що він не знав, яка сума валюти при ньому перебувала, а також його доводи, що він не був обізнаний про обмеження щодо вивозу валютних цінностей за межі України, не є обставинами, які відповідно до ст. 17 КУпАП виключають адміністративну відповідальність. До того ж останні твердження ОСОБА_1 спростовані ним же в судовому засіданні апеляційного суду, який визнав, що знав про обмеження щодо вивозу валютних цінностей.

Є безпідставним посилання апелянта на положення ч. 4 ст. 3 МК України, оскільки наведеними вище нормами встановлено чіткий порядок здійснення декларування за спрощеною двоканальної системою митного контролю, який не передбачає неоднозначного трактування.

За вказаних обставин винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, всупереч відповідних доводів апеляційної скарги, доведена відповідно до критерію «поза розумного сумніву» сукупністю доказів, які були досліджені судом першої інстанції, та яким була надана правильна оцінка.

Наведені апелянтом вимоги ст. 62 Конституції України, ч. 2 ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод та рішень ЄСПЛ, в яких висвітлено питання презумпції невинуватості особи, заслуговують на увагу, однак апелянтом не вказано в чому саме полягало порушення судом першої інстанції презумпції невинуватості ОСОБА_1 , і таких порушень в ході апеляційного перегляду постанови не встановлено.

Відповідно до змісту постанови судом першої інстанції враховані вимоги ст. 33 КУпАП, на які посилається апелянт, а також приписи ст. 471 МК, яка передбачає безальтернативне стягнення - у вигляді накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, із застосуванням обов`язкового додаткового виду стягнення у виді конфіскації товарі, якщо безпосередніми предметами правопорушення є товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом.

Так, жодним із рішень Європейського суду з прав людини не встановлено прямої заборони на конфіскацію предметів порушення митних правил.

Навпаки, у п. 33 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ізмайлов проти Росії» зазначено, що загальна вимога щодо декларування товарів, що переміщуються через митний кордон, яка поширюється на кожну особу, котра перетинає державний кордон, запобігає неконтрольованому ввезенню готівки в державу чи її вивезенню з неї, тому конфіскація у випадку недекларування готівки під час проходження митного контролю є частиною регуляторного механізму, який відповідає загальним інтересам суспільства.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях наголошував, що держава при конфіскації майна зобов`язана додержуватися, зокрема третього критерію правомірності позбавлення майна (балансу інтересів), визначеного ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 9 червня 2005 року у справі «Бакланов проти Російської Федерації»; від 24 березня 2005 року у справі «Фрізен проти Російської Федерації»; від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України»; від 06 листопада 2008 року у справі «Ізмайлов проти Російської Федерації»; від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції»).

Зазначений критерій передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між поставленою метою та засобами, які використовуються для її досягнення. ЄСПЛ вважає, що будь-яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. «Справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар». Цей критерій більшою мірою оціночний і стосується обставин кожної конкретної справи, а тому повинен бути встановлений щодо кожного конкретного суб`єкта у кожній справі на підставі безпосередньо з`ясованих обставин і фактів.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 не надано жодних доказів, які б свідчили, що вилучення 2300 доларів США становить для нього надмірний тягар.

Так, особою не зазначені відомості про його доходи і фінансові статки, що має враховуватись при оцінці наявності у нього обставин, які складуть «індивідуальний і надмірний тягар» при конфіскації вилучених коштів.

Відповідно до доводів апеляційної скарги наявні при ОСОБА_1 кошти у сумі 13 700 доларів США він планував витрати не на те, що є життєво необхідним (здійснення операції, протезування тощо), а на вітрила для яхти.

Згідно з поясненнями ОСОБА_1 в апеляційному суді та письмовими поясненнями від 21.12.2018 (а.с. 4), валюта у нього перебувала через відсутність в аеропорту стоянки, що охороняється. В апеляційному суді ОСОБА_1 показав, що ці гроші на ремонт автомобіля. Наведені пояснення суперечать доводам апеляційної скарги щодо мети вивезення грошових коштів через митний кордон України.

Відтак будь-яких доказів, які підтверджують факт того, що конфіскація вилучених у ОСОБА_1 коштів несе для нього «індивідуальний і надмірний тягар» не надано ні суду першої інстанції, ні під час апеляційного перегляду.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, та доводами апеляційної скарги не спростовуються.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 квітня 2019 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 334/1034/19