КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№33/824/3548/2019 Постанова винесена суддею Дев`ятко В.В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., за участю захисника Семашка Д.М., розглянувши апеляційну скаргу захисника Семашка Д.М. на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 20 серпня 2019 року відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 20 серпня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Згідно з постановою суду, 27 липня 2019 року о 01 год. по вул. Героїв Дніпра, 3-А в м. Києві ОСОБА_1 керував автомобілем «Chevrolet», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку, проводився із застосуванням приладу «DragerAlcotest 6820» у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.9 (а) ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Семашко Д.М., вважаючи постанову суду незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального і процесуального права, просить її скасувати, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що постанова суду ухвалена без дотриманням вимог діючого КУпАП, за результатами неповного дослідження доказів та без врахування положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, внаслідок чого поза увагою судді залишилися обставини, які мали суттєве значення для правильного вирішення даної справи.

Зокрема, суд першої інстанції у постанові взагалі не зазначив, що був присутній у судовому засіданні захисник, який надавав свої пояснення та подавав клопотання про виклик та допит свідків, які були зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, а також про витребування сертифікату відповідності «Drager Alcotest 6820 ARHK 0556» та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, які судом були відхилені безпідставно та не вмотивовано, що є порушенням КУпАП.

Крім того, матеріли справи про адміністративне правопорушення не містять доказів, що, після складання протоколу про адміністративне правопорушення, автомобіль вилучався у ОСОБА_1 або керування передавалося іншій особі.

При цьому, наголошує, що і вимоги ч.ч. 1, 7 ст.266 КУпАПпрацівником поліції виконані не були, оскільки зміст протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 свідчить про те, що останньому не було запропоновано пройти медичний огляд взакладі охорони здоров`я та він не був відсторонений від керування, що беззаперечно свідчить про недотримання працівником поліції наведених вимог закону.

До того ж встановлений факт не відсторонення ОСОБА_1 працівниками поліції від керування транспортним засобом не спростовує тверджень останнього про те, що він не перебував в стані алкогольного сп`яніння, або з ознаками такого сп`яніння, оскільки, після складання протоколу про адміністративне правопорушення, місце зупинки він залишив самостійно, поїхавши за кермом свого автомобіля, хоча, відповідно до акту медичного огляду, нібито був встановлений факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння.

Між тим, ОСОБА_1 не перебував в стані алкогольного сп`яніння, підписав протокол та акт огляду на стан сп`яніння, будучи не обізнаним в законодавстві України, оскільки, у відповідності до вимог законодавства, у разі проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестеру та встановлення сумнівів щодо тверезості водія, останній доставляється до медичного закладу.

За таких обставин, наявні в матеріалах справи докази не доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки його огляд на стан алкогольного сп`яніння було проведено в порушення вимог Інструкції №1452/735 від 09.11.2015 року, а тому факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння під час керування автомобілем у передбаченому законом порядку встановлений не був та від керуванням транспортним засобом останній відсторонений не був.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення захисника Семашка Д .М. на підтримку доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та відеозаписз нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апелянта, ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, який складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, підписано відповідною посадовою особою, свідками та й самимОСОБА_1 , який визнав свою провину;акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого у ОСОБА_1 було виявлено 1,08 ‰ алкоголю, та який містить підпис ОСОБА_1 , яким він засвідчив, що з результатами згоден, а також роздруківці тестування на алкоголь з використанням спеціального технічного засобу «Драгер», яка підтверджує факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, з показником вмісту алкоголю 1,08 ‰, та містить підпис ОСОБА_1 про ознайомлення з результатами тестування.

Що стосується доводів захисника Семашка Д.М. про порушення інспекторами поліції порядку проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, а саме те, що, після проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестеру та встановлення сумнівів щодо тверезості ОСОБА_1 , йому не було запропоновано пройти медичний огляд в закладі охорони здоров`я, то вони не відповідають дійсностіта спростовуються відеозаписом з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, який був переглянутий в суді апеляційної інстанції за участі захисника Семашка Д.М. , відповідно до якого, ОСОБА_1 проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння на приладі "Драгер" добровільно та у присутності свідків, під час чого було розпечатано мундштук та взято контрольний забір повітря, за результатами якого показники на приладі дорівнювали нулю, а після того, як ОСОБА_1 видихнув у мундштук, показники тесту склали 1,08 ‰, між тим ОСОБА_1 будь-якої незгоди з виявленими результатами не висловлював, як і намір пройти такий огляд в медичному закладі, а тому у працівників поліції і не виникало підстав для доставки ОСОБА_1 на огляд до медичного закладу.

А відтак, протилежні доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника Семашка Д .М ., про проведення огляду на стан сп`яніння з порушенням вимог Закону, не заслуговують на увагу та розцінюються судом як намагання ОСОБА_1 уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Твердження ж апелянта про те, що ОСОБА_1 фактично не був згодний з результатами огляду, але у протоколі вказав «згоден» на прохання працівників поліції, які погрожували забрати автомобіль на штрафмайданчик, та підписав акт огляду лише через незнання законів, є безпідставними та спростовуються відеозаписом з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, відповідно до якого, ОСОБА_1 проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння добровільно у присутності свідків, при цьому будь-якої незгоди з виявленими результатами ОСОБА_1 не висловлював, у зв`язку з чим відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому, ні апеляційна скарга, ні матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 , вважаючи дії інспектора по складанню щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, неправомірними, оскаржував їх в установленому порядку.

Щодо посилань апелянта на те, що поліцейськими не було відсторонено ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, то вони жодним чином не спростовують правильність висновку судді щодо його винуватості в порушенні п. 2.9 (а) ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також не приймаються до уваги і твердження захисника Семашка Д.М. про те, що суддею місцевого суду не було задоволено його клопотання про необхідність витребування сертифікату відповідності «Drager Alcotest 6820 ARHK 0556» та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, оскільки вказане клопотання жодним чином не аргументовано, а ненадання вказаних документів, яке має здійснюватися лише перед проведенням огляду на приладі, на вимогу особи, яка підлягає огляду, жодним чином не вказує на недійсність проведеного огляду, оскільки, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення та відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, ОСОБА_1 фактично визнав факт вживання спиртних напоїв та керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, перед проведення огляду вимоги про надання відповідних документів не висував, а після встановлення факту сп`яніння за допомогою технічних засобів клопотань про медичний огляд не заявляв, будь-яких сумнівів щодо технічної справності указаного приладу не висловлював.

За цих обставин та з огляду на достатність в матеріалах справи доказів вини ОСОБА_1 в порушенні вимог п. 2.9 "а" Правил дорожнього руху, відсутні підстави для витребування вказаних документів і у суду апеляційної інстанції, клопотання про що заявлено в апеляційній скарзі.

Аналогічним чином вищевказане стосується і вимог апелянта про виклик та допит свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які були присутні при проведенні огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння на приладі "Драгер", оскільки їх присутність при проведенні огляду очевидно слідує з відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, а результати огляду відповідно засвідчено ними у Акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого у ОСОБА_1 було виявлено 1,08 ‰ алкоголю, та який містить підпис ОСОБА_1 , яким він засвідчив, що з результатами згоден.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження в справі, в апеляційній скарзі не наведено.

Таким чином, висновок в протоколі про адміністративне правопорушення і в постанові судді про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає матеріалам справи і фактичним обставинам події.

У відповідності з вимогами ст.ст. 33, 34 КУпАП суд, при накладенні стягнення на ОСОБА_1 ,врахував характер вчиненого правопорушення, і наклав стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинене правопорушення, і відповідає меті виховання особи, що його вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст. 23 КУпАП.

За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування чи зміни - відсутні, а відтак, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника Семашка Д.М. залишити без задоволення, а постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 20 серпня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Горб І.М.