Справа № 344/2115/19
Провадження № 33/4808/207/19
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Болюк І. І.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2019 року м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 квітня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 м. Луцьк, українця, громадянина України,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, а також стягнуто судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.,-

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 30.01.2019 року о 01 год. 01 хв. по вул. Коновальця, 162, в м. Івано-Франківську, керував транспортним засобом марки «Chery Amulet», д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: характерний запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови. Від проходження огляду на факт вживання спиртних напоїв у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Drager» та в медичному закладі Івано-Франківському ОНД відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що суд першої інстанції, допускаючи неповноту та однобічність, розглянув справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, внаслідок чого неправильно встановив фактичні обставини та прийшов до безпідставного висновку про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Вважає, що суд першої інстанції, розглянувши справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, порушив право на захист, оскільки ним завчасно було подано на адресу суду клопотання про перенесення розгляду справи, яке судом було безпідставно проігноровано. Вказує, що він як військовослужбовець не мав можливості з`явитись в судове засідання, оскільки перебував в службовому відрядженні. Вважає, що такі дії суду є порушенням вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини.

Звертає увагу суду на те, що пояснення свідків, на які послався суд є формальними, із заповненням наперед заготовлених бланків.

Крім того, вказує на те, що суд першої інстанції не врахував, що зі змісту матеріалів протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що з моменту зупинки транспортного засобу і до оформлення вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення пройшло дев`ять хвилин, що не відповідає дійсності та спростовується відеоматеріалами з нагрудних камер працівників поліції.

Вказує, що судом не надано оцінки діям працівників патрульної поліції, які після оформлення протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього, не відсторонили його від керування транспортним засобом, а дозволили йому продовжити керування автомобілем, не звернувши уваги на те, що ними було встановлено факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, тим самим умисно спровокували загрозу життю та здоров`ю пішоходів та інших учасників дорожнього руху.

Стверджує, що на даний час він продовжує перебувати у відрядженні, але стан розгляду справи відстежує за допомогою інтернет-ресурсу «Судова влада». Звертає увагу на те, що із постановою суду ознайомився тільки 17 квітня 2019 року, після чого подав апеляційну скаргу.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, постанову суду скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду та відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а постанову судді залишити без змін з наступних підстав.

Апеляційний суд приймає до уваги, що зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_1 вбачається, що вона не оформлена належним чином, оскільки не підписана апелянтом.

Разом з тим, враховуючи процесуальну поведінку ОСОБА_1 під час апеляційного провадження та приймаючи до уваги сутність його письмових заяв, апеляційний суд вважає встановленим, що вищевказана апеляційна скарга подана саме ОСОБА_1 і повинна бути розглянута у відповідності до вимог ст.294 КУпАП.

Апеляційний суд вважає за необхідне вказати на те, що чинним КУпАП, який було введено в дію Постановою Верховної Ради Української РСР №8074-10 від 07.12.1984 року, не передбачена можливість повернення апеляційної скарги або залишення її без розгляду у зв`язку з її неналежним оформленням.

Зокрема, в судовому засіданні апеляційної інстанції від 06.05.2019року ОСОБА_1 повністю підтвердив, що саме він звернувся до суду апеляційної інстанції з відповідною апеляційною скаргою та просив відкласти судове засідання з метою надання йому можливості скористатися юридичною допомогою адвоката.

За вказаним клопотанням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 розгляд його апеляції було відкладено на 16.05.2019 року.(а.с. 25)

Однак, в наступне судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, у зв`язку з чим розгляд справи було призначено на 28.05.2019 року.

30.05.2019 року на адресу апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшла заява в якій він вказує на те, що не може прибути в судове засідання, оскільки перебуває у відрядженні на Сході. У вказаній заяві відсутнє клопотання про відкладення розгляду справи з метою забезпечення участі апелянта при розгляді справи в апеляційній інстанції. Разом з тим, ОСОБА_1 вказує на те, що він дійсно поводив себе «не дуже адекватно» та «перебував у стресовому стані» після його зупинки працівниками поліції, однак у категоричній формі стверджує, що не знаходився у стані алкогольного сп`яніння. Розкаюється у вчиненому та вказує на те, що ніколи більше так не вчинить.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 обізнаний про те, що в провадженні Івано-Франківського апеляційного суду знаходиться на розгляді його апеляційна скарга на судове рішення суду першої інстанції, враховуючи, що останній неодноразово повідомлявся у встановленому законом порядку про розгляд справи і не заявляє клопотання про необхідність забезпечення його участі під час апеляційного розгляду, керуючись ст.294 КУпАП, відповідно до якої участь особи, яку притягнуто за рішенням суду до адміністративної відповідальності не є обов`язковою, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу ОСОБА_1 без його участі.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 , апеляційний суд звертає увагу на те, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у розгляді справи є беззаперечним і випливає з вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Право на участь в судовому засіданні суду першої інстанції особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, встановлено ст.268 КУпАП, відповідно до якої, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що розгляд справи щодо ОСОБА_1 судом першої інстанції було призначено на 12.03.2019 року, про що останній був належний чином повідомлений, що підтверджується відповідним рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.6) з власноручним підписом ОСОБА_1 .

12.03.2019 року ОСОБА_1 до суду було подано заяву про надання можливості ознайомитись з матеріалами справи про притягнення його до адміністративної відповідальності (а.с.8), у зв`язку з чим розгляд справи було перенесено на 02.04.2019 року, про що ОСОБА_1 було повідомлено завчасно та належним чином, що підтверджується розпискою, яка міститься в матеріалах справи (а.с.7).

Разом з тим, 02.04.2019 року ОСОБА_1 не з`явився до суду першої інстанції, не повідомивши про причини своєї неявки та не подавши відповідне клопотання про відкладення розгляду справи.

