Номер провадження: 33/813/563/19
Номер справи місцевого суду: 496/997/19
Головуючий у першій інстанції Галич О. П.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі судді судової колегії судової палати у цивільних справах Драгомерецького М.М.,

при секретарі Півнєві Д.С.,

за участю: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 20 березня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 20 березня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді арешту з утриманням на гауптвахті строком на 7 (сім) діб.

Згідно вищезазначеної постанови, 17.01.2019р. наказом командира військової частини НОМЕР_1 №20 старшому лейтенанту ОСОБА_1 доручено проведення службового розслідування за фактом відсутності матроса ОСОБА_2 на службі. При цьому, ОСОБА_1 зобов`язано забезпечити додержання вимог Статуту та Інструкції щодо надання відповідного повідомлення у разі встановлення у діях старшого матроса ОСОБА_2 ознак кримінального правопорушення. Водночас, усупереч наведеним вимогам законодавства старший лейтенант ОСОБА_1 , будучи обізнаним у необхідності повідомлення військової прокуратури Одеського гарнізону про даний випадок, не вжив жодних заходів для повідомлення військового прокурора про факт злочину. 14.02.2019р. військовою прокуратурою Одеського гарнізону було самостійно встановлено факт відсутності на службі старшого матроса ОСОБА_2 та в порядку ст. 65 Закону України «Про запобігання корупції» в адресу Командувача Військово-Морських Сил внесене подання щодо неповідомлення командуванням військової частини НОМЕР_1 військового прокурора Одеського гарнізону про вчинений злочин. Лише 22.02.2019р. військовою частиною НОМЕР_1 було надано до військової прокуратури Одеського гарнізону копії матеріалів службового розслідування за фактом відсутності старшого матроса ОСОБА_2 на службі. 27.02.2019р. військовою прокуратурою Одеського гарнізону від Південного територіального управління Військової служби правопорядку отримано повідомлення про вчинення старшим матросом ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

У відрядженні старший лейтенант ОСОБА_1 перебував з 18.01.2019р. по 20.01.2019р. та з 17.02.2019р. по 20.02.2019р., а відпустка за сімейними обставинами була надана йому з 29.01.2019р. по 07.02.2019р.. Строком повідомлення військового прокурора Одеського гарнізону про вчинення кримінального правопорушення військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 є один робочий день з моменту вчинення даного правопорушення, а саме 27.01.2019р.. Старший лейтенант ОСОБА_1 мав до моменту відбуття у відпустку дві доби, проте статутного обов`язку та наказу командира військової частини не виконав. Крім того, такі обов`язки старший лейтенант ОСОБА_1 не виконав і після повернення з відпустки (з 07.02.2019р.) та після завершення відповідного службового розслідування (14.02.2019р.). Лише після внесеного прокуратурою гарнізону подання відповідні матеріали були направлено до військової прокуратури Одеського гарнізону. Як наслідок, до ЄРДР несвоєчасно внесено відомості про вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та не забезпечено його розшук.

Таким чином, старший лейтенант ОСОБА_1 , проходячи військову службу за контрактом та будучи військовою службовою особою, діючи, протиправно, всупереч інтересам служби, на порушення вимог законодавства, недбало віднісся до своїх службових обов`язків та не виконав їх в умовах особливого періоду, а саме: у період з 27.01.2019р. до 22.02.2019р. не забезпечив своєчасне повідомлення військового прокурора Одеського гарнізону про вчинення підлеглим військовослужбовцем кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а. с. 43).

Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 20 березня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді арешту з утриманням на гауптвахті строком на 7 (сім) діб.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду, ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, в якій зазначає, що постанова є незаконною, висновки суду не відповідають обставинам справи та суд не вірно застосував норми матеріального права, що призвело до судової помилки. Апелянт просить скасувати постанову та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в нього померла бабуся ОСОБА_3 , про це він дізнався коли перебував у добовому наряді. Перебуваючи у сильно збудженому стані внаслідок події, він не міг належним чином зосередитись на виконанні обов`язків служби. З 29.01.2019р. по 07.02.2019р. він перебував у відпустці. Повернувшись із відпустки було завершено службове розслідування з приводу відсутності старшого матроса ОСОБА_2 , однак направити матеріали службового розслідування вдалось тільки 22 лютого 2019 року, крім того він був направлений у відрядження та був надмірно навантажений підготовкою до нього. Також ОСОБА_1 зазначив, що вжив всіх можливих заходів для того, щоб терміново, у найкоротші терміни зібрати інформацію та спрямувати її прокурору, що свідчить про відсутність вини в його діях (а. с. 46-49).

