Єдиний унікальний номер № 616/204/19
Провадження № 3/616/87/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«27» травня 2019 року смт. Великий Бурлук

Суддя Великобурлуцького районного суду Харківської області РИКОВ М.І., розглянувши матеріали, що надійшли від Харківського апеляційного суду про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Великий Бурлук, Харківської області, громадянина України, українця, освіта повна загальна середня, розлученого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,

за ч.1 ст.130 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 014748 від 07 березня 2019 року, ОСОБА_2 04 березня 2019 року о 19 год. 30 хв. по вул. Зоря в с. Катеринівка Великобурлуцького району Харківської області, передав керування транспортним засобом «ВАЗ 21011», державний номерний знак НОМЕР_2 водієві ОСОБА_3 , який знаходився в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 «г» ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_2 не визнав обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та пояснив, що він разом з ОСОБА_3 на двох купили автомобіль марки «ВАЗ 21011». 04 березня 2019 року він транспортними засобами не керував, разом з ОСОБА_3 на автомобілі не їздив, кермо ОСОБА_3 04 березня 2019 року він не передавав та не міг передати, оскільки в той день знаходився вдома. В момент затримання ОСОБА_3 , в салоні автомобіля він не знаходився. Окрім того зазначив, що автомобіль «ВАЗ 21011», державний номерний знак НОМЕР_2 , належить фактично їм двом, а тому ОСОБА_3 міг самостійно їздити на вказаному транспортному засобі, коли схоче.

У відповідності до вимог ст.ст.245,251,252,280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм, стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показання свідка, дослідивши письмові докази, приходжу до висновку про відсутність вини ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з огляду на наступне.

Згідно приписів Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ст. 61). Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Усі сумніви відносно доведеності вини особи тлумачаться на його користь ( стаття 62).

Відповідно до ст.2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Диспозицією частини першої статті 130 КУпАП встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого сп`яніння, чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або що до вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом досліджено протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 014748 від 07 березня 2019 року, з якого вбачається, що ОСОБА_2 04 березня 2019 року, біля 19 год. 30 хв., по вул. Зоря в с. Катеринівка Великобурлуцького району Харківської області, передав керування транспортного засобу марки «ВАЗ 21011», державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_3 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 «г» ПДР України. Вказаний протокол працівниками поліції складено лише 07 березня 2019 року, в той час події, які нібито мали місце, в протоколі зазначені за 04 березня 2019 року.

Судом було допитано особу - ОСОБА_3 , відносно якого працівниками поліції 04 березня 2019 року було складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП. В судовому засіданні вказана особа пояснила, що він разом з ОСОБА_5 на двох купили автомобіль марки «ВАЗ 21011», державний номерний знак НОМЕР_2 . Власником вказаного автомобіля є ОСОБА_6 04 березня 2019 року в вечірній час знайомий попросив підвезти його додому і ОСОБА_3 на вказаному автомобілі поїхав в центр с. Катеринівка Великобурлуцького району Харківської області. Повертаючись назад, був зупинений працівниками поліції і відносно нього було складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП. Оскільки вказаним транспортним засобом практично весь час керував ОСОБА_2 , працівники поліції забрали посвідчення водія вказаної особи. В суді стверджував, що ОСОБА_7 в той вечір не було відомо, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а також пояснив, що ОСОБА_2 не є власником вказаного транспортного засобу.

При розгляді справи судом встановлено, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 014748 від 07 березня 2019 року, посадовою особою органу поліції, яка складала протокол у графі «належність» відносно транспортного засобу «ВАЗ 21011», номерний знак НОМЕР_2 , власником вказано ОСОБА_6 , а відповідно до рапорту інспектора СРПП Великобурлуцького ВП Тарасова Д.М., власником транспортного засобу зазначено ОСОБА_4 , тоді ж як до матеріалів про адміністративне правопорушення не надано жодного доказу відповідно до якого ОСОБА_2 є власником вищезазначеного транспортного засобу.

Відповідно до п.1.10 ПДР України власником транспортного засобу є фізична або юридична особа, що має майнові права на транспортний засіб і має при цьому відповідні документи; водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до вимог п.2.9 «г» ПДР України водієві забороняється передавати керування транспортним засобом особам, які перебувають у стані алкогольного сп`яніння, під впливом наркотичних чи токсичних речовин, у хворобливому стані, у стані стомлення або під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції і увагу.

Згідно п.2.2 ПДР України власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

З наданих до суду матеріалів, доданих до протоколу про адміністративне правопорушення, та наданих пояснень в судовому засіданні особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідка, судом не встановлено беззаперечних доказів на підтвердження вини, у порушенні приписів п.2.9 «г» ПДР України ОСОБА_4 щодо вчинення ним дій, які свідчать про передачу керування транспортним засобом іншій особі, зокрема, яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння.

Так, постановою Великобурлуцького районного суду Харківської області від 11 березня 2019 року ОСОБА_3 , якому нібито ОСОБА_2 передав кермо, був визнаний винуватим за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Однак, сам по собі факт керування ОСОБА_3 у стані алкогольного сп`яніння автомобілем, марки «ВАЗ 21011», державний номерний знак НОМЕР_2 , 04 березня 2019 року о 20 год. 10 хв. у с. Катеринівка по вул. Зоря Великобурлуцького району Харківської області не свідчить про факт передачі ОСОБА_5 керування цим автомобілем ОСОБА_3 , а тому, з урахуванням викладених обставин, неможливо стверджувати про наявність в діях водія ОСОБА_4 порушень вимог п. 2.9 «г» Правил дорожнього руху України та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП за недоведеністю належними та допустимими доказами. В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази які б підтверджувалифакт передачі ОСОБА_5 керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

З врахуванням наведеного, протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 014748 від 07 березня 2019 року відносно ОСОБА_4 за ч.1 ст.130 КУпАП не може бути належним доказом, в розумінні ст.251 КУпАП, оскільки він містить суперечливі дані, які протирічать показам свідка, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Обставини, викладені у вищезазначеному протоколі про адміністративне правопорушення, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Положення ч.3 статті 62 Конституції України встановлюють, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно роз`яснень, які містяться в ч.2 п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 р. за №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (ст. 7 КУпАП).

За таких обставин, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 з кваліфікацією його дій за ч. 1ст.130 КУпАП є сумнівною, оскільки суперечить практиці Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Irelandv. theUnitedKingdom), п. 161, SeriesA заява № 25).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Виходячи із вищезазначеного, суддя, відповідно до ст.252 КУпАП, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з чим провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1,7,9,23, ч.1 ст.130, 247, 278, 283, 284 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Великий Бурлук Харківської області, закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова про адміністративне правопорушення може бути оскаржена в десятиденний строк з дня її винесення до Харківського апеляційного суду через Великобурлуцький районний суд.

Суддя Великобурлуцького районного суду

Харківської області М.І.РИКОВ