П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2019 року м. Волноваха

Суддя Волноваського районного суду Донецької області Чальцева Т.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП відсутній,

щодо скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.164 КУпАП

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 0358, 07.04.2019 року близько 10.40 год. ОСОБА_1 надавав послуги з перевезень пасажирів транспортним засобом Ford Tranzit д/н НОМЕР_1 за маршрутом нульовий блок-пост-Волноваха, здійснюючи господарську діяльність без державної реєстрації як суб`єкта господарювання та, не маючи ліцензії на провадження даного виду діяльності, чим порушив ст.58 Господарського Кодексу України та п.24 ст.7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», його дії кваліфіковано за ч.1 ст. 164 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, просив провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого чю.1 ст.164 КУпАП, оскільки він не займається господарською діяльністю.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що провадження у справі підлягає закриттю через відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.ст.164 КУпАП з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 КУпАП адміністративна відповідальність настає у разі провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом.

Особа, що склала протокол про адміністративне правопорушення, посилається на порушення ОСОБА_1 ст.58 Господарського Кодексу України та п.24 ст.7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності».

Вимогами ст.58 ГК України передбачено, що суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом.

Статтею 55 того ж Кодексу визначено, що суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Ними є, зокрема, громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Тлумачення господарської діяльності визначено ч.1 ст.3 Господарського Кодексу України: під господарською діяльністю слід розуміти діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямовану на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Ознаками господарської діяльності є, зокрема, систематичність.

Статтею 1 Закону України «Про ліцензування видів діяльності» визначено терміни, що вживаються у тексті Закону: згідно пункту 1) безліцензійна діяльність - провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, без ліцензії на його провадження, у тому числі провадження ліцензіатом частини виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, іншої, ніж та, на яку йому надано ліцензію 5) ліцензія - запис у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про рішення органу ліцензування щодо наявності у суб`єкта господарювання права на провадження визначеного ним виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню; 6) ліцензування - засіб державного регулювання провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, спрямований на забезпечення реалізації єдиної державної політики у сфері ліцензування, захист економічних і соціальних інтересів держави, суспільства та окремих споживачів.

Згідно п.24 ст.7 Закону, що встановлює перелік видів господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, ліцензуванню підлягає такий вид господарської діяльності, як перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів річковим, морським, автомобільним, залізничним та повітряним транспортом, міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом.

Тобто, Закон України «Про ліцензування видів господарської діяльності», на порушення якого ОСОБА_1 посилається особа, що склала протокол про адміністративне правопорушення, стосується суб`єктів господарської діяльності.

Судом не встановлено здійснення ОСОБА_1 систематично пасажирських перевезень за визначену плату, тобто, в його діях відсутні ознаки господарської діяльності, яка є підставою для реєстрації його як суб`єкта підприємницької діяльності та обов`язку одержання ним ліцензії на провадження діяльності, пов`язаної з перевезенням пасажирів.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про дміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Як встановлено ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що у сі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Матеріали справи не містять доказів систематичного здійснення ОСОБА_1 пасажирських перевезень, тобто, що зобов`язувало б його зареєструватися як підприємця та мати ліценцію на провадження такого виду господарської діяльності, як перевезення пасажирів. Фотографії автомобіля, копії паспортів та пояснення ОСОБА_2 , що містяться у матеріалах справи не є належними та достатніми доказами провини ОСОБА_1 , тому, враховуючи принцип презумпції невинуватості, вважаю, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Згідно ст.247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю при наступних обставинах: 1) через відсутність події та складу адміністративного правопорушення…

На підставі викладеного, провадження у справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю.

Керуючись ст. 247 ч.1 КУпАП,

постановив:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , про притягнення його до адмінвідповідальності за ч.1 ст. 164 КУпАП, закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в Донецький апеляційний суд через Волноваський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Т.В.Чальцева