ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1151/19 Справа № 215/3115/19 Суддя у 1-й інстанції - Демиденко Ю. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Левіта С.О. на постанову Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 червня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень та стягнуто судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп., -

за участю:

захисника Левіта С.О.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 червня 2019 року водій ОСОБА_1 29 травня 2019 року приблизно о 23.12 год. керував автомобілем ВАЗ 21104, н/з НОМЕР_1 , біля будинку № 23 по вул. Чарівній в м. Кривому Розі Дніпропетровської області з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці ока, які не реагують на світло, неприродня блідість, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на встановлення стану та ступеню сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим своїми діями порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі адвокат Левіт С.О. просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строків на апеляційне оскарження зазначає, що строк пропущено з поважної причини, оскільки ОСОБА_1 не був присутній під час оголошення постанови, а захисник з текстом постанови суду від 12 червня 2019 року ознайомився лише 13 вересня 2019 року.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, зазначає, що ухвала суду винесена з порушенням норм матеріального та процесуального закону. Вказує, що ознаки наркотичного сп`яніння, на підставі яких було складено протокол, були суб`єктивними враженнями працівника поліції та не можуть вважатися достатніми даними на підтвердження факту перебування водія у стані наркотичного сп`яніння. Зазначає, що свідки були залучені вже після зупинки ОСОБА_1 , а також з їх письмових пояснень не вбачається де саме відбувалася відмова ОСОБА_1 від проходження огляду, у який час, у зв`язку з якими обставинами та у якому медичному закладі пропонувалося пройти огляд. Звертає увагу, що ці свідки не були допитані у судовому засіданні. Зазначає, що ОСОБА_1 писав пояснення до протоколу, проте вони відсутні в матеріалах справи. Вказує, що суд не здійснив жодних заходів про встановлення поважності причини неявки ОСОБА_1 та не звернув увагу, що останній надавав органам поліції тимчасовий дозвіл на керування транспортними засобами, тобто повинні були усвідомлювати, що він є особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню та неправильно кваліфікували його дії. Звертає увагу, що наявна в матеріалах справи на а.с. 8 довідка патрульної поліції від 30 травня 2019 року є підробленою.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши пояснення захисника, вивчивши матеріали справи та заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, дійшов наступного висновку.

Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 12 червня 2019 року. З матеріалів вбачається, що ОСОБА_1 не був присутній у судовому засіданні під час оголошення оскаржуваної постанови, апеляційна скарга подана захисником 16 вересня 2019 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. Разом з тим, враховуючи, що з текстом оскаржуваної ухвали захисник ознайомився 13 вересня 2019 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи заявою останнього про ознайомлення з матеріалами справи (а.с. 16), а також вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає зокрема у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення кореспондують положенням п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно яким водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

В той же час, як зазначено у п. 6 Розділу ІX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, таким, що відповідає фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом поліцейського; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння від 29 травня 2019 року; відеозапису з бодікамери поліцейського, у якому чітко зафіксовано керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом та відмову від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку у КУ «КПНД`ДОР», ознайомлення ОСОБА_1 з правами та обов`язками, передбаченими ст. 63 Конституції України, ст. 268 КупАП та складанням протоколу із зазначенням дати та місця розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння на вимогу працівників поліції, які виявили у нього ознаки наркотичного сп`яніння, визначені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що і стало підставою вимоги пройти відповідний огляд в медичному закладі охорони здоров`я.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів та викладених обставин в поясненнях ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були залучені в якості свідків, наданих під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ознаки наркотичного сп`яніння, на підставі яких було складено протокол, були суб`єктивними враженнями працівника поліції та не можуть вважатися достатніми даними на підтвердження факту перебування водія у стані наркотичного сп`яніння, є безпідставними, оскільки ОСОБА_1 інкримінується не перебування у стані наркотичного сп`яніння, а саме відмова від проходження огляду на стан сп`яніння.

Посилання захисника на те, що свідки були залучені вже після зупинки ОСОБА_1 , а також з їх письмових пояснень не вбачається де саме відбувалася відмова ОСОБА_1 від проходження огляду, у який час, у зв`язку з якими обставинами та у якому медичному закладі пропонувалося пройти огляд, а також свідки не були допитані у судовому засіданні, не заслуговують на увагу, оскільки факт керування траспортним засобом та факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння підтверджується наявним в матеріалах справи відеозаписом з боді камери поліцейського, з якого вбачається, що дії працівників поліції повністю відповідали приписам норм нормативно-правових актів, а саме наказу МВС від 07 листопада 2015 року № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», сумісному Наказу МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», законів України «Про дорожній рух», «Про Національну поліцію» та Кодексу України про адміністративні правопорушення. Також ні ОСОБА_1 , ні його захисником в апеляційній скарзі сам факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та факт відмови останнього від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння не заперечується.

В матеріалах справи наявні письмові пояснення ОСОБА_1 , надані під час складання протоколу, підписані ним власноручно, відповідно до яких він на підставі ст. 63 Конституції України відмовляється надавати будь-які пояснення, а тому доводи захисника в цій частині є безпідставними.

Доводи в апеляційній скарзі про те, що суд та поліцейські не звернули увагу, що ОСОБА_1 надавав органам поліції тимчасовий дозвіл на керування транспортними засобами, тобто він є особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню та неправильно кваліфікували його дії, не заслуговують на увагу, оскільки як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 209960 особу останнього встановлено на підставі паспорту серії НОМЕР_2 та в протоколі і в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про притягнення ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності.

Що стосується доводів захисника про те, що наявна в матеріалах справи на а.с. 8 довідка патрульної поліції від 30 травня 2019 року є підробленою, то вони є безпідставними, оскільки в матеріалах справи відсутні та захисником не надано будь-яких доказів на підтвердження вказаного факту.

Апеляційним судом не встановлено порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, допущених під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим відповідні доводи апеляційної скарги апелянта є неприйнятними.

При розгляді справи судом порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвокату Левіту С.О. строк на апеляційне оскарження постанови Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 червня 2019 року.

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Левіта С.О. на постанову Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 червня 2019 року залишити без задоволення.

Постанову Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 червня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КупАП залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду С.І.Крот