КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Ігнатов Р.М., за участі:

секретаря судового засідання ? Бендюжик Ю.А.

особи, яка притягується до відповідальності - ОСОБА_1

захисника ? ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 17.04.2019, -

В С Т А Н О В И В

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, за якою накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 170 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суду особа, яка притягується до відповідальності - ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд постанову Святошинського районного суду міста Києва від 17.04.2019 скасувати та закрити провадження у справі.

В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_1 посилається на неповноту та однобічність судового розгляду, на недання судом об?єктивної оцінки наявному в матеріалах справи відеозапису. Зокрема апелянт зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення незаконна вимога співробітника поліції зазначена саме "надати посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб", в той час як законом не передбачено обов?язку водія передавати поліцейському документи, а лише пред?являти їх для перевірки. А тому, як стверджує ОСОБА_1 , в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП. Додатково в апеляційній скарзі зазначається, що з боку ОСОБА_1 була відсутня злісна непокора. На думку апелянта, суд першої інстанції встановив обставину перевищення швидкості, яка не відносилась до обставин, що підлягали встановленню та з?ясуванню у цій справі, попри те, що постанова №1012835 за ч.1 ст.122 КУпАП оскаржена в порядку адміністративного судочинства.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , 26.03.2019 близько 08 год. 44 хв., будучи зупиненим працівниками поліції як водій транспортного засобу " Фольцваген ", н.з. НОМЕР_1 , у зв?язку з вчиненням дій, що містять ознаки порушення п.12.4. ПДР України (перевищення швидкості руху в населеному пункті ? 76 км/год), знаходячись за адресою: м.Київ, пр-т Перемоги 140 , відмовився на неоднократну законну вимогу працівників поліції пре?явити посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб, чим вчинив злісну непокору законній вимозі працівників поліції при виконанні ними службових обов?язків.

Заслухавши доповідь судді, доводиОСОБА_1 та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили суд її задовольнити, їх пояснення, вирішивши заявлені клопотання, дослідивши в присутності учасників письмові матеріали справи, а також відеозапис з нагрудної камери поліцейського, з`ясувавши питання, які виникли під час дослідження, дослідивши повторно в присутності учасників судового провадження відеозапис з нагрудної камери поліцейського саме щодо фактичних обставин адміністративного правопорушення і з`ясувавши додаткові питання, які виникли, перевіривши доводи викладені в апеляційній скарзі, суд вважає апеляційні вимоги такими, які не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою судом апеляційної інстанції постанови місцевого суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що судовий розгляд даної справи про адміністративне правопорушення судом першої інстанції відбувся з додержанням вказаних норм законодавства ? всебічно, повно і об`єктивно, а висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованим, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами.

Так, згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України.

ВXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXідповідальність за ст.185 КУпАП настає за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов?язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв?язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Кваліфікуючою ознакою цього правопорушення визначається спосіб його вчинення ? злісність непокори, що є відмовою від виконання наполеглевих, неодноразово повторених вимог чи розпоряджень поліцейського, члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, військовослужбовця під час виконання ними службових обов?язків або відмова, виражена в зухвалій формі, яка засвідчує явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок (абз.2 п.7 Постанови Верховного Суду України від 26.06.1992 №8 "Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів").

Оцінюючи правильність висновку суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_1 за вчинення злісної непокори законній вимозі працівників поліції при виконанні ними службових обов?язків, тобто вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП, апеляційний суд виходить з наступного.

З безпосередньо дослідженого апеляційним судом відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що автомобіль "Фольцваген", н.з. НОМЕР_1 , синього кольору було зупинено працівниками поліції за перевищення швидкісного режиму. Поліцейський, який одягнутий в установленій формі та мав нагрудний знак, запропонував водію пред?явити водійське посвідчення та реєстраційний документ на транспортний засіб. Водій попросив поліцейського надати докази на підтвердження перевищення ним швидкісного режиму. Поліцейський продемонстрував водію прилад "Трукам", яким зафіксовано швидкість транспортного засобу "Фольцваген", н.з. НОМЕР_1 та озвучивши її ? 76 км/год. Водій повідомив поліцейських, що перед ним рухався транспортний засіб і швидкість на приладі зафіксована попереднього автомобіля. Поліцейський у відповідь вказав, що швидкість автомобіля, який рухався перед транспортним засобом "Фольцваген", н.з. НОМЕР_1 , становила 61 км/год, прилад фіксує відомості про той транспортний засіб, який перевищив дозволений швидкісний режим, в даному випадку це автомобіль "Фольцваген", н.з. НОМЕР_1 , на який поліцейським було наведено лазерний вимірювач для перевірки саме його швидкості. Водій попросив поліцейських надати сертифікат та паспорт на прилад "Трукам". Поліцейський надав на прохання водія Свідоцтво про повірку лазерного вимірювача швидкості "Трукам" і пояснив водію, що сертифікат на даний прилад знаходиться в головному управлінні патрульної поліції за адресою: вул. Народного ополчення, 9, де водій за бажанням може з ним ознайомитись. Водій вступає в суперечку з працівниками поліції. Поліцейський повторно повідомляє водія про необхідність пред?явити водійське посвідчення та реєстраційний документ на транспортний засіб у зв?язку з його зупинкою через порушення швидкісного режиму, роз?яснює наслідки невиконання такої вимоги, в тому числі і щодо можливого затримання водія. Водій не надаючи документів, каже про необхідність виклику Служби моніторингу. Поліцейський роз?яснює водію, що це його право і він взмозі самостійно викликати будь-яку службу і повторно висуває вимогу водію пред?явити документи, підтверджуючі право керування транспортним засобом, і ще раз повідомляє водія про наслідки невиконання його вимоги. Водій знову вступає в суперечку з поліцейським, поводить себе зухвало, розмовляє на підвищеному тоні. Поліцейський ще чотири рази висуває водію вимогу пред?явити водійське посвідчення та реєстраційний документ і роз?яснює, що за невиконання його вимоги на водія буде складено протокол за злісну непокору законній вимозі поліцейського. Поліцейський запитав водія, чи він його почув, у відповідь на що водій сказав "Це ви мене почули?". Після цього поліцейський висунув вимогу водію вийти з транспортного засобу. Водій повідомив, що не буде виходити. Поліцейський повторно висунув вимогу водію вийти з транспортного засобу, при цьому відкрив двері автотранспортного засобу і сказав:"вийдіть з автомобіля будь ласка". Водій чергову вимогу поліцейського не виконав . Після цього поліцейським застосовано до водія кайданки. Після одягнення на водія кайданок, водію було надано можливість зачинити автомобіль. В подальшому водія було доставлено на службовому автомобілі до відділку поліції.

Отже, зазначеним відеозаписом підтверджується, що ОСОБА_1 , будучи зупиненим за перевищення швидкісного режиму та будучи ознайомлений з доказами його зупинки (а.с. 4), на наполеглеву, неодноразово повторену вимогу поліцейських пред?явити посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб, відмовився її виконувати, після чого вчинив злісну непокору законній вимозі працівників поліції при виконанні ними службових обов?язків, відповідальність за що передбачена ст.185 КУпАП.

При цьому, до наявних в матеріалах справи письмових пояснень ОСОБА_1 суд відноситься критично, оскільки перебіг всіх подій, які мали місце після зупинки транспортного засобу "Фольцваген", н.з. НОМЕР_1 , зафіксовано на нагрудну камеру поліцейського і даний відеозапис безпосередньо сприйнятий (досліджений) та оцінений судом. З цих же підстав суд не бере до уваги наявний в матеріалах справи рапорт інспектора поліції Сікач О.В.

Стосовно доводів апеляційної скарги, що в протоколі незаконна вимога поліцейського зазначена як "надати посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб", в той час як законом не передбачено обов?язку водія передавати поліцейському документи, а лише пред?являти їх для перевірки, що на думку апелянта є незаконною вимогою працівників поліції, то суд вважає такі твердження неспроможними, оскільки: по-перше, відеозаписом з нагрудної камери поліцейського підтверджується, що поліцейські неодноразово вимагали не надати, а пред?явити водію ОСОБА_1 посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб, по-друге, законність вимоги поліцейських зумовлена зупинкою транспортного засобу "Фольцваген", н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 за ознаками порушення ним п.12.4. ПДР України, а саме за перевищення встановленого обмеження швидкості руху на 26 км/год, фіксування якого було здійснено за допомогою приладу "Трукам ТС 001115", з результатом якого також було ознайомлено водія (а.с. 4).

Щодо посилань апеляційної скарги на те, що з боку водія не було злісної непокори, то вказане спростовується зафіксованою на відео зухвалою та зневажливою відмовою ОСОБА_1 виконувати неодноразово висловлену законну вимогу поліцейських пред?явити документи, які підтверджують його право на керування транспортним засобом "Фольцваген", н.з. НОМЕР_1 , а після цього продовжував свої протиправні дії, які виражалися в продовженні здійснювати непокору законним вимогам поліцейського, що має очевидно ознаки злісної непокори і що чітко зафіксовано на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського, застосування якої вказано в протоколі про адміністративне правопорушення від 25.03.2019 ( а.с. 1).

Стосовно доводів апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції вийшов за межі справи, встановивши обставину перевищення водієм ОСОБА_1 швидкісного режиму, то такі доводи є надуманими, оскільки як підтверджується першим абзацом мотивувальної частини оскаржуваної постанови суд встановив, що водій ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції у зв?язку з вчиненням дій, що містять ознаки порушення п.12.4. ПДР України (а.с. 20).

Крім того, суд вважає за необхідне наголосити, що посилання захисника в судовому засіданні від 31.05.2019 на постанову Апеляційного суду міста Києва від 23.04.2018 (справа 761/1763/18, №33/796/112/2018), винесену суддею Ігнатовим Р.М. у справі про адміністративне правопорушення за ст.185 КУпАП щодо іншої особи, де апеляційним судом було встановлено невірну кваліфікацію дій особи, яка притягується до відповідальності за ст.185 КУпАП, у зв?язку з чим закрито провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, стосувалась інших обставин, за яких вимога поліцейського пред?явити документи, що надають право керувати транспортним засобом, не супроводжувалась злісною непокорою водія її виконати, в той час як в даній справі злісна непокора водія ОСОБА_1 виконувати законну вимогу поліцейських знайшла своє підтвердження.

Відтак, оскільки судом першої інстанції розгляд даної справи проведено повно та всебічно, а висновок суду про доведення винуватості ОСОБА_1 за ст.185 КУпАП знайшов своє підтвердження в ході апеляційного перегляду справи і такий висновок підтверджується зібраними по справі доказами, оскаржувана постанова Святошинського районного суду міста Києва від 17.04.2019є законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим підстав для її скасування та закриття провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, як того просить апелянт, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 ? залишити без задоволення.

Постанову Святошинського районного суду міста Києва від 17.04.2019, якою ОСОБА_1 визнано винним за ст.185 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення, ? залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.М. Ігнатов