Справа № 428/9101/19
Провадження №3/428/1789/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2019 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Олійник В.М., за участю секретаря Василович Г.Ю., особи відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , захисника - адвоката Горбатенко О.М.,

розглянувши матеріали, які надійшли з УПП в Луганській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН не зазначено, пенсіонер, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 122928 слідує, що ОСОБА_1 07.08.2019 року о 23-59 год. у м.Сєвєродонецьку, по вул.Лисичанській, керував транспортним засобом автомобілем «Hyundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою алкотеста «Драгер» чи у медичній установі відмовився у присутності двох свідків.

ОСОБА_1 в судовому засіданні провину в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні категорично не визнав, проти протоколу заперечував, пояснив, що був тверезий, алкогольні напої не вживав. Мав погане самопочуття, приблизно о 22-30 год почало боліти серце і він прийняв ліки, які не допомогли. Пішов до машини і там прийняв інші ліки. Сидів полулежачи у салоні автомобілю, двигун не заводив. Через деякий час приїхали працівники поліції та сказали, що їм надійшла інформація про керування транспортним засобом у нетверезому стані, запропонували пройти огляд на стан сп`яніння. Від проходження огляду він не відмовлявся, але хотів, щоб зробили аналіз крові, оскільки дути у трубку не хотів так як приймав ліки. Огляд пропонували провести або на місці зупинки, або у лікарні. З самого початку він казав працівникам поліції, що має погане самопочуття. У медичній установі йому стало ще гірше, піднявся тиск, він нічого не розумів, казав це, але поліцейський розцінив, це як відмову від огляду. Під час складання у нього стався гіпертонічний криз і його госпіталізували, що казав поліцейський він не розумів. Аналіз крові було проведено та етанолу виявлено не було.

Захисник Горбатенко О.М. в судовому засіданні з огляду на обставини справи та з урахуванням токсикологічного висновку, відповідно до якого в крові ОСОБА_1 етанолу не визначено, просила провадження по справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Вислухавши особу, відносно якої складено протокол, адвоката, дослідивши матеріали провадження, суд відповідно до вимог ст.280 КУпАП, дійшов наступних висновків.

Частина 1 статті 130 передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В підтвердження обставини адміністративного правопорушення суду надано було протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 122928 від 08.08.2019, рапорт, щодо обставин правопорушення та пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Також суду було надано відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, які біло досліджено в судовому засіданні та відповідно до яких рух транспортного засобу не зафіксовано. ОСОБА_1 дійсно перебував у салоні автомобілю, скаржився на погане самопочуття, пояснював, що алкоголь не вживав. В медичній установі пояснював, що у нього високий тиск та він нічого не розуміє, що було розцінено працівником поліції як відмова від проведення огляду, запрошено двох свідків та складено протокол про адміністративне правопорушення. Під час оголошення протоколу ОСОБА_1 було поміщено до автомобілю швидкої допомоги з метою госпіталізації.

Відповідно до вимог ст.ст.251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, в якому зазначається суть правопорушення та інші дані, необхідні для розгляду справи, і не може вважатися беззаперечним доказом вини особи.

Згідно вимог ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст.247, 280 КУпАП.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством. (ст.1 КУпАП).

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 280 КУпАП, передбачено що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" звертається увага судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягують до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Факт, перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння спростовується наданими суду результатом хіміко-токсикологічного дослідження № 610 від 12.08.2019, відповідно до якого в крові ОСОБА_1 етанолу не визначено.

Факт керування транспортним засобом взагалі ні чим не підтверджено.

З листа головного лікаря КУ СМБЛ ОСОБА_4 слідує, що зразок крові ОСОБА_1 відібрано 08.08.2019 о 01-50 год. тобто менш ніж через дві години з часу зазначеного в протоколі. Стану алкогольного сп`яніння не має, виставлений діагноз Дифузний кардіосклероз. Гіпетронічна хвороба, ризик високий. ОСОБА_5 (08.08.2019).

Відповідно до п. 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735 «Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану».

Ознаки алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції зазначено у п.3 та 4 вищезазначеної інструкції.

У відповідності до п.7 зазначеної Інструкції «У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я)».

У відповідності до п.6 р.9 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України 07.11.2015 № 1395 «У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду».

З аналізу вказаних інструкцій слідує, що водій транспортного засобу направляється, (доставляється) до найближчого закладу охорони здоров`я лише в разі відмови від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, і лише в разі відмови від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

У медичній установі, від проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 не відмовлявся, але вказував що в нього високий тиск і він погано себе почуває та нічого не розуміє. Саме дану обставину поліцейським було розцінено в якості відмови від проходження огляду у медичній установі, запрошено свідків та складено протокол про адміністративне правопорушення.

З наданого відеозапису слідує, що свідки не були присутні під час зупинення транспортного засобу та на місці зупинки, а тому не можуть підтвердити ні факт керування транспортним засобом, ні відмову від проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, у зв`язку з чим, суд відноситься критично до наданих пояснень, та при прийнятті рішення не приймає їх до уваги в якості доказу.

Крім того, у відповідності до п.1 р.9 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі «Водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції».

Однак, матеріали справи не містять дані стосовно того, що ОСОБА_1 було відсторонено від керування транспортним засобом, а керування передано іншій особі, яка має посвідчення водія та може бути допущена до керування транспортним засобом.

З огляду на наведене, з урахуванням встановлених в судовому засіданні порушень інструкцій при складанні протоколу та підготовці матеріалів, суд вважає, що у справі відсутні належні, допустимі та достатні докази на підтвердження поза розумними сумнівами факту, скоєння ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення.

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Крім того, у п.21 свого рішення у справі «Надточий проти України» від 15 травня 2008 року ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок відповідно до закону здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ч.1 ст.11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948р. та ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950р., передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Суд наголошує, що правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Так, згідно п.4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Зі змісту ст.62 Конституції України вбачається, що особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Виходячи з обставин справи, наданих суду доказів, суд приходить до висновку про неможливість, прийняття рішення про визнання ОСОБА_1 винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Наведені обставини вказують на відсутність у діях ОСОБА_1 складу та події адміністративного порушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

За таких обставин, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Оскільки, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження по справі, судовий збір на підставі ст. 40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 9, 33, 40-1, ч. 1 ст. 130, ст.ст. 221, 247, 276, 277, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - закрити, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Сєвєродонецький міський суд.

Суддя В. М. Олійник