Справа № 163/538/19 Провадження №33/802/369/19 Головуючий у 1 інстанції:Чишій С. С.
Категорія: ст.ст. 471, 472 МК УкраїниДоповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

судді - Гапончука В.В.,

з участю

представника митниці - Пікалюка М.С.,

захисника - Кривошея А.М.,

розглянувши апеляційну скаргу т.в.о. заступника начальника митниці - начальника УПМП та МВ Д. Джиги на постанову Любомльського районного суду від 12 квітня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає по АДРЕСА_1 , непрацюючого, РНОКПП невідомий, закордонний паспорт НОМЕР_1 ,

В С Т А Н О В И В :

Вказаною постановою суду ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 1700 грн., провадження у справі за ст.472 МК України закрито на підставі п.1 ст.247 КпАП України, у зв`язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Вилучені за цим протоколом 600 (шістсот) євро, 3930 (три тисячі дев`ятсот тридцять) доларів США повернуто ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він слідуючи 06.03.2019 року з України в Республіку Польща через митний пост "Ягодин" Волинської митниці ДФС пасажиром автомобіля "Форд", номерний знак НОМЕР_2 , порушив порядок проходження митного контролю в зоні спрощеного митного контролю, переміщуючи понад встановлену постановою Правління НБУ від 27.05.2008 року № 148 норму 600 євро, 3930 доларів США загальною вартістю 123 367,60 гривень, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.471 МК України.

Згідно протоколу він же, при тих же обставинах, не задекларував за встановленою формою вказану валюту, яка підлягала обов`язковому письмовому декларуванню, використавши всупереч положенням ст.ст.257, 366, 374 МК України «зелений коридор», як форму декларування, шляхом вчинення дії, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.472 МК України.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції в частині закриття провадження за ст.472 МК України т.в.о. заступника начальника митниці в апеляційній скарзі вказує на те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким визнати ОСОБА_1 винним у порушенні митних правил за ст..ст.471, 472 МК України та накласти адміністративне стягнення в межах санкцій даних статей.

Перевіривши доводи скарги, заслухавши представника митниці, який підтримав апеляцію з викладених у ній мотивів, захисника, який апеляційну скаргу заперечив, дослідивши матеріали справи, суддя приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

В силу ст. 486 МК України завданням провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Положеннями ст. 489 МК України визначено, що при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На думку апеляційного суду, при винесенні постанови вказаних вимог закону місцевим судом дотримано.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, за обставин вказаних у постанові, які ніким з учасників судового процесу не оспорюються.

На думку апеляційного суду, рішення суду про закриття провадження щодо ОСОБА_1 за ст. 472 МК України ґрунтується на досліджених судом доказах, якими підтверджується відсутність у діях останнього складу вказаного правопорушення.

У протоколі про порушення митних правил, складеному щодо ОСОБА_1 , не розкрито об`єктивної сторони правопорушення за ст. 472 МК України, яка передбачає відповідальність за недекларування за встановленою формою точних і достовірних відомостей про товари, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

З протоколу незрозуміло, в чому полягало дане правопорушення, якими діями правопорушника воно вчинено і чим це підтверджується.

Оскільки ОСОБА_1 не перетинав митний кордон України зоною митного контролю «червоний коридор», де письмове декларування є обов`язковим, тому кваліфікація його дій за ст. 472 МК України є безпідставною.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції з`ясував усі обставини справи, дослідив наявні у ній докази, надавши їм належну юридичну оцінку, і обґрунтовано дійшов висновку, що ОСОБА_1 порушив порядок проходження митного контролю у зоні спрощеного митного контролю «зелений коридор», тобто вчинив правопорушення, передбачене ст. 471 МК України, а провадження у справі за ст. 472 МК України закрив на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Що стосується можливості накладення на ОСОБА_1 додаткового стягнення у вигляді конфіскації валюти, то місцевий суд обґрунтовано не застосував його.

Так, суд першої інстанції у своєму рішенні зазначив, що ОСОБА_1 вперше притягується до відповідальності за порушення митних правил і щиро кається у вчиненому, про що свідчать його зізнавальні пояснення з початку провадження в справі.

Крім того встановлено, що він є учасником бойових дій, та в даний час потребує оперативного лікування хребта значної вартості, для чого позичив переміщувану валюту в Україні. Про ці обставини свідчать медична документація з відповідними рахунками та договір позики валютних цінностей.

Наведені докази дають підстави вважати, що за умови правильного обрання зони митного контролю ОСОБА_1 мав усі законні підстави для переміщення усієї суми валюти.

Відповідно до практики Європейського Суду застосування конфіскації валюти, що передбачено санкцією ст.471 МК України як додаткове стягнення, в даному конкретному випадку буде порушенням положень ст..1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, так як таке додаткове стягнення є непропорційним та не відповідає характеру вчиненого правопорушення та особі правопорушника, оскільки очевидно покладатиме на нього індивідуальний надмірний тягар та буде очевидно неспіврозмірним практичні ролі правопорушення та відповідальності.

З такими висновками місцевого суду погоджується і суд апеляційної інстанції.

Постанова судді є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.294 КпАП України,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу т.в.о. заступника начальника митниці - начальника УПМП та МВ Д. Джиги залишити без задоволення.

Постанову судді Любомльського районного суду від 12 квітня 2019 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Гапончук