1 із 3 Справа № 303/3189/19
Провадження №3/303/1307/19
П О С Т А Н О В А

30 травня 2019 року м.Мукачево

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Маргитич О.І., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління укртрансбезпеки у Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України,

- за частиною 1 статті 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення 01 травня 2019 року о 11 годині 00 хвилин ОСОБА_1 в місті ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1 , надавав послуги з перевезення пасажирів в кількості 18 чоловік по маршруту Калуш-Ужгород без одержання ліцензії, яка передбачена пунктом 24 статті 7 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону.

ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 164 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Правопорушник в судове засідання не прибув. Від нього надійшло заперечення, в якому надав пояснення щодо події, яка мала місце за його участі 01 травня 2019 року. Пояснив, що 01 травня 2019 року на автомобілі, що належить його зятю, виїхав на екскурсію на Закарпаття. На посту ДАІ в м.Мукачево був зупинений працівниками поліції, з працівниками Укратрансбезпеки і на нього склали протокол про адміністративне правопорушення. З даним протокол не згідний та пояснив, що 01 травня 2019 року, керуючи транспортним засобом марки «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1 , їхав в місто Ужгород на екскурсію з друзями та знайомими. Також зазначив, що він не займається регулярними перевезенням пасажирів, від яких отримує прибуток.

У зв`язку з наведеним просив закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю його діях складу адміністративного правопорушення.

Вивчивши надані суду матеріали слід прийти до наступного.

Відповідно до статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

2 із 3

Згідно з статтею 280 Кодексу України про адміністративне правопорушення передбачено перелік обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Адміністративним правопорушенням згідно частини 1 статті 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення визнається, провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Слід зазначити, що об`єктивна сторона правопорушення полягає у здійсненні діяльності, що містить ознаки підприємницької, без державної реєстрації як суб`єкта підприємницької діяльності, або здійсненні без одержання ліцензії видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону.

Істотною ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є не тільки факт надання послуг за винагороду, а систематичний характер таких дій, що і становить суть господарської діяльності.

Статтею 42 Господарського кодексу України визначено поняття підприємництва як самостійної, ініціативної, систематичної, на власний ризик господарської діяльності, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Верховний Суд України в постанові Пленуму від 25 квітня 2003 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» роз`яснив, що під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик .

Надані суду матеріали не містять жодного доказу на підтвердження того, що правопорушник є суб`єктом підприємницької діяльності, або постійно надає будь-які послуги з перевезення пасажирів.

Згідно протоколу №00110092 адміністративне правопорушення ОСОБА_1 було вчинено 01 травня 2019 року. 01 травня 2019 року о 11 годині 00 хвилин ОСОБА_1 в місті ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1 , надавав послуги з перевезення пасажирів в кількості 18 чоловік по маршруту Калуш-Ужгород без одержання ліцензії, яка передбачена пунктом 24 статті 7 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону.

У свою чергу, покликання (при складанні протоколу) на зазначену вище неіснуючу норму Закону є безпідставним. Проте, відповідно до пункту 24 частини 1 статті 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» - ліцензуванню підлягає такий вид господарської діяльності як перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних

3 із 3

відходів річковим, морським, автомобільним, залізничним та повітряним транспортом, міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом.

Як зазначено, правопорушник у своєму клопотанні ствердив, що не є суб`єктом підприємницької діяльності. У транспортному засобі перебували пасажири знайомі особи, друзі, що їхали на екскурсію.

Слід зазначити, що у матеріалах справи, крім протоколу про адміністративне правопорушення відсутні будь-які інші докази, що підтверджують факт зайняття ОСОБА_1 господарською діяльністю з перевезення пасажирів, отримання ним доходу від такої діяльності та його вину у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення.

Також, не надано суду будь-яких належних та допустимих доказів систематичного здійснення ним господарської діяльності, що є однією з основних ознак господарської діяльності, та яка потребує одержання ліцензії на провадження даного виду господарської діяльності. Відсутні в матеріалах справи пояснення осіб, які б користувалися послугами з перевезення та за які правопорушник отримував кошти.

Виходячи з вимог статті 62 Конституції України, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише у разі доведення її вини в установленому законом порядку належними та допустимим доказами, що є складовою справедливого правосуддя у розумінні статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.

Проаналізувавши обставини справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, слід прийти до висновку про відсутність вини в діях ОСОБА_1 щодо інкримінованого йому правопорушення передбаченого частиною 1 статті 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення

Згідно пункту 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, провадження про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями ст.ст.41, 280, 282-284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В :

Закрити провадження в справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції через Мукачівський міськрайонний суд.

Суддя Мукачівського

міськрайонного суду О.І.Маргитич