За відсутності даних про поважність причини неявки ОСОБА_1 в судове засідання та за відсутності його клопотання про відкладення розгляду справи, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про можливість розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З матеріалів справи вбачається, що 05.04.2019 року, вже після ухвалення судом рішення про притягнення до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 подав заяву датовану ним 02.04.2019 року про те, що він просить відкласти розгляд справи у зв`язку з відрядженням (штамп реєстрації в суді 05.04.2019р.)

До вказаної заяви ОСОБА_1 долучено копію посвідчення про відрядження від 02.04.2019 року, відповідно до якого він відряджається до м.Мелітополь з 04.04.2019 року по 03.05.2019 року. При цьому, копія вказаного посвідчення про відрядження містить відмітку про те, що ОСОБА_1 вибув із в/ч 04.04.2019 року. (а.с.11,12)

Вищевказані обставини свідчать проте, що судом першої інстанції не було допущено порушення права ОСОБА_1 на захист і суд першої інстанції обґрунтовано у відповідності до вимог ст.268 КУпАП розглянув справу без його участі.

Разом з тим, вищевказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 , перебуваючи у відрядженні, не мав можливості своєчасно у встановлені законом строки подати апеляційну скаргу на судове рішення.

Приймаючи до уваги, що апеляційну скаргу подано ОСОБА_1 з незначним пропуском встановленого законом строку, з метою забезпечення права на доступ до правосуддя та права на апеляційне оскарження рішення суду, апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини адміністративного правопорушення, належним чином мотивував свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та призначив йому справедливе стягнення, яке відповідає особі правопорушника та характеру вчиненого правопорушення.

Постанова суду відповідає вимогам ст.283 КУпАП, і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дане правопорушення та прийняте по справі рішення.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями свідків та долученими до нього відеозаписами з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.

Зокрема, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №294334 від 30.01.2019 року (а.с.1), о 01 год. 01 хв. по вул. Коновальця, 162, в м. Івано-Франківську, керував транспортним засобом марки «Chery Amulet», д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: характерний запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови. Від проходження огляду на факт вживання спиртних напоїв у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Drager» та в медичному закладі Івано-Франківському ОНД відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою поліцейським взводу №1 роти №2 капралом поліції Дирчак М.М., з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП, протокол підписаний уповноваженою особою та особою, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки відповідно до ст. 63 Конституції України та ст.268 КУпАП та повідомлено, що розгляд справи відбудеться у Івано-Франківському міському суді, про що свідчить власноручний підпис ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 був ознайомлений із змістом протоколу про адміністративне правопорушення, про що свідчить також його власноручний підпис, а в графі пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення правопорушник зазначив, що не погоджується з рішенням інспектора.

У ОСОБА_1 було вилучено посвідчення водія та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом.

До протоколу про адміністративне правопорушення додані письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.2), в яких зазначено, що 30.01.2019 року о 01 год 01 хв. стали свідками того, що водій ОСОБА_1 перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та почервоніння обличчя, на вимогу поліцейських пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння відмовився, пояснення ними підписано власноручно.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 стверджує, що долучені до протоколу про адміністративне правопорушення письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.2) не можна вважати належними та допустимими доказами, оскільки зі змісту вказаних пояснень вбачається, що вони собою уявляють фактично набраний текст пояснення, в якому заповнені лише окремі розділи, та взагалі не вказано обставини подій.

Апеляційний суд приймає до уваги обставини, за яких було отримано вищевказані пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.2 ) та враховує, що вказані пояснення підтверджують тільки факт відмови водія від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Разом з тим, правова оцінка вищевказаних пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.2) не впливає на правильність висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки в матеріалах справи достатня сукупність інших доказів, які були досліджені судом та які доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Так, відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.

Зокрема, зі змісту відеозапису з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції на неодноразові пропозиції працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу Алкотест Драгер та в медичному закладі ОСОБА_1 не погодився, йому були роз`яснені наслідки його відмови від проходження відповідного огляду.

Вказаний відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав вищевказані відеозаписи належним та допустимим доказом, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

Сукупність вищевказаних доказів свідчить про безпідставність доводів ОСОБА_1 про те, що працівниками поліції було порушено встановлений законом порядок проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння .

Так, відповідно до вимог ст. 266 ч. ч. 2, 3 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до вказаного закону присутність двох свідків є обов`язковою тільки при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів і не є обов`язковою у разі відмови водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Так, відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_1 вбачається, що він не погоджується із діями працівників поліції, оскільки останні порушили встановлений законом порядок огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння та не відсторонили від керування транспортним засобом, вважає протокол про адміністративне правопорушення неналежним та недопустимим доказом.

Апеляційний суд вважає безпідставними посилання ОСОБА_1 на незаконність дій працівників поліції після складення відповідного протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки це виходить за межі компетенції суду, який розглядаючи справу у відповідності до вимог ст. 280 КУпАП повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні.

Факт відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу поліцейським або в медичному закладі встановлюється судом на підставі доказів, які досліджені та оцінені судом за внутрішнім переконанням.

Пункт 1.3 ПДР України зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР України, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

При цьому, згідно диспозиції даної частини статті, для настання адміністративної відповідальності, особа, яка керує транспортним засобом не може відмовитись від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції за виключенням обставин, які передбачені ст.17 КУпАП.

Так, диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про те, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження відповідно встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 9).

Апеляційний суд вважає, що обране судом адміністративне стягнення відповідає вимогам ст.23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.

Суд першої інстанції, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, призначив ОСОБА_1 справедливе стягнення, яке відповідає вимогам закону.

З огляду на наведене підстав для скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02.04.2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв

Згідно з оригіналом.

Суддя: О.П. Васильєв