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Частина 2 ст. 172-15 КУпАП передбачає відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

Згідно ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Недбале ставлення до військової служби характеризується невиконанням або неналежним виконанням військовою службовою особою своїх обов`язків, передбачених законами, військовими статутами, положеннями, інструкціями, наказами, через несумлінне ставлення до них; наявністю негативних наслідків, що порушують встановлений порядок здійснення військовими службовими особами своїх функцій щодо забезпечення належного рівня військової дисципліни, статутного порядку, збереження військового майна, що є складовою воєнної безпеки України.

Невиконання службових обов`язків означає невиконання військовою службовою особою дій, передбачених нормативними актами (статутами, наказами, інструкціями, постановами тощо) які є безумовними для виконання нею.

Отже, диспозиція ст. 172-15 КУпАП не встановлює певних правил поведінки, а посилається на інші норми законодавчих актів, у даному випадку на Статут внутрішньої служби Збройних Сил України (далі Статут) та Інструкцію з надання доповідей і донесень про події, кримінальні правопорушення, військові адміністративні правопорушення та адміністративні, пов`язанні з корупцією, порушення військової дисципліни та їх облік у Міністерстві оборони України, Збройних Силах України та Державній спеціальній службі транспорту (далі Інструкція).

Пунктом 2 ст. 59 Статуту встановлено, що командир (начальник) зобов`язаний негайно доповідати старшому командиру (начальнику) про кримінальне чи корупційне правопорушення, вчинене підлеглим військовослужбовцем, а командир (начальник) військової частини (установи) негайно повідомляти про це відповідному прокурору, а в разі вчинення кримінального чи корупційного правопорушення військовослужбовцем Збройний Сил України начальнику відповідного органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.

Згідно п. 17 ст. 67 командир полку зобов`язаний знати справжній стан військової дисципліни в полку, вживати заходів для запобігання кримінальним та іншим правопорушенням, негайно доповідати старшому командирові (начальникові) про кримінальні чи корупційні правопорушення та надзвичайні події в полку і повідомляти про них відповідного прокурора (у разі належності полку до Збройних Сил України повідомляти також начальника відповідного органу управління Служби правопорядку), особисто з`ясовувати причини катастрофи та інших випадків, пов`язаних із загибеллю людей чи з іншими тяжкими наслідками.

Відповідно до вимог п. 4 розділу ІІ Інструкції, доповіді та донесення про події, кримінальні правопорушення, військові адміністративні правопорушення та адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, командири (начальники) військових частин надають своїм прямим начальникам за підпорядкованістю (керівники державних підприємств - керівнику структурного підрозділу Міністерства оборони України, на який покладено функціональне управління цим підприємством), повідомляють начальника органу управління Військової служби правопорядку та відповідного військового прокурора, у зоні діяльності яких військова частина виконує завдання за призначенням.

Доповіді та донесення надаються: - негайно (протягом 15 хвилин) після отримання інформації про подію, кримінальне правопорушення, адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією,- усно (у доповіді мають зазначатися умовне найменування, пункт дислокації та підпорядкованість військової частини, дата і час скоєння правопорушення, стислий зміст, обставини та місце скоєння (вчинення), ким виявлено правопорушення, заподіяні матеріальні збитки, загибель, поранення людей, демографічні дані учасників, військове звання, прізвище, ім`я, по батькові командира військової частини, номери телефонів для уточнення інформації); - про обставини вчинення події, кримінального правопорушення - за формою, наведеною в додатку 1 до цієї Інструкції; адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією,- за формою, наведеною в додатку 2 до цієї Інструкції,- письмово протягом доби з моменту надання усної доповіді про подію, кримінальне правопорушення, адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією. У разі вчинення військового адміністративного правопорушення завірена копія протоколу про військове адміністративне правопорушення протягом 5 діб надсилається до органу управління Військової служби правопорядку та органу військової прокуратури, у зоні діяльності яких військова частина виконує завдання за призначенням.

У разі скоєння підлеглим військовослужбовцем кримінального правопорушення командир (начальник) військової частини протягом робочого дня письмово повідомляє про це керівника органу досудового розслідування, начальника органу управління Військової служби правопорядку та відповідного військового прокурора, у зоні діяльності яких військова частина виконує завдання за призначенням.

Висновок суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 . Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та Інструкції з надання доповідей і донесень про події, кримінальні правопорушення, військові адміністративні правопорушення та адміністративні, пов`язанні з корупцією, порушення військової дисципліни та їх облік у Міністерстві оборони України, Збройних Силах України та Державній спеціальній службі транспорту, та доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення встановлюється шляхом дослідження доказів.

Згідно ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП підтверджується, наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про вчинення військового адміністративного правопорушення від 19 березня 2019 року №15, з якого встановлено, що старший лейтенант ОСОБА_1 , проходячи військову службу за контрактом та будучу військової особою, недбало поставився до військової служби в умовах особливо періоду, а саме не виконав покладений на нього службовий обов`язок щодо повідомлення у визначений термін військового прокурора Одеського гарнізону про вчинене підлеглим військовослужбовцем кримінального правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України (а. с. 3-9); поданням військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України від 14.02.2019р. №954 про призначенні та проведення службового розслідування (а. с. 13-14); копією витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, згідно якого, лише 27 лютого 2019 року внесено відомості до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення (а. с. 15); копією листа командира військової частини НОМЕР_1 , з якого вбачається, що військова прокуратура Одеського гарнізону Південного регіону України отримала лише 22 лютого 2019 року копії матеріалів службового розслідування відносно військовослужбовця ОСОБА_2 від 22.01.2019р. (а. с. 17); письмовими поясненнями ОСОБА_1 (а. с. 36-40).

Відповідно до вимог ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, військова дисципліна це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Статтею 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що кожен військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 20 березня 2019 року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді арешту з утриманням на гауптвахті строком на 7 (сім) діб, що є найсуворішим видом стягнення, згідно санкції ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Суд першої інстанції своє рішення в частині накладення даного виду стягнення вмотивовує, тим що це буде відповідати фактичним обставинам справи, характеру правопорушення та особі правопорушника (а. с. 43).

Однак, апеляційний суд не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, оскільки судом згідно вимог ст. 280 КУпАП, не було встановлено наявність або відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також інші обставини щодо ОСОБА_1 , та безпідставно було накладено найсуворіший вид стягнення.

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та для запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, визначені ст. 34 КУпАП, до яких зокрема відноситься: щире розкаяння винного; вчинення правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання або при збігу тяжких особистих чи сімейних обставин; вчинення правопорушення вагітною жінкою або жінкою, яка має дитину віком до одного року. Крім того, орган (посадова особа), який вирішує справу про адміністративне правопорушення, може визнати пом`якшуючими і обставини, не зазначені в законі.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Крім того, апеляційний суд вважає необхідним врахувати обставини щодо ОСОБА_1 , що мають значення для правильного вирішення справи, а саме те, що він вперше притягується до адміністративної відповідальності, а також, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в нього померла бабуся ОСОБА_4 , про що він дізнався під час перебування на військовій службі та фактично міг перебувати під впливом сильного душевного хвилювання.

При цьому, обставин, передбачених ст. 35 КУпАП, такими, що обтяжують відповідальність, апеляційний суд не вбачає.

На підставі вищевикладеного, враховуючи дані про особу правопорушника, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, керуючись вимогами статей 33, 34 КУпАП, апеляційний суд приходить до висновку, що для виправлення ОСОБА_1 і попередження ним нових правопорушень буде справедливим і достатнім застосування адміністративного стягнення у виді штрафу.

При таких обставинах, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, визначене в постанові Біляївського районного суду Одеської області від 20 березня 2019 року адміністративне стягнення у вигляді арешту з утриманням на гауптвахті строком на 7 (сім) діб, необхідно змінити на менш суворе, а саме на штраф у розмірі ста сорока п`яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 2 465 гривень.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: змінити постанову.

Керуючись ст. 33, 34, 252, 294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Біляївського районного суду Одеської області від 20 березня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, змінити в частині накладання на нього адміністративного стягнення у вигляді арешту з утриманням на гауптвахті строком на 7 (сім) діб.

Накласти на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі ста сорока п`яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 2 465 (дві тисячі чотириста шістдесят п`ять) гривень.

В іншій частині постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.М.Драгомерецький