Справа № 128/3435/18
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 лютого 2019 року місто Вінниця

Суддя Вінницького районного суду Вінницької області Ганкіна І.А., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли від управління патрульної поліції у Вінницькій області відділу адміністративної практики про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого адвокатом в Національній асоціації адвокатів України ( Рада адвокатів Вінницької області), раніше не притягувався до адміністративної відповідальності

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

у с т а н о в и в :

В провадженні Вінницького районного суду Вінницької області перебуває адміністративна справа щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, серії БР № 225075, складеного 23.03.2018 року інспектором роти № 3 БУПП у Вінницькій області лейтенантом поліції ОСОБА_2, вбачається, що водій ОСОБА_1 23 березня 2018 року о 20 год.30 хв. в с. Лука Мелешкіська по вул. Польова, 8, Вінницького району Вінницької області, керував автомобілем НОМЕР_1 з ознаками алкогольного спяніння, а саме хитка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, його поведінка не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан спяніння в установленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків .

Своїми умисними діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав, пояснив, що дійсно він 23 березня 2018 року біля 20.00 години вечора повертався з м. Вінниці з роботи до тимчасового місця проживання ІНФОРМАЦІЯ_3. По дорозі додому, йому зателефонувала його дружина та попросила заїхати в аптеку та купити ліки для дітей, які хворіли. Купивши ліки для дітей, він виїхав за межі міста Вінниці і прямував своїм автомобілем до дому в с. Тютьки, проїхавши автомобільний ринок та ресторан «Версаль», йому знову зателефонувала дружина Тетяна та попросила швидше їхати додому. Поспілкувавшись по мобільному телефону з дружиною, він вирішив скоротити шлях додому та в с. Лука Мелешківська звернув на вул. Польова, (де дорога не асфальтована, висипаний щебінь), щоб проїхати по краю с. Лука-Мелешківська і виїхав біля магазину « ВІТО ». Коли рухався по вул. Польова, була ожеледиця, вулиця не освітлювалась і він не помітивши яму на дорозі та на швидкості 50-60 км в'їхав в нею, де переднє праве колесо автомобіля вскочило в яму і він почув різкий хлопок колеса, в результаті чого автомобіль був не керований і його різко кинуло вліво і він лівою стороною автомобіля, боковим скользящим рухом автомобіля здійснив дотик до електроопори, яка виступала фактично на проїзну частину дороги. Коли вийшов з автомобіля то побачив механічні пошкодження свого автомобіля та спущене переднє колесо автомобіля. Через деякий час - хвилин 5-10 до нього під'їхала патрульний автомобіль поліції, з якої вийшли працівники патрульної поліції та запропонували медичну допомогу, так як він спльовував кров, однак він відмовився, оскільки не хотів залишати автомобіль на дорозі без нагляду. Для того щоб звільнити проїзну частину дороги він з працівниками поліції відштовхнули автомобіль на протилежну сторону дороги так як там було місце щоб здійснити стоянку автомобіля.

Після чого він зателефонував своєму знайомому ОСОБА_3, щоб той викликав евакуатора та приїхав на місце пригоди, для того щоб допомогти погрузити автомобіль, так як крім пошкоджених двох дверей автомобіля, також розбилось і вікно водійської двері, та головою дістав лобового скла і головою й пошкодив. По приїзду евакуатора, автомобіль своїм шляхом заїхав евакуатор, був закріплений і доставлений в с.Тютьки до вул. ОСОБА_2.

Також, ОСОБА_1 в своїх вільних поясненнях вказав, що працівники поліції коли складали протокол відносно нього за ст.124 КУпАП, він їм говорив, для чого вони це роблять, так як пошкоджений лише його автомобіль, жодних пошкоджень на електроопорі не було і більше нічого, на що поліцейські відповіли, що даний протокол складається на всякий випадок, а може впаде електроопора. Далі працівник поліції запропонував йому пройти медичне обстеження на стан спяніння в наркологічному диспансері, однак в звязку з тим, що він віз ліки для дітей, тому відмовився від обстеження в медичному закладі . при цьому він повідомив, що взагалі не вживає алкогольні напої не палить, а червоне обличчя від загару, оскільки в період з 09.03.2018 року по 21.03.2018 року відпочивав з сином в Єгипті, що підтвердив відповідними документами. Йому не пропонували на місці пройти обстеження за допомогою приладу «Драгер». Свідки, які були запрошені працівниками поліції, з ним не спілкувались, а тому встановити факт того що він вживав алкогольні напої вони не можуть. В звязку з чим, винним себе у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не визнає.

Однак, оскільки з дня складення протоколу про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП пройшов строк, передбачений ст.38 КУпАП , тобто більше ніж три місяці, ОСОБА_1 просить провадження по справі закрити.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1, свідків, які стверджували факт того, що під час спілкування з водієм ОСОБА_1, який попав в ДТП, він не був в стані алкогольного спяніння, від нього не було чути запаху алкоголю, дослідивши адміністративний матеріал та оцінивши докази у їх сукупності, вважаю за необхідне закрити провадження у даній справі виходячи з такого.

Питання закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення врегульовано статтею 247 КУпАП.

Приписи цієї статті встановлюють обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення. Зокрема, відповідно до пункту 7 частини першої цієї статті до підстав, за наявності яких провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, віднесено закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 38 КпАП України, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов'язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб'єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.

При вирішенні питання щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв'язку із закінченням на момент розгляду такої справи строків накладення адміністративного стягнення, визначених статтею 38 КУпАП, необхідно враховувати положення статті 6 Конституції України, згідно з якою органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Отже, суд при здійсненні правосуддя повинен діяти у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України, не втручаючись у діяльність інших гілок державної влади, зокрема діяльність адміністративних органів.

Пункт 7 частини першої статті 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Крім того, системне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За правилами статті 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається.

Виходячи з вищевикладеного, враховуючи, що на момент розгляду даної справи встановлено, що закінчився строк накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 передбачений ч. 2 ст. 38 КпАП України, що є обставиною, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення, а тому провадження, згідно п. 7 ч. 1 ст. 247 КпАП України, підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст.38, 130, 247, 268, 283, 284 КпАП України, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП закрити у звязку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскарженою до Вінницького апеляційного суду через Вінницькій районний суд Вінницької області, шляхом подання апеляційної скарги, протягом 10 днів з дня її проголошення.

Суддя І.А. Ганкіна