КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/438/2019 Суддя 1 інстанції - Мозолевська О.М.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 28.11.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності -

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер в матеріалах справи відсутній, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 28.11.2018 року, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, поряд з цим стягнуто судовий збір в розмірі 352 гривень 40 копійок.

Постановою суду встановлено, що ОСОБА_1 06.09.2018 року о 22 год. 25 хв., керував автомобілем «Honda Accord», д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Києві, по вул. Протасів Яр, 3, з ознаками наркотичного сп`яніння та від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності свідків.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 28.11.2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, постановити нову постанову, якою його визнати невинним у вчиненні даного правопорушення та на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

За доводами апелянта постанова суду першої інстанції не відповідає вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи.

Зазначає, що працівниками поліції було порушено порядок огляду на стан сп`яніння у зв`язку з чим він вважається недійсним, а протокол недопустимим доказом вини у справі.

На думку апелянта, у протоколі суть правопорушення сформульовано незрозуміло, адже не вказано, від якого саме огляду він відмовився (на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння ) та не зазначено який порядок проходження такого огляду було запропоновано, оскільки формулювання «у встановленому законом порядку» не розкриває суті порушення з огляду на положення ст. 266 КУпАП.

Також, в порушення норм даної статті в протоколі не зазначено, що водієві пропонувалося пройти огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським, а також те, що водій відмовився і від проходження такого огляду. Крім того, в протоколі не зазначено, що водій відмовився і від проходження огляду у закладах здоров`я.

Апелянт вказує на те, що у поясненнях свідків також не зазначено, що водій відмовився від проходження огляду із застосуванням спеціальних технічних засобів, а також він проходження огляду у закладі охорони здоров`я.

За даних обставин, на думку апелянта, направлені суду матеріали та їх аргументація є сумнівними, однак наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (див. Рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства) , який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа Коробов проти України №39598/03 від 21.07.2011 року), а тому вважає, що суд позбавлений можливості самостійно надавати оцінку відомостям в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення.

А тому, згідно ст. 62 Конституції України всі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Апелянт наголошує, що при складанні протоколу, свідків що вказані в протоколі не було. А показання складенні ними не власноручно, а на бланках та одним почерком.

Відсутність свідків при складанні протоколу також підтверджується переглянутим в судовому засіданні відео з реєстратора АА 00328.

Також, зазначає, що 19.10.2018 року до суду було подано клопотання про виклик свідків, в тому числі осіб що зазначені у протоколі для встановлення істини, проте, суд при наявності суперечливих показань свідків не викликав їх і не допитав даних осіб в судовому засідання, а тому апелянт вважає, що такі письмові показання свідків не можна вважати доказами, оскільки свідки не були допитані в суді під присягою.

Вказує, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 266 КУпАП, направлення водіїв на медичний огляд, в передбаченому порядку, можливе при наявності підстав вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та такі водії підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами. Проте, він не був відсторонений працівниками поліції від керування транспортним засобом та його допустили до керування транспортним засобом, наддавши тимчасовий дозвіл на керування, що свідчить про очевидну відсутність для працівників поліції будь-яких ознак сп`яніння у нього, а так і підстав для направлення на медичний огляд, в порядку передбаченому ст. 266 КУпАП, в зв`язку з чим відмова його від проходження медичного огляду на стан сп`яніння за відсутності підстав до такого огляду, не може утворювати склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130КУпАП.

Заслухавши доповідь судді, пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 та захисників ОСОБА_6, ОСОБА_7, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи в повному обсязі, дослідивши відеозапис, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 285 цього Кодексу.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Цих вимог закону суддя місцевого суду, розглядаючи справу щодо ОСОБА_1 , не дотримався, а за результатами її апеляційного розгляду слід визнати обґрунтованими доводи апелянта про те, що висновок судді місцевого суду про доведеність його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, не відповідає фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Проходження такого огляду регламентовано Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735(надалі - Інструкція).

Як передбачено п. 12 Розділу ІІ згаданої вище Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Процедуру направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою встановлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість реакції врегульовано Порядком, затвердженим Постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103 (надалі Порядок).

У пункті 8 згаданого Порядку зазначено, що «у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Тобто в будь-якому випадку протокол про адміністративне правопорушення в разі відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння повинен складатися в присутності двох свідків.

Як убачається із матеріалів провадження, обґрунтовуючи свої висновки про доведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, наведених у протоколі, суддя місцевого суду взяв до уваги дані протоколу про адміністративне правопорушення, відомості у письмових поясненнях свідків, а також дані, зафіксовані у відеозапису, але належної оцінки вказаним доказам не надав, пояснення ОСОБА_1 , який стверджував про відсутність в його діях складу правопорушення, не спростував, чим допустив неповноту та однобічність з`ясування обставин справи.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що він, 06.09.2018 року приблизно о 22 годині рухаючись на своєму автомобілі «Honda Accord», д.н.з. НОМЕР_1 був зупинений працівниками поліції. Працівники поліції попросили надати документи на автомобіль та посвідчення водія. Під час спілкування з працівниками поліції, останні повідомили, що вбачають ознаки алкогольного сп`яніння. до лікаря-нарколога відмовився їхати, оскільки вважав, що інспектори поліції зобов`язані запропонувати пройти огляд на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер». Після відмови інспектор поліції склав протокол про адміністративне правопорушення та повідомив, що якщо він не підпише протокол то нікуди далі їхати не зможе. Також не дали можливості написати пояснення та ознайомитися з протоколом. Після цього працівники поліції провели обшук його автомобіля. ОСОБА_1 зазначив, що працівники поліції здійснювали на нього моральний тиск, погрожували, що відвезуть в СІЗО, адже знайшли в його автомобілі пакет з білою речовиною. Також зазначив, що інспектор поліції пропонував проїхати до лікаря в присутності старшого групи та ще одного працівника поліції, який був в цивільному одязі. Під час відмови від проходження огляду на стан сп`яніння свідків взагалі не було. Також ОСОБА_1 зазначив, що поряд з ним була його мама, під час підписання протоколу працівники поліції відвели її в сторону. Чи були в протоколі зазначені свідки під час його підписання він не пам`ятає. Копії протоколу йому надано не було. Інспектори поліції лише надали тимчасовий дозвіз на право керування транспортними засобами. Його автомобіль забрав його батько, проте розписку про підтвердження факту залишення на зберігання транспортного засобу написав працівник поліції ОСОБА_2

