КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/344/2019 Суддя 1 інстанції - Литвиненко О.Л.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Шаповалова А.М. в інтересах ОСОБА_3 на постанову Баришівського районного суду Київської області від 13 листопада 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності -

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер в матеріалах справи відсутній, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Баришівського районного суду Київської області від 13 листопада 2018 року, ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у розмірі 352,40 грн.

Постановою суду встановлено, що ОСОБА_3 23.10.2018 року о 06 годині 30 хвилин на 77 км автодороги Київ-Харків Баришівського району Київської області керував автомобілем «Skoda Oktavia», державний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками наркотичного сп'яніння (звужені зіниці, почервоніння обличчя, виражене тремтіння пальців рук) та від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції адвокат ШаповаловА.М. в інтересах ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Баришівського районного суду Київської області від 13 листопада 2018 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та закрити провадження у справі, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення.

За доводами апелянта постанова суду першої інстанції винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Захисник вказує на те, що судом було не повно з'ясовано усі фактичні обставини справи та не досліджено і не надано належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам. На думку апелянта, при розгляді справи суд формально підійшов до вивчення обставин справи, не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому її розгляду, у зв'язку з чим постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою.

Захисник вказує на те, що суд першої інстанції не звернув уваги на пояснення ОСОБА_3, а саме на те, що він відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння у зв'язку з тим, що поспішав на роботу.

На думку апелянта, вказані в протоколі ознаки наркотичного сп'яніння є надуманими, оскільки дійсною причиною проведення огляду було те, що інспектору патрульної поліції не сподобались зауваження з приводу суми, вказаної в іншій постанові серії НК №622365 за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Захисник стверджує, що ОСОБА_3 бажав самостійно пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння, однак останньому не було повідомлено щодо необхідності відповідного направлення на такий огляд, у зв'язку з чим звернувшись до медичного закладу, апелянт був позбавлений можливості спростувати підстави складення протоколу.

Крім цього апелянт вказує на те, що в момент, коли працівниками поліції оформлявся протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 088858 від 23.10.2018 р. у ОСОБА_3 було вилучено його посвідчення водія, та не було замінено на тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, чим було порушено чинне законодавство.

Захисник зазначає, що 22 листопада 2018 року між ним та ОСОБА_3 було підписано договір №22-11/18 про надання адвокатом правової допомоги, тож на момент розгляду справи №355/1594/18 у Баришівському районному суді Київської області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КпАП України у ОСОБА_3 не було можливості, в силу своєї необізнаності, заявляти клопотання, заяви, витребувати докази, а тому ним, як захисником адвокатом було направлено адвокатський запит до Управління патрульної поліції м. Бориспіль з проханням надати наступну інформацію: запис з камер нагрудного відеореєстратора під час складення протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №088858 від 23.10.2018 року щодо гр. ОСОБА_3; маршрутний лист, за яким мав здійснювати патрулювання інспектор патрульної поліції роти №2 ВПП в м. Бориспіль, УПП в Київській обл. лейтенант поліції Гавриленко БорисЮрійович 23.10.2018 року; надати інформацію,чи уповноважений був інспектор патрульної поліції роти №2 ВПП в м. Бориспіль, УПП в Київській обл. лейтенант поліції Гавриленко Борис Юрійович патрулювати 23.10.2018 року о 06 год. 30 хв. на 77 км. на автодорозі Київ-Харків Баришівського району Київської області та адвокатський запит до Чорнухинської центральної районної лікарні з проханням надати інформацію: чи перебуває гр. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом згідно облікової документації Чорнухинської центральної районної лікарні.

Апелянт стверджує, що вищезазначена інформація необхідна для того, щоб суд мав можливість об'єктивно розглянути адміністративну справу щодо притягнення гр. ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника Шаповалова А.М. та особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_3, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, допитавши інспектора патрульної поліції Гавриленка Б.Ю., дослідивши наявне в матеріалах справи відео, перевіривши інші матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як убачається з матеріалів провадження та судового рішення, при розгляді даної справи суддя місцевого суду достатньо повно, об'єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах.

Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_3 дотримано не було.

Винуватість ОСОБА_3 у порушенні п. 2.5 ПДР України, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії БР № 088858 від 23 жовтня 2018 року, відповідно до якого 23.10.2018 року о 06 годині 30 хвилин водій ОСОБА_3 на 77 км автодороги Київ-Харків Баришівського району Київської області керував автомобілем НОМЕР_2, з явними ознаками наркотичного сп'яніння (звужені зіниці, почервоніння обличчя, виражене тремтіння пальців рук) та від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, який складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, в ньому повно та правильно викладено суть правопорушення; виходячи з характеру вчинених дій, указані ознаки наркотичного сп'яніння водія ОСОБА_3 та його дії щодо ухилення від огляду; є вказівка на порушення ОСОБА_3 п. 2.5 ПДР України та посилання на ч. 1 ст. 130 КУпАП. Від підписання протоколу ОСОБА_3 відмовився (а.с. 2);

- у письмових поясненнях свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які підтвердили фактичні обставини події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме відмову водія ОСОБА_3 23 жовтня 2018 року на 77 км автодороги Київ-Харків Баришівського району Київської області від проходження огляду на стан сп'яніння (а.с. 4,5);

- на відеозапису із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП 23 жовтня 2018 року щодо ОСОБА_3 (а.с. 10), де також зафіксована відмова ОСОБА_3 від проходження огляду на стан сп'яніння в медичному закладі.

Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об'єктивно узгоджуються між собою.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки наркотичного сп'яніння - звужені зіниці, почервоніння обличчя, виражене тремтіння пальців рук, виявлені працівниками поліції 23.10.2018 року у ОСОБА_3 в розумінні п.1, 3, 4 розділу 1, п. 1 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан наркотичного сп'яніння в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3 від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан наркотичного сп'яніння відмовився у присутності двох свідків.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 пояснив, що він 23.10.2018 року приблизно о 4 год. 30 хв. виїхав з дому на роботу. На 77 км автодороги Київ-Харків був зупинений працівниками поліції. Інспектор поліції пояснив, що причиною зупинки є несправні габаритні вогні та попросив надати документи на автомобіль та посвідчення водія. За несправні габаритні вогні було складено постанову. Під час спілкування інспектор поліції повідомив, що вбачає у ОСОБА_3 ознаки наркотичного сп'яніння та запропонував пройти огляд у медичному закладі. ОСОБА_3 зазначив, що повідомив інспектору поліції про те, відмовляється від проходження огляду у медичному закладі, оскільки поспішає на роботу. Було зупинено двох свідків, в присутності яких працівник поліції знову запропонував пройти огляд на стан сп'яніння, проте він відмовився, пояснюючи це тим, що поспішає на роботу, і в нього немає часу їхати у медичний заклад. Після відмови було складено протокол про адміністративне правопорушення. Також ОСОБА_3 зазначив, що він був усунений від керування, при цьому власноруч написав розписку про те, що зобов'язується не керувати автомобілем до рішення суду.

Крім цього, за клопотанням апелянта судом апеляційної інстанції в судове засідання для надання пояснень викликалися свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6, пояснення яких містяться в матеріалах справи, проте дані свідки, в судове засідання не з'явилися. При цьому, від свідка ОСОБА_6 надійшло клопотання, в якому остання зазначила, що не може прибути в судове засідання, оскільки знаходиться поза межами м. Києва, а саме в м. Полтава, разом з тим, зазначила, що дійсно була свідком відмови ОСОБА_3 від проходження огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку, і що пояснення, надані працівникам патрульної поліції підтримує в повному обсязі. Згідно телефонограми, свідок ОСОБА_5 також в телефонній розмові повідомив, що не може прибути в судове засідання, оскільки проживає та працює в м. Полтава.

