ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"3" червня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд

у складі: головуючої - судді Фаріонової О.М.

за участю секретаря Тимошенка О.С.

особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Пірожка В.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 квітня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Згідно постанови судді, 4 березня 2019 року близько 02 год. 25 хв., ОСОБА_1 в м . Миколаїв по вул. Троїцькій, в районі буд . №155 , керував транспортним засобом Фольцваген Пасат, державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, почервоніння очей.

Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку ОСОБА_1 в присутності двох свідків відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КупАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати, а провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апелянт вважає постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з порушенням вимог закону та у зв`язку з неповним з`ясуванням всіх фактичних обставин справи.

Зазначає, що не був присутнім під час розгляду справи. А в призначену судом дату та час судового засідання, він прибув до місцевого суду, де йому повідомили, що постанова у відношенні нього вже прийнята. Також додає, що постанову він отримав в день її винесення.

Апелянт звертає увагу на те, що він був позбавлений можливості належним чином реалізувати своє право на надання доказів та пояснень, в тому числі, як зазначив суддя в постанові, право на подання клопотання про виклик та допит свідків, а також працівників поліції, які складали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення. Вважає, що таким чином було порушено його право на захист.

Вказує, що 04.03.2019 р. його зупинили працівниками поліції з причин необхідності перевірки роботи освітлювальних приладів автомобіля. Під час спілкування з поліцейськими, йому запропонували проїхати до медичного закладу з метою проходження огляду на стан сп`яніння.

Зазначає, що оскільки вже було пізно (близько 02 год. 30 хв.), він повідомив інспекторові про відсутність будь-яких причин їхати до медичного закладу. При цьому, стверджує, що проходити огляд на місці зупинки транспортного засобу, поліцейські йому не пропонували.

Також звертає увагу на те, що в його автомобілі знаходився свідок ОСОБА_2 , яка може підтвердити всі вищевикладені обставини. А під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, інспектор проігнорував його прохання про необхідність допиту зазначеного свідка.

Вказує на те, що поліцейські запросили свідків його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння вже після оформлення протоколу про адміністративне правопорушення. При цьому, апелянт зазначає, що зазначені свідки не надавали пояснень у його присутності. Також додає, що його не було відсторонено від керування транспортним засобом.

Стверджує, що викладені у протоколі обставини спростовуються відеозаписом з нагрудного відеореєстратора поліцейського, який взагалі не досліджувався в суді першої інстанцій.

Також додає, що на сьогоднішній день, у зв`язку з пошуками постійного місця роботи, право на керування транспортним засобом є єдиним джерелом його доходу.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Пірожка В.В. на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши витребуваний апеляційним судом відеозапис з нагрудної камери поліцейського, апеляційний суд вважає правильними висновки судді про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Ці висновки суду ґрунтуються на належних та допустимих доказах, що позбавляє підстав доводи апелянта в цій частині.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є доказом в справі про адміністративне правопорушення.

Тому суддя, як на доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, обґрунтовано послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №072726 від 04.03.2019 р., згідно якому ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, та щодо місця, часу вчинення та суті адміністративного правопорушення повністю узгоджується з даними, які містяться на відеозапису, здійсненому за допомогою нагрудної камери поліцейського при його складанні.

Під час дослідження витребуваного апеляційним судом відеозапису встановлено, що працівники поліції зупинили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , оскільки останній виїхав на зустрічну смугу руху. Під час спілкування з поліцейськими у них виникла підозра, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі, від чого ОСОБА_1 категорично відмовився. ОСОБА_1 та його цивільна дружина (за його поясненнями) прохали поліцейських відпустити їх додому та пропонували вирішити питання без складання протоколу.

Про те, що йому працівники пропонували пройти огляд на стан спяніння, ОСОБА_1 зазначив в апеляційній скарзі, що спростовує його доводи під час апеляційного розгляду про відсутність з боку працівників поліції пропозиції взагалі пройти огляд на стан сп`яніння.

Крім того, ці доводи спростовані даними відеозапису, згідно якому працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестеру, а також у медичному закладі.

Хоча під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 висловлював доводи про те, що він не пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу через відсутність у працівників поліції алкотертеру, але ці доводи не є слушними, оскільки згідно відеозапису, працівники поліції повідомили, що алкотестер буде в наявності і його доставлять на місце зупинки транспортного засобу. Разом з тим, ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу взагалі заявив про відмову пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Під час апеляційного розгляду пояснив свою відмову тим, що треба було чекати, доки доставлять алкотестер, а він був втомлений. Проте, зазначена причина не є поважною та не є підставою вважати, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, як він стверджував під час апеляційного розгляду.

Пояснення ОСОБА_1 , надані в апеляційному суді, спростовуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , відповідно яким, в їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі.

Письмові пояснення зазначених свідків, відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, є доказом у справі про адміністративне правопорушення, а тому суд першої інстанції обгрунтовано послався на їх пояснення в обгрунтування своїх висновків.

Доводи апелянта про те, що відеозапис з нагрудної камери поліцейського спростовує його вину у вчиненні адміністративного правопорушення, є безпідставними, оскільки під час дослідження зазначеного відеозапису встановлено та підтверджено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, як на місті зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі.

Твердження апелянта про необізнаність настання відповідальності за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не є слушними, оскільки згідно п. 2.5. Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, своїми неправомірними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Стягнення ОСОБА_1 накладено судом в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Прийняте суддею рішення є законним та обґрунтованим, а тому немає підстав для скасування постанови судді, про що просить апелянт.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 квітня 2019 року у відношенні ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Фаріонова