Для перевірки доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 і встановлення обставин складання щодо нього протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП до суду апеляційної інстанції неодноразово викликались свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , проте дані свідки в судове засідання жодного разу не з`явилися, а повістки, що направлялися судом свідкам за адресою їх місця проживання, яка зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення, були повернуті до суду у зв`язку із закінченням встановленого терміну зберігання. Більш того, з наданої в судовому засіданні захисником відповіді на адвокатський запит наданої Відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання вказаних свідків вбачається, що в картотеці відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМС ДМС у м. Києві та Київські області зазначені особи відсутні.

Також в судове засідання викликався інспектор патрульної поліції Ткач Н.А., однак жодного разу інспектор поліції в судове засідання не з`явився, причину своєї неявку апеляційному суду не повідомляв.

Судом апеляційної інстанції було досліджено відеозапис із нагрудних камер (відеореєстраторів) поліцейських, який долучено працівниками поліції до протоколу.

Так з відеофайлу № вбачається, що інспектор поліції своєму колезі говорить, що йому з ОСОБА_1 вдвох необхідно відійти в сторону для складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інспектор поліції повідомляє ОСОБА_1 : «Сейчас я тебе предложу, а ты откажешься ехать». Після цього інспектор поліції говорить: «Шановні свідки, зараз у вашій присутності ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом Honda Accord», д.н.з. НОМЕР_1 буде запропоновано пройти огляд у встановленому законом порядку у лікаря нарколога. ОСОБА_1 , Ви згодні пройти огляд у лікаря нарколога, чи відмовляєтесь? Так або ні?», на що ОСОБА_1 відповідає: «Відмовляюсь». При цьому свідки, до яких ніби то звертається працівник поліції, на відео відсутні.

З відео файлу № вбачається, що інспектор поліції повідомляє ОСОБА_1 , що відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та пропонує його підписати. Також зазначає, що оскільки посвідчення водія вилучено, ОСОБА_1 видається тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами, за отримання якого також потрібно поставити підпис. Також з відеофайлу вбачається, що біля ОСОБА_1 знаходиться жінка, яка постійно запитує працівників поліції, де свідки, в присутності яких ОСОБА_1 ніби то відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, на що працівник поліції відповідає, що свідки були.

Відтак, вказаний відеозапис свідчить про те, що працівниками поліції не було належним чином дотримано вимоги ст. 266 КУпАП та Інструкції № 1452/735 під час відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння, оскільки така відмова відбулася у відсутність свідків.

Не можуть братись як належні та допустимі докази і письмові пояснення свідків, наявні у справі, оскільки, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається що ОСОБА_1 керував автомобілем з ознаками наркотичного сп`яніння, з показань ОСОБА_1 наданих в суді апеляційної інстанції вбачається, що працівники поліції вбачали в нього ознаки алкогольного сп`яніння, з відеозапису видно, що працівник поліції взагалі не конкретизує на стан якого сп`яніння ОСОБА_1 повинен пройти огляд та який огляд, окрім того, не конкретизовано і в письмових поясненнях свідків від огляду на який стан сп`яніння відмовився ОСОБА_1 Більш того, з відеозапису не вбачається, коли та в яких осіб інспектором поліції були відібрані пояснення, не зміг допитати вказаних у протоколі осіб як свідків і суд апеляційної інстанції, оскільки на неодноразові виклики зазначені особи до суду не з`явилися.

Згідно ч. 5 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Таким чином, оскільки будь-яких належних, допустимих і достовірних доказів того, що працівниками поліції було виконано вимоги ст. 266 КУпАП та Інструкції № 1452/735, при проведенні огляду ОСОБА_1 на встановлення факту перебування його в стані наркотичного сп`яніння під час керування транспортним засобом, суду надано не було, доводи правопорушника, щодо недотримання працівниками поліції визначеної процедури проведення огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння, не спростовано, а тому слід вважати, що в такому випадку (через порушення процедури проведення огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння) відсутнє порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР України, тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи встановлені під час апеляційного розгляду обставини за результатами оцінки наявних у матеріалах справи про адміністративне правопорушення доказів в їх сукупності, з огляду на положення ст. 62 Конституції України, за змістом яких усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь, прихожу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відтак, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а постанова Солом`янського районного суду м. Києва від 28.11.2018 року підлягає скасуванню з прийняттям рішення про закриття провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 28.11.2018 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, тобто у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Л.І. Кепкал