Провадження № 33/4820/240/19
Справа № 686/4754/19 Головуючий в 1-й інстанції Піндрак О. О.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Бондар В. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі: головуючої-судді Бондар В.В., з участю секретаря судового засідання Габая А.В., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , захисника Черевика С.С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Хмельницькому справу за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 квітня 2019 року,-

В с т а н о в и в :

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 квітня 2019 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, фізична особа-підприємець,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено штраф в розмірі 10 200 грн., що становить шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 384 грн. 20 коп. судового збору.

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 08 лютого 2019 року о 03 год. 55 хв. по просп. Миру, 92 в м. Хмельницькому керував автомобілем "Audi A6", номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови) та в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі, як видно з її змісту, ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі. Вказує, що запах алкоголю поліцейський міг почути від особи, яка сиділа в автомобілі поряд з ОСОБА_1 , оскільки поряд з ним сидів власник автомобіля, який перебував в стані алкогольного сп`яніння. Працівниками поліції не було роз`яснено процедури проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, апелянт не заперечував пройти огляд в медичному закладі, проте поліцейські йому цього не пропонували. Суд першої інстанції при розгляді справи порушив права ОСОБА_1 , передбачені ст.268 КУпАП. Суд відступив від принципів повноти та об`єктивності судового розгляду, відмовив у його та захисника клопотанні про виклик свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , чим позбавив його права вислухати свідків, які зазначені у протоколі, оскільки вважає, що вищевказані свідки перебували подалі від ОСОБА_1 та поліцейського і не могли чути про обставини справи.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника в підтримання доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дослідивши зібрані у справі докази, переглянувши відеозапис, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Твердження апелянта, що суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не можуть бути прийнятими до уваги з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за викладених в постанові обставин, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на зібраних в провадженні та досліджених судом першої інстанції доказах, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення, який 8 лютого 2019 року був складений поліцейським роти №4 батальйону УПП у Хмельницькій області ДПП капралом поліції Середюк Р.В., того ж дня, о 03год. 55 хв. в м. Хмельницькому по вул. Проспект Миру, 92, ОСОБА_1 керував автомобілем "Audi A6", номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.

Підстав вважати протокол про адміністративне правопорушення недопустимим доказом апелянт не наводить, не встановлено таких і апеляційним судом. В складеному протоколі вказано, що апелянт відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку, що підтверджується зібраними та дослідженими судом доказами.

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу та в медичному закладі підтверджується даними відеозаписів з місця оформлення протоколу. Згідно цих записів видно, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, на пропозицію поліцейського в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 апелянт погодився пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою технічного приладу. ОСОБА_1 було роз`яснено процедуру проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу «Драгер», надано запакований мундштук, який він сам розпакував, після чого апелянт неодноразово починав видихати в спеціальний технічний прилад. Поліцейські неодноразово звертали увагу апелянта, що той не виконує рекомендацій поліцейських, не видуває повітря до характерного звукового сигналу приладу. Після вказаних дій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на місці зупинки та в медичному закладі в присутності свідків, які підтвердили факт відмови апелянта від такого огляду, засвідчивши такі обставини своїми підписами у протоколі та акті (а.с.1,2).

Твердження апелянта, що працівники поліції не вказували ОСОБА_1 про можливість пройти огляд в медичному закладі, суперечать матеріалам справи. На відео чітко видно, що під час відмови від проходження огляду за допомогою спеціального технічного приладу «Драгер» працівник поліції пропонував апелянту, що ОСОБА_1 може пройти огляд і в медичному закладі. Також, на відео зафіксовано, як свідки повідомляли працівнику поліції, що вони чули, як ОСОБА_1 відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння. Крім того, в суді першої інстанції апелянт визнавав, що працівники поліції пропонували йому пройти огляд в медичному закладі в присутності свідків (а.с.27).

За змістом п.п. 2, 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року за № 1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають в стані сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, зокрема, в разі наявності запаху алкоголю з порожнини рота, нестійкої ходи, порушення мови.

Під час апеляційного розгляду не встановлено порушень в діях поліцейських вимог «Інструкції про порядок виявлення в водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

Підтверджував факт присутності двох свідків ОСОБА_1 і в поданій апеляційній скарзі, вказуючи на присутність при цьому свідків, які були запрошені поліцейськими.

Апеляційний суд вважає, що в суду першої інстанції не було необхідності виклику та допиту свідків, присутніх під час відмови від огляду, з приводу обставин, зафіксованих на відео. Тому такі твердження апелянта щодо неповноти судового розгляду не можуть бути враховані судом, як підстава для скасування постанови суду з цих підстав. Не заявлено про виклик та допит цих свідків апелянтом і в апеляційній скарзі та під час апеляційного розгляду; апеляційний суд також враховує, що обставини, на які вказував ОСОБА_1 , чітко зафіксовані на відеозаписі з дотриманням передбаченої чинним законодавством процедури та в присутності двох свідків.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції порушив права ОСОБА_1 , передбачені ст. 268 КУпАП, на увагу не заслуговують. Апелянт відповідно до вимог чинного законодавства отримав копію протоколу про адміністративне правопорушення, своїм підписом у протоколі підтвердив факт роз`яснення йому поліцейським прав, передбачених ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП при оформленні матеріалів про адміністративне правопорушення. Також, його права були роз`яснені і під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до встановленого законодавством порядку. Вказані обставини підтверджуються даними протоколу про адміністративне правопорушення, даними відеозапису, дослідженого судом першої інстанції, поясненнями в суді першої інстанції свідка (працівника поліції) ОСОБА_4 , а дії апелянта, спрямовані на умисне недотримання вказівок поліцейських, непродуття приладу відповідно до інструкції з використання приладу, за відсутності будь-яких об`єктивних перешкод у цьому, небажання пройти огляд і в медичному закладі, давали підстави для висновку про його відмову від проходження відповідного огляду на стан сп`яніння.

Зібрані та досліджені судом першої інстанції докази, які є належними та допустимими, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, давали суду прийти до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.

При розгляді справи щодо ОСОБА_1 порушень процесуального закону, що могли б стати підставою для скасування постанови суду з наведених апелянтом в апеляційній скарзі та в апеляційному суді мотивів, допущено не було. Підстав для скасування постанови суду та закриття провадження в зв`язку з відсутністю складу правопорушення, під час апеляційного розгляду не здобуто.

Суд приходить до висновку, що місцевий суд дійшов правомірного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Погоджуючись з обраним видом та розміром стягнення, апеляційний суд враховує всі обставини справи та вважає, що судом обґрунтовано призначене стягнення в виді штрафу в розмірі 10200грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Призначене місцевим судом стягнення є достатнім для виховання ОСОБА_1 та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Підстави для скасування чи зміни постанови місцевого суду відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П о с т а н о в и в :

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 квітня 2019 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя