Справа № 404/3828/19
Номер провадження 3/404/1183/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 року суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда Поступайло Володимир Васильович, за участю прокурора Солопова В.Ю., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , громадянина України, працюючого до 23.02.2018 року помічником чергового сектору реагування патрульної поліції №2 Кіровоградського районного відділення поліції Кропивницького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИВ :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , маючи на момент звільнення 23.02.2018 року спеціальне звання старшого сержанта поліції та обіймаючи з 19.12.2016 року посаду помічника чергового сектору реагування патрульної поліції №2 Кіровоградського РВП Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області, будучи суб`єктом декларування, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, без поважних причин, до 24.02.2018 року 00 год. 00 хв. не подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період не охоплений раніше поданими деклараціями, а подав її несвоєчасно 27 березня 2018 року, порушивши вимоги ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», підпункт другий частини 5 Розділу ІІ Порядок формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції №3 від 10.06.2016 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП.

У суді ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що 23.02.2018 року його згідно з заявою від 22.02.2018 року було ознайомлено з наказом про звільнення з 23.02.2018 року з посади помічника чергового сектору реагування патрульної поліції №2 Кіровоградського РВП Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області. У зв`язку з цим він вирішив, що наявні підстави подавати декларацію, що і мав намір одразу зробити, але з`ясував, що у нього завершився термін дії попереднього електронного цифрового підпису, тому він одразу звернувся до АТ КБ «ПриватБанк», де отримав новий сертифікат ЕЦП та знову невідкладно спробував своєчасно подати відповідну декларацію. Проте, за допомогою нового ЕЦП він не зміг зайти до особистого кабінету Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі також Реєстру), оскільки сайт повідомляв помилку. У подальшому він цього ж дня звернувся за допомогою до служби технічної підтримки Реєстру та кадрового працівника з місця роботи, які не змогли йому допомогти. Після чого майже щодня намагався вчинити дії щодо подання декларації та за рекомендаціями служби технічної підтримки близько 10 разів змінював електронний цифровий підпис, але подав декларацію лише 27 березня 2018 року, коли йому вдалося зайти до особистого кабінету Реєстру та заповнити декларацію без отримання повідомлення про помилки, бо до вказаного часу не міг вірно зазначити рік та період часу, за який подавалася декларація «перед звільненням», які він одразу почав заповнювати після отримання можливості та подання також 17.03.2018 року щорічної декларації.

На підтвердження доводів до матеріалів справи долучив листування з НАЗК та відомості про отримання електронний цифрових підписів у період з дня звільнення - 23.02.2018 року по 17.03.2018 року на його електронну адресу, які досліджувалися та перевірялися під час судового розгляду та повністю узгоджуються з його усними поясненнями (а.с.43-51).

Стверджує, що не мав жодного умислу та намірів порушувати вимоги фінансового контролю, а навпаки намагався подати декларацію у необхідний строк як тільки дізнався про своє звільнення, але не зміг зробити це з об`єктивних та поважних причин, про які зазначено раніше.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, крім протоколу про адміністративне правопорушення долучено такі докази, зміст яких також розкрито в раніше викладених обставинах:

- протокол №23/2019 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією від 30.05.2019 року (а.с.1-4);

- фотозображення ОСОБА_1 під час складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.5, 6);

- рапорт оперуповноваженого Кіровоградського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України від 30.05.2019 року про отримання витягу з офіційного сайту Національного агентства з питань запобігання корупції відносно ОСОБА_1 (а.с.8);

- роздруковану декларацію, поданою ОСОБА_1 . як особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, перед звільненням за період з 01 січня 2018 року по 27 березня 2018 року (а.с.9-15);

- письмові пояснення ОСОБА_1 , відповідно до яких він був звільнений з посади 23.02.2018 року, з ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» був ознайомлений, однак несвоєчасно подав декларацію після звільнення з технічних причин, про що повідомляв НАЗК (а.с.17);

- витяг з наказу №72 о/с від 23.02.2018 року про звільнення за власним бажанням ОСОБА_1 з посади помічника чергового сектору реагування патрульної поліції №2 Кіровоградського РВП Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області (а.с.18):

- витяг з наказу №291 о/с від 09.12.2016 року, відповідно до якого з 09.12.2016 року ОСОБА_1 призначено помічником чергового сектору реагування патрульної поліції №2 Кіровоградського РВП Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області (а.с.19);

- копію послужного списку ОСОБА_1 , згідно з яким з 09.12.2016 року по 23.02.2018 року він працював помічником чергового сектору реагування патрульної поліції №2 Кіровоградського РВП Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області та був звільнений за власним бажанням (а.с.20-26);

- копію розписок ОСОБА_1 від 23.02.2018 року про отримання оригіналу свідоцтва про присвоєння підвищення робітничої кваліфікації, трудової книжки, військового квитка, довідки до МВК, обхідного листка та витягу з наказу ГУНП про звільнення, крім того повідомлено про вимоги ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» (а.с.27, 28);

- копію паспорта ОСОБА_1 (а.с.27-28);

- копію рапорту ОСОБА_1 від 22.02.2018 року про звільнення зі служби (а.с.29);

- скриншот з листування ОСОБА_1 з службою технічної підтримки НАЗК, відповідно до якого він повідомляє про виникнення проблеми при зчитуванні особистого ключа та входу до особистого кабінету для заповнення декларації (а.с.34).

Дослідивши протокол та усі надані докази у справі про адміністративне правопорушення, заслухавши прокурора, який вважав доведеним вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, суд вважає, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, у зв`язку із відсутністю достатніх доказів його вини, виходячи з такого.

Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Із врахуванням положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Судом досліджено усі докази, які були направлені до суду разом із матеріалами справи. При цьому, зважаючи на раніше викладені правові положення, суд вважає неможливим збирати докази у справі на користь будь-якої із сторін з власної ініціативи, а тому розглядає справу на підставі наданих доказів.

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що правопорушення було вчинено і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є винною у вчиненні адміністративного правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії, викладеній у протоколі про адміністративне правопорушення. Наявність таких обставин, які свідчать про можливість іншої версії події, аніж викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку вказано у протоколі про адміністративне правопорушення, має бути спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною згідно з протоколом про адміністративне правопорушення.

Положеннями ч.1 ст.172-6 КУпАП визначено відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що і ставиться в провину особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

Абзацом першим частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено обов`язок, згідно з яким особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Відповідно до підпункту 2 пункту 5 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції №3 від 10 червня 2016 року, яке 15 липня 2016 року зареєстроване в Міністерстві юстиції України за № 959/29089 (далі за текстом Порядок), декларація суб`єкта декларування, визначеного в абзаці першому частини другої статті 45 Закону, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається не пізніше дня такого припинення. Якщо припинення зазначених функцій відбулося з ініціативи роботодавця, декларація подається не пізніше двадцяти робочих днів з дня, коли суб`єкт декларування дізнався чи повинен був дізнатися про таке припинення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , як суб`єкт декларування, звільнившись із посади помічника чергового сектору реагування патрульної поліції №2 Кіровоградського РВП Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області 23.02.2018 року, діючи з метою та намірами на подання у цей же день декларації за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, внаслідок необхідності отримання нового сертифікату ЕЦП, неможливості тривалий час зайти до свого особистого кабінету Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, неодноразово повідомивши про це службу технічної підтримки Реєстру та кадрового працівника з місця роботи, змінивши у зв`язку із цим не менше 10 разів ЕЦП, подав декларацію - 27.03.2018 року.

Наведене підтверджується як послідовними поясненнями ОСОБА_1 , так і долученими копією наказу про звільнення (а.с.18), а також даними листування зі скриньки електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.43-51). Фактично пояснення ОСОБА_1 у суді не спростовано жодним доказом, а навпаки узгоджується із доказами, наданим ним.

Також із фактичних обставин безумовно встановлено, що із достовірністю про день звільнення саме 23.02.2018 року ОСОБА_1 стало відомо в цей же день 23.02.2018 року під час ознайомлення із відповідним наказом та об`єктивно вживаючи усі можливі заходи, пов`язані із необхідністю подання відповідної декларації у строки, передбачені Порядком, він цього ж дня отримав новий сертифікат ЕЦП та не зміг його використати для подання декларації, у зв`язку з чим він звернувся до служби технічної підтримки Реєстру та кадрового працівника з місця роботи, за рекомендаціями яких не менше 10 разів змінював електронний цифровий підпис, але у зв`язку з постійним вибиванням помилки подав декларацію лише 27 березня 2018 року, коли йому вдалося належно подати відомості через особистий кабінет Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Встановлені судом обставини та дії, вчинені ОСОБА_1 , об`єктивно вказують на те, що останній вживав заходи, спрямовані на дотримання вимог фінансового контролю, не мав намірів порушувати положення ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», та не порушив безпосередньо його положення, оскільки у цьому Законі не передбачено строки подання відповідної декларації, передбаченої у цьому абзаці, проте допустив раніше вказані помилки, які призвели до порушення строків подання відповідної декларації, передбачені раніше зазначеним Порядком.

Главою 13-А КУпАП правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП, віднесено до правопорушень, пов`язаних із корупцією.

Відповідно до п.10 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Таким чином для кваліфікації діяння за ч.1 ст.172-6 КУпАП як адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, необхідним є встановлення несвоєчасності подання декларації поза строком, визначеним Законом України «Про запобігання корупції» (тобто діяння, що порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження). Відсутність законодавчо визначеного терміну подання декларації в разі припинення діяльності унеможливлює безумовну констатацію несвоєчасності такого подання.

Норма закону має бути сформульована з достатньою чіткістю, щоб громадянин міг регулювати свою поведінку: він повинен мати можливість (за необхідності й за належної правової допомоги) передбачити наслідки, до яких може призвести певна подія (п.108 Рішення ЄСПЛ у справі «Салов проти України» від 06.09.2005 року).

У рішенні «Щокін проти України» (Заяви № 23759/03 та № 37943/06) від 14 жовтня 2010 року Європейський суд з прав людини зазначив, що в разі, коли норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів допускають неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків людини або контролюючих органів, рішення приймається на користь людини.

Відповідно до рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Вєренцов проти України» від 11 квітня 2013 року відповідальність за порушення встановленого порядку не може наступати, якщо зазначений порядок не було достатньо чітко встановлено внутрішнім законодавством. У разі браку чітких та передбачуваних законів, що встановлюють певні правила, покарання осіб за порушення неіснуючого порядку, суперечить принципу «ніякого покарання без закону», що закріплений у ст.7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Одним із основоположних аспектів права особи на справедливий судовий розгляд, закріплений в ст. 6 Конвенції, є принцип правової визначеності, основу якого утворює концепція передбачуваності. Згідно з нею люди повинні мати змогу планувати свої дії із впевненістю, що знають про їх правові наслідки.

Згідно з ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Із врахуванням загального визначення поняття адміністративного правопорушення обов`язковою ознакою будь-якого адміністративного правопорушення є вина особи у його вчиненні (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).

Отже, обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, на переконання суду є вина суб`єкта правопорушення, який має свідомо порушувати відповідні вимоги фінансового контролю. Таке тлумачення узгоджується із сталою судовою практикою та твердженнями, наведеними у інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» №223-943/0/4-17 від 22 травня 2017 року.

Раніше вказані досліджені безпосередньо у суді докази та з`ясовані обставини ставлять під обґрунтований та розумний сумнів наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення у формі прямого чи непрямого умислу, намірів та свідомого порушення вимог абзацу першого ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», яким чітко не визначено строки подання декларації суб`єктом декларування, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування. Навпаки, докази вказують про вчинення ОСОБА_1 дій, спрямованих на своєчасне виконання вимог фінансового контролю.

Відтак, встановлені судом факти вказують на відсутність в діях ОСОБА_1 умислу та фактичне порушення вимог абзацу першого ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», а також недоведення перед судом достатніми та допустимими доказами поза розумним сумнівом ознак суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, та форми вини ОСОБА_1 у його вчиненні в будь-якій формі.

За викладених встановлених судом обставин, враховуючи відповідні визначення Закону України «Про запобігання корупції», принцип законності, витлумачивши усі сумніви на користь особи, яка притягається до відповідальності, суд вважає вину ОСОБА_1 не доведеною достатніми та беззаперечними доказами, а тому провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п.1 ст.247, п.3 ч.1 та ч.2 ст.284 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 172-6 ч.1, 247 п.1, 283, 284, 285 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення через Кіровський районний суд м.Кіровограда.

Суддя Кіровського районного

суду м. Кіровограда В.В. Поступайло