Справа № 345/103/19
Провадження № 33/4808/168/19
Категорія ст. 124 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Юрчак Л. Б.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника Зубарєва Романа Юрійович , потерпілого ОСОБА_3 та його захисника Микитчина Петра Степановича, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04.02.2019 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає по АДРЕСА_1 ,

за ст. 124 КУпАП закрито за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

ВСТАНОВИВ :

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить, поновивши строк на апеляційне оскарження постанови судді, скасувати її та прийняти нову, якою притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді мотивує тим, що дізнався про прийняте рішення 20.03.2019 року в судовому засіданні Рогатинського районного суду Івано-Франківської області, де відбувався розгляд суміжної справи відносно іншого учасника пригоди ОСОБА_4 - водія MITSUBISHI, номерний знак НОМЕР_1 . Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що вважає рішення прийнятим із порушенням норм процесуального та матеріального права. Вказує, що саме ОСОБА_1 не вибрав безпечної швидкості та відстані до його автомобіля, який був припаркований, внаслідок чого, здійснив дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) та спричинив пошкодження його транспортному засобу. На його думку, при дотриманні ОСОБА_1 . Правил дорожнього руху, вказаної дорожньо-транспортної пригоди не було би, та останній не пошкодив би його автомобіль. Посилається на те, що суд викликав в судове засідання свідків, однак не викликав потерпілого. Враховуючи, що він є потерпілим, його участь мала би бути обов`язковою, оскільки порушено його права та інтереси. Те, що справу в суді першої інстанції розглянуто без його участі вважає підставою для скасування постанови. Зауважує, що постановою від 23.01.2019 року Рогатинський районний суд Івано-Франківської області витребував копії матеріалів даної справи. Тому, на момент прийняття оскаржуваної постанови суддя суду першої інстанції знав, що в іншому суді триває розгляд справи за ст. 122 КУпАП щодо водія MITSUBISHI, номерний знак НОМЕР_1 , яка теж була учасником дорожньо-транспортної пригоди. Судді було відомо, що вину водія даного транспортного засобу ще не доведено, як і не доведено інших обставин, які можуть мати вирішальне значення для встановлення винної сторони у пошкодженні його автомобіля. Зазначає, що 20.03.2019 року Рогатинський районний суд Івано-Франківської області призначив експертизу, яка повинна підтвердити факт того, чи міг водій автобуса ОСОБА_1 уникнути ДТП. В оскаржуваній постанові, суддя суду першої інстанції дійшов висновку, що саме водій MITSUBISHI винен у створенні аварійної ситуації. Однак, ще не прийнято рішення щодо визнання цього водія винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди чи порушенні ст. 122 КУпАП. Тому такий висновок є хибним. Посилається на те, що суддею не було прийнято рішення про об`єднання цих справ в одну, що могло б значно ефективніше встановити обставини справи та винну у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди особу. Також зазначає, що оскарженою постановою, суд позбавив права потерпілої сторони на відшкодування нанесених йому збитків.

Зі змісту постанову суду першої інстанції, вбачається, що сіддя дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, яке ставилось йому у вину згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 100144 від 25.12.2018 року, згідно якого, ОСОБА_1 25.12.2018 року о 16-20 год. в м. Рогатин по вул. Шевченка, керував автомобілем (автобус) MAN 18.420 HOLL, номерний знак НОМЕР_2 , з порушенням правил дорожнього руху, а саме п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, не врахував дорожньої обстановки та не вибрав безпечної швидкості і допустив зіткнення з автомобілем Renault Megane, номерний знак НОМЕР_3 , який був припаркований, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП, ОСОБА_3 роз`яснені права, передбачені ст. 269 КУпАП, захисникам, роз`яснені права, передбачені ст. 271 КУпАП. ОСОБА_4 , роз`яснені права, передбачені ст. 272 КУпАП.

Учасники судового провадження, повідомили, що жодних заяв та клопотань поштою не направляли, до канцелярії суду не подавали, та на адресу електронної пошти суду не надсилали.

Під час апеляційного розгляду:

- потерпілий ОСОБА_3 та його захисник Микитчин П.С. підтримали доводи апеляційної скарги, просили постанову суду - скасувати, оскільки вважали ОСОБА_1 винуватим у вчиненні ДТП;

- ОСОБА_1 та його захисник Зубарєв Р.Ю. просили постанову суду залишити без змін.

За клопотанням сторін, до справи долучено висновок експерта за результатами проведення автотехнічної експертизи №540/19-28 від 07.05.52019 року.

Перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги, вважаю, що строк на апеляційне оскарження належить поновити, апеляційну скаргу належить задовольнити, постанову місцевого суду - скасувати, прийняти нову, з наступних підстав.

Твердження апелянта про те, що йому не було відомо про винесення постанови, у зв`язку із неналежним повідомленням судом про час та місце розгляду справи, а про існування постанови він дізнавався 20.03.2019 року в судовому засіданні іншого суду - Рогатинського районного суду Івано-Франківської області, вважаю слушними, оскільки вказані доводи апелянта підтверджуються матеріалами справи, в яких відсутні будь-які відомості щодо сповіщення ОСОБА_3 про судові засідання в суді першої інстанції.

Враховуюче викладене та відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови судді підлягає поновленню.

По суті апеляційних вимог доходжу наступного висновку.

Вважаю, що постанова суду першої інстанції є передчасною, та такою, що прийнята без фактичного аналізу доказів, що містяться в матеріалах провадження, зокрема схеми ДТП, пояснень як двох учасників ДТП, так і свідків (а.п. 3-7).

Так, відповідно до вимог ст. 283 КУпАП, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення має бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.

За вимогами ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Проте, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції не дотримався вказаних вимог закону та прийняв передчасне рішення.

Так, під час апеляційного перегляду, водій ОСОБА_3 стверджував, що ДТП сталась внаслідок того, що саме ОСОБА_1 не вибрав безпечної швидкості, та відстані до його автомобіля, який був припаркований, тому й здійснив зіткнення та спричинив пошкодження транспортному засобу.

Пояснення ОСОБА_3 узгоджуються з поясненнями, наданими ним 25.12.2018 року безпосередньо після вчинення ДТП працівникам поліції (а.п. 4), з яких вбачається, що він зупинив свій автомобіль по краю проїзної частини дороги, увімкнув аварійний сигнал, та за декілька хвилин після зупинки відчув удар в задню частину автомобіля.

Особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 заперечував з приводу вказаних вище пояснень. Вину у вчиненому правопорушенні не визнав. Стверджував, що рухався по своїй смузі руху, проте водій ОСОБА_4 , який керував автомобілем «Міцубісі», створив йому аварійну ситуацію на дорозі, тому з метою уникнення зіткнення, він не мав іншої можливості як загальмувати та вивернути кермо праворуч, що в свою чергу привело до зіткнення з припаркованим автомобілем водія ОСОБА_3

Допитаний в якості свідка інший учасник пригоди - водій ОСОБА_4 пояснив, що водій автобусу ОСОБА_1 рухався з перевищенням швидкості, що й було причиною ДТП, що підтверджується гальмівним шляхом його автомобіля відповідно до схеми наслідків ДТП. Стверджує, що він виїхав на смугу свого руху в той момент, коли автобус під керуванням ОСОБА_5 знаходився на відстані близько 130 м від його автомобіля та не перебував на смузі зустрічного руху, тобто на його смузі руху, тому він не створював жодної аварійної ситуації для водія автобусу. Вважає, що саме внаслідок порушення водієм ОСОБА_5 ПДР України щодо швидкості руху та безпечного інтервалу, й відбулась ДТП.

З пояснень свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які були пасажирами автобусу, встановлено, що вони сиділи на передніх сидіннях праворуч та бачили як під час здійснення водієм автобусу маневру об`їзду припаркованого автомобіля марки «Рено», автомобіль марки «Міцубісі» різко виїхав зі стоянки праворуч, тому водій автобуса змушений був гальмувати, та щоб уникнути ДТП скерував свій транспортний засіб праворуч, внаслідок чого зіткнувся з припаркованим автомобілем марки «Рено» (а.п. 6-7).

Свідок ОСОБА_8 надав аналогічні пояснення.

Між тим, до вказаних поясненнь ОСОБА_1 , та свідків ставлюсь критично, виходячи з наступного.

Так, відомості, що містяться у схемі місця ДТП, у сукупності з наявними механічними пошкодженнями двох автомобілів, поясненнями учасника ДТП та свідків - про обгін водієм ОСОБА_1 припаркованого автомобіля марки «Renault Megane», дають підстави дійти обґрунтованого висновку, що ОСОБА_1 почав обгін, під час якого, порушив п. 12.1 КУпАП, а саме не вибрав безпечної швидкості та належним чином не врахував дорожню обстановку, здійснив зіткнення з припаркованим автомобілем марки «Renault Megane».

Учасниками судового провадження надано висновок експерта за результатами проведення автотехнічної експертизи №540/19-28 від 07.05.52019 року, що була проведена відповідно до постанови судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 20.03.2019 року, в провадженні якого перебуває суміжна справа за обвинуваченням ОСОБА_4 у порушенні ним ч. 4 ст. 122 КУпАП внаслідок вчинення цієї ж ДТП за участю цих же осіб, та експерта попереджено про кримінальну відповідальність за ст. ст.ст. 384, 385 України за завідомо неправдивий висновок.

За вказаних вище обставин, вважаю, що вказаний експертний висновок є належним та допустимим доказом по справі.

Так, відповідно до вказаного вище експертного висновку, а саме: 1) по питанню 2: «Як повинен був діяти водій автомобіля марки «MAN», номерний знак НОМЕР_2 у даній дорожньо-транспортній ситуації згідно з технічними вимогами ПДР України?», зазначено наступне: «В даній дорожній обстановці водію автобуса «MAN» номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_1 необхідно було діяти у відповідності з вимогами п.п. 9.2 б, 12.1 та 12.3 ПДР України»; 2) по питанню 4: «Чи відповідали дії водія автомобіля марки «MAN» номерний знак НОМЕР_2 технічним вимогам ПДР України?», зазначено наступне: «При комплексі вихідних даних, які містяться в матеріалах справи даною експертизою вбачається невідповідність дій водія автобуса марки «MAN 18.420» номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_1 технічним вимогам п.п. 12.1, 12.4 та 12.3 ПДР України».

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №100144 від 25.12.2018 року, ОСОБА_1 25.12.2018 року о 16-20 год. в м. Рогатин по вул. Шевченка керував автомобілем (автобус) MAN 18.420 HOLL, номерний знак НОМЕР_2 , з порушенням правил дорожнього руху, а саме не врахував дорожньої обстановки та не вибрав безпечної швидкості і допустив зіткнення з автомобілем марки «Renault Megane», номерний знак НОМЕР_3 , який був припаркований, чим порушив п.п. 12.1, 13.1 ПДР України, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, за що передбачена адміністративна відповідність за ст. 124 КУпАП (а.п. 1).

З долученої до протоколу схеми події ДТП від 25.12.2019 року вбачається як розташування трьох транспортних засобів на автодорозі, так й перелік зовнішніх пошкоджень двох транспортних засобів, а саме: 1) транспортний засіб MAN 18.420 HOLL (автобус), номерний знак НОМЕР_2 - бампер передній з правого боку; права передня сторона, пошкоджено поворот; 2) автомобіль марки «Renault Megane», номерний знак НОМЕР_3 - заднє ліве крило, задня кришка багажника, задній бампер з лівого боку, задня ліва фара «стоп»; 3) автомобіль марки «Mitsubishi L 200» номерний знак НОМЕР_1 пошкоджень немає (а.п. 3).

Характер та локалізація механічних ушкоджень на вказаних автомобілях підтверджують покази учасників ДТП пригоди та свідків щодо розташування автомобілів на дорозі, а саме про те, що автомобіль марки «Renault Megane» був припаркований в той час як транспортний засіб MAN 18.420 HOLL рухався прямолінійно автомобілю марки «Renault Megane».

Пунктом 13.1 ПДР України передбачено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримуватися безпечної дистанції та безпечного інтервалу, тобто відстані між боковими частинами транспортних засобів, що рухаються, або між ними та іншими об`єктами, за якої гарантована безпека дорожнього руху.

Відповідно до п. 12.1 ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Пункт 1.3 ПДР України зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Вважаю доведеним адміністративне обвинувачення ОСОБА_1 в порушенні п.12.1 ПДР України, зокрема в частині того, що останній не врахував дорожню обстановку, та не вибрав безпечної швидкості, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, внаслідок чого вчинив зіткнення з припаркованим автомобілем марки «Renault Megane», що належить ОСОБА_3 ..

Враховуючи наведене вище вважаю, що дії водія ОСОБА_1 , внаслідок порушення останнім вимогам п. 12.1 ПДР України, перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з наслідками, що настали у виді механічного пошкодження транспортних засобів.

Разом з тим вважаю, що обвинувачення ОСОБА_1 у порушені ним п. 13.1 ПДР України не доведено доказами по справі, оскільки як поясненнями ОСОБА_1 , так і висновком експерта, встановлено, що дії ОСОБА_1 щодо зіткнення з автомобілем марки «Renault Megane» виникли внаслідок наявності у нього перешкоду на дорозі у виді автомобілю марки «Mitsubishi L 200» та уникаючи зіткнення з ним, останній прийняв праворуч, де й був припаркований автомобіль, тобто зіткнення відбулось не внаслідок недотримання безпечного інтервалу при здійсненні маневру обгону, випередження або об`їзду перешкоди, чи маневру зустрічного роз`їзду, в наслідок яких необхідно дотримуватися безпечного інтервалу.