Також, для перевірки доводів апеляційної скарги захисника, в судове засідання суду апеляційної інстанції було викликано інспектора 2 роти БПП в м. Бориспіль УПП в Київській області - лейтенанта поліції Гавриленка Б.Ю., який пояснив, що він, разом з напарником 23.10.2018 року під час патрулювання на 77 км автодороги Київ-Харків помітили автомобіль, який рухався з напівпричепом, у якого не горіли задні габаритні вогні. Відповідно Правил дорожнього руху України це є порушенням п. 31.6 б), у зв'язку з чим автомобіль було зупинено. За вказане правопорушення відносно водія на місці зупинки винесено постанову за ч. 1 ст. 121 КУпАП. Під час спілкування з ОСОБА_3 з приводу допущеного правопорушення, у останнього було виявлено ознаки наркотичного сп'яніння. За допомогою ліхтарика встановлено, що зіниці очей не реагували на світло, у зв'язку з чим водієві було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння у медичному закладі, проте ОСОБА_3 відмовився від проходження такого огляду, пояснюючи це тим, що він наркотичних речовин не вживав, дуже рано прокинувся, стомлений, поспішає на роботу, а відтак не бажає їхати до лікаря-нарколога. Через деякий час було зупинено двох свідків, і в їх присутності ОСОБА_3 було повторно запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння у медичному закладі, проте водій знову відмовився від проходження огляду. Також інспектор поліції зазначив, що водієві було виписано направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість, проте водій в черговий раз відмовився їхати до медичного закладу. В зв'язку з чим було складено протокол про адміністративне правопорушення. Крім цього, інспектор поліції зазначив, що відповідно до вимог ст. 266 КУпАП та внутрішньої Інструкції, водія було усунено від керування, про що останній власноручно написав у розписці, що зобов'язується не керувати автомобілем до рішення суду, після чого водієві було видано тимчасовий талон на право керування.

Крім цього, судом апеляційної інстанції було досліджено відеозапис із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, які 23 жовтня 2018 року здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_3, відповідно до якого вбачається, що інспекторами патрульної поліції було зупинено двох свідків, яким повідомили, що працівниками поліції було зупинено водія за порушення ПДР України і згодом під час спілкування в нього виявили ознаки наркотичного сп'яніння, однак проходити огляд на стан наркотичного сп'яніння водій відмовляється, а тому потрібна присутність двох свідків, щоб в присутності них запропонувати водію проходження такого огляду. Далі з відеозапису вбачається, що в присутності двох свідків ОСОБА_3 було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння в медичному закладі, на що він відмовився. Після чого були відібрані пояснення у свідків та складено на ОСОБА_3 протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, від підписання якого він відмовився. Також водієві повідомлено про відсторонення його від керування, та запропоновано написати розписку, згідно якої він зобов'язується не керувати автомобілем.

Відеозаписом подій, який є об'єктивним доказом у справі, на якому зафіксовано обставини відмови ОСОБА_3 від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у лікаря нарколога, підтверджуються пояснення інспектора патрульної поліції ГавриленкаБ.Ю. та спростовуються доводи апеляційної скарги про порушення процедури направлення ОСОБА_3 для огляду на виявлення стану сп'яніння до лікаря, а також про недотримання вимог закону під час складення протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3

Відтак, наявні у справі докази об'єктивно узгоджуються між собою, їх правильно покладено в обґрунтування висновків суду та обґрунтовано визнано ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання в апеляційній скарзі захисника на те, що ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння тому, що поспішав на роботу лише підтверджують факт відмови від проходження такого огляду, однак така причина відмови ОСОБА_3 не свідчить про відсутність в його діях порушення п. 2.5 ПДР України, адже, даною нормою передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому законом порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп'яніння.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_3 працівниками поліції не було видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, то слід зазначити, що невидача такого дозволу за умови вилучення посвідчення водія, може свідчити про порушення поліцейськими Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, однак ніяким чином дана обставина не вливає на наявність чи відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З приводу посилань захисника про те, що свідки в даній справі засвідчили відмову ОСОБА_3 не від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, а відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння як за допомогою приладу «Драгер» так і у лікаря- нарколога, про що зазначено в бланках їх пояснень, а тому такі пояснення свідків не можна брати до уваги, то слід вказати, що як з протоколу про адміністративне правопорушення, так і з відеозапису із нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників поліції вбачається, що у водія ОСОБА_3 було виявлено ознаки саме наркотичного сп'яніння та в присутності свідків було запропоновано пройти огляд саме на стан наркотичного сп'яніння у медичному закладі, чого не заперечував в судовому засіданні і сам ОСОБА_3 Саме зазначені обставини свідки підтвердили своїми підписами в протоколі про адміністративне правопорушення. А інспектор поліції Гавриленко Б.Ю. у судовому засіданні пояснив, що у їхнього екіпажу не було в наявності інших бланків пояснень свідків, а тому, з метою не затягування процедури оформлення матеріалів адмінправопорушення, оскільки свідки дуже поспішали, було використано бланки, які були в наявності, при цьому помилково не виправлено, що ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного, а не алкогольного сп'яніння, та не викреслено пропозицію проходження огляду за допомогою приладу "Драгер".

Щодо доводів захисника про порушення інспекторами патрульної поліції вимог ст. 266 КУпАП, а саме те, що після складання протоколу про адміністративне правопорушення працівники поліції дозволили ОСОБА_3 керувати автомобілем та проїхати до заправки, яка знаходилась неподалік від місця його зупинки, що, на думку захисника, свідчить про необґрунтованість підозри працівників поліції щодо наявних у ОСОБА_3 ознак наркотичного сп'яніння, то слід зазначити, що такі доводи не спростовують правильність висновку судді щодо його винуватості в порушенні п. 2.5 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки протокол про адміністративне правопорушення на ОСОБА_3 складено саме за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння, яка підтверджена наявними в матеріалах справи доказами та не заперечувалась самим ОСОБА_3 Окрім того, в матеріалах справи міститься розписка (а.с.7) про те, що ОСОБА_3 зобов'язується не керувати транспортним засобом, а сам факт уникнення створення аварійної ситуації на швидкісній трасі, де інтенсивний рух, шляхом переміщення водієм в супроводі поліцейських та з включеними проблисковими маячками транспортного засобу від місця зупинки на територію АЗС, тобто на 2-3 сотні метрів для подальшого залишення транспортного засобу на території АЗС, не може беззаперечно свідчити про порушення працівниками поліції вимог закону щодо відсторонення водія. Крім того, інспектор поліції в судовому засіданні пояснив, що патрулюючи в той день відведену ним територію, та неодноразово проїжджаючи біля АЗС протягом зміни, вони бачили, що автомобіль ОСОБА_3 залишався на території АЗС на тому ж місці, де він був залишений водієм.

Більш того, відповідно до вимог ч. 5 ст. 266 КУпАП лише огляд особи на стан сп'яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті вважається недійсним.

А відтак, переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, як про те ставить питання захисник, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Тому, постанова судді Баришівського районного суду Київської області від 13 листопада 2018 року щодо визнання винним ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, є законною та обґрунтованою.

Накладаючи на ОСОБА_3 адміністративне стягнення, суд першої інстанції дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП, врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, відсутність обставин, що пом'якшують відповідальність та наклав його в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП. Більш того, санкція вказаного закону є безальтернативною.

За таких обставин, постанова судді Баришівського районного суду Київської області від 13 листопада 2018 року щодо ОСОБА_3 є законною, а тому підстав для її зміни чи скасування не вбачаю, в зв'язку з чим апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А :

Постанову судді Баришівського районного суду Київської області від 13 листопада 2018 року, якою ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік - залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Шаповалова А.М. в інтересах ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Л.І. Кепкал