У зв`язку із вищевикладеним вважаю недоведеним обвинувачення ОСОБА_1 в частині того, що ним був порушений п. 13.1 ПДР України, у звязку із відсутністю доказів такого порушення.

Таким чином, вважаю доведеним адміністративне обвинувачення ОСОБА_1 в порушенні п. 12.1 ПДР України, зокрема в частині того, що останній, не вибрав безпечної швидкості та належним чином не врахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

В той же час дійти висновку про наявність або відсутність в діях водія ОСОБА_1 порушення вимог п.п. 12.4 та 12.3 ПДР України, що було встановлено експертним дослідження, є неможливим, оскільки розгляд справи відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення, яким вказані порушення не ставились у вину останньому, а відповідно до норм діючого законодавства, суд не вправі виходити за межі висунутого обвинувачення.

З огляду на викладене, вважаю, що судом першої інстанції під час розгляду справи не було належним чином враховано обстановку даної пригоди, та не надано належної оцінки діям ОСОБА_1 , які перебували в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди, що призвело до безпідставного закриття провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, та постановлення незаконного та необґрунтованого рішення суду.

Фактично зміст судового рішення містить висновок про винуватість у вказані ДТП водія автомобіля марки «Mitsubishi L 200» ОСОБА_4 , що недопустимо, оскільки порушує право на захист як водія ОСОБА_4 так, й інших учасників ДТП.

В той же час, згідно ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обвинувачення повинно довести «кожний факт», пов`язаний із злочином, щоб «не існувало жодної розумної підстави для сумнівів». Правило про тлумачення сумнівів на користь обвинуваченого виступає гарантією не тільки для обвинуваченого воно служить також гарантією досягнення мети правосуддя. Завдяки даному правилу досягається об`єктивна істина, оскільки обвинувачення ґрунтується тільки на безсумнівних доказах і безспірних фактах.

Вважаю, що судом першої інстанції, під час розгляду справи, не було належним чином з`ясовано всіх необхідні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, відповідно до ст. 280 КУпАП, внаслідок чого постанова судді є передчасною.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинності, закріпленому в ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком.

Розгляд справи відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Дійти висновку про винуватість у вказаній ДТП водія автомобіля марки «Mitsubishi L 200» ОСОБА_4 , можливо лише за умови складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення уповноваженою посадовою особою щодо нього, в той час як предметом розгляду вказаної справи про адміністративне правопорушення є наявність або відсутність складу адміністративного правопорушення в діях водія ОСОБА_1

Вказане порушення є істотним, оскільки діючи таким чином, суд перебирає на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи вище зазначене, доходжу висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , суд першої інстанції не дотримався вимог ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП про всебічне, повне та об`єктивне дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення, у зв`язку із чим постанова судді підлягає скасуванню.

Вважаю встановленим, що ОСОБА_1 25.12.2018 року о 16-20 год. в м. Рогатин по вул. Шевченка керував автомобілем (автобус) MAN 18.420 HOLL, номерний знак НОМЕР_2 , не врахував дорожньої обстановки та не вибрав безпечної швидкості і допустив зіткнення з автомобілем марки «Renault Megane», номерний знак НОМЕР_3 , який був припаркований, чим порушив п.п. 12.1 ПДР України, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Проте, відповідно до вимог ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справа про адміністративне правопорушення підвідомча суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Оскільки, на момент прийняття рішення апеляційним судом, тримісячний строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 КУпАП, сплинув, то відповідно до п. 7 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження по справі підлягає закриттю.

Доводи апелянта про наявність в провадженні іншого місцевого суду матеріалів провадження відносно водія марки «Mitsubishi L 200» ОСОБА_4 не впливають на встановлення факту наявності чи відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Твердження апелянта про необхідність об`єднання справ суддею суду першої інстанції в одне провадження щодо водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , не можливо усунути на вказаній стадії, оскільки розгляд справ вже розпочатий в різних судах, де у справі відносно ОСОБА_1 вже прийняте рішення, а по справі щодо ОСОБА_4 триває судовий розгляд.

Таким чином доходжу висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду - скасування, з прийняттям нової постанови, якою ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, із закриття провадження по справі, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови судді.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову судді Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04 лютого 2019 року про закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП у зв`язку відсутністю події і складу адміністративного правопорушення - скасувати.

Прийняти нову, якою ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження по справі закрити, на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло