печерський районний суд міста києва
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2019 року cуддя Печерського районного суду м. Києва Смик С.І., при секретарі Табалі Я.В., за участю прокурора Спусканюка Р.Ю., захисника - адвоката Тарасова А.Г., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли з Департаменту організації роботи із запобігання та виявлення корупції Національного агентства з питань запобігання корупції, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працюючої директором Департаменту фінансів оборони, правоохоронних органів і державної безпеки Міністерства фінансів України, проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , будучи директором Департаменту фінансів оборони, правоохоронних органів і державної безпеки Міністерства фінансів України, тобто, посадовою особою, що відноситься до посад державної служби категорії «Б» (абз.3 пункту 2 частини другої статті 6 Закону України «Про державну службу») не внесла зміни до декларації особи про суттєві зміни у майновому стані після отримання доходу у вигляді заробітної плати за першу половину квітня 2018 року на суму 114 339,62 грн., чим порушила положення частини 2 статті 172-6 КУпАП.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення були направлені до Печерського районного суду м. Києва для розгляду.

Відповідно до постанови Подільського районного суду м. Києва від 03.07.2018 року, Печерського районного суду м. Києва від 05.09.2018 року, Деснянського районного суду м. Києва від 22.02.2019 року, матеріали направлятись до Національного агентства з питань запобігання корупції для належного оформлення, усунення недоліків та подальшого вирішення питання про направлення до належного суду з підстав того, що до матеріалів додані додатки належним чином не завірені відповідно до вимог пункту ДСТУ 4163-2003 «Вимоги до оформлення документів», затвердженого Наказом Держспоживстандарту України від 07 квітня 2003 року № 55, до протоколу не долучено доказів на підтвердження повноважень головного спеціаліста відділу політики у сфері захисту викривачів Департаменту організації роботи із запобігання та виявлення корупції Національного агентства з питань запобігання корупції Гармаш Олени Олександрівни, на складання протоколу про адміністративне правопорушення, а також в протоколі неправильно відображені обставини щодо часу зарахування коштів на картковий рахунок ОСОБА_1 , та відсутні докази, які б свідчили про умисність дій особи, відносно якої складено адміністративний протокол.

Проте, як свідчать матеріали справи, змін у протокол про адміністративне правопорушення не вносилось, раніше виявлені судами недоліки усунуті не були.

30.05.2019 року, в судовому засіданні адвокатом Тарасовим А. Г . з посиланням на Постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 01.03.2019 року по справі № 757/35367/18 якою було встановлено факт відсутності у головного спеціаліста відділу з питань політики у сфері захисту викривачів Департаменту організації роботи із запобігання та виявлення корупції Національного агентства з питань запобігання корупції - Гармаш О.О. повноважень на складання протоколів про вчинення адміністративних правопорушень, було заявлено клопотання про чергове направлення справи до Національного агентства з питань запобігання корупції для належного оформлення.

Прокурор Р.Спусканюк надав суду висновок у якому зазначив, що повноваження особи, яка складала протокол підтверджені належним чином, просив визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, оскільки її вина підтверджується зібраними по справі доказами.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_4 , її захисника - адвоката А.Г.Тарасова, висновок прокурора Спусканюка Р.Ю., дослідивши матеріали справи - протокол про адміністративне корупційне правопорушення, інші долучені до протоколу документи, дійшов наступного.

Відповідно до статті 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовими особами, або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 255 КУпАП, у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218-221 КУпАП, протоколи про адміністративні правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи в тому числі і Національного агентства з питань запобігання корупції.

Згідно вимог ст. 13 Закону України від 14.10.2014 року № 1700-VII " Про запобігання корупції" уповноваженими особами Національного агентства є Голова та члени Національного агентства, а також уповноважені Національним агентством посадові особи.

Уповноважені особи Національного агентства мають право, відповідно до розподілу обов`язків складати протоколи про адміністративні правопорушення у справах, що належать до компетенції Національного агентства.

Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено головним спеціалістом відділу з питань політики у сфері захисту викривачів Департаменту організації роботи із запобігання та виявлення корупції Національного агентства з питань запобігання корупції Гармаш О. О.

Відповідно до останнього абзацу Розділу III Посадової інструкції головного спеціаліста відділу взаємодії з уповноваженими підрозділами із запобігання корупції та виявлення корупції Департаменту організації роботи із запобігання та виявлення корупції апарату Національного агентства з питань запобігання корупції, затвердженої в.о. керівника апарату 09.11.2017 року Головний спеціаліст у разі визначення його рішенням Національного агентства уповноваженою особою, користується правами, передбаченими Законом України " Про запобігання корупції" для уповноважених осіб, зокрема, правом складати в межах повноважень Відділу протоколи про адміністративні правопорушення, віднесені законом до компетенції Національного агентства з питань запобігання корупції.

Згідно розділу IV п.1 п.п.11 Положення про відділ з питань політики у сфері захисту викривачів Департаменту організації роботи із запобігання та виявлення корупції, затвердженого Наказом Голови Національного агентства з питань запобігання корупції 20.04.2018 року № 57/18 відділ в межах своїх повноважень з метою виконання покладеного на нього завдання користується правом, зокрема, складати в межах повноважень Відділу протоколи про адміністративні правопорушення, віднесені законом до компетенції Департаменту організації роботи із запобігання та виявлення корупції.

Між тим, жодним Законом до компетенції Департаменту організації роботи із запобігання та виявлення корупції не віднесено складання будь-яких протоколів про адміністративні правопорушення.

Тому, суд приходить до висновку, про те, що головний спеціаліст ОСОБА_5 не мала повноважень на складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП відносно ОСОБА_1

Відповідно до ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушення, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 251 КУпАп передбачено, що доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган/ посадова особа/ встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КупАП орган/посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Кодекс України про адміністративні правопорушення фактично не передбачає процесуальних норм, які регламентують визнання недопустимими доказів добутими не уповноваженими особами, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення і не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відповідне клопотання.

Між тим, згідно ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, від 04.11.1950 року, кожен кого обвинувачено у вчинені кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування п.2 ст.6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті - "кримінальне обвинувачення" і "суперечки про громадянські права". У справі "Кадубец проти Словаччини" Eur. Court H. R. Kadubec v. Slovakia Judgment of 2 Sertember 1998. Reports, 1998 VI представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення і, отже ст.6 не може бути застосована. Однак, Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальним діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу.

Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині доведення її вини тільки в законному порядку на підставі законно здобутих доказів.

17.07.1997 року Україна ратифікувала зазначену Конвенцію і Протоколи 1,2,4,7,11, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції.

Згідно зі статтею 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до статті 9 Конституції України, ст.17 Закону України " Про міжнародні правові договори" від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Зазначені обставини свідчать про наявність прогалин в праві стосовно процесуального врегулювання порядку оцінки та визнання неприпустимими доказів, добутих в порушення повноважень посадової особи під час складання протоколу про адміністративні правопорушення.

Враховуючи викладене, суд вважає, правомірним і доцільним в даному випадку застосування аналогії процесуального закону за правилами, закріпленими в КПК України.

Конституційний Суд України в рішенні по справі № 12-рп/2011 від 20.11.2011 року наголосив, що визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Відповідно до положень ст. 62 Конституції України, винуватість особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частина 2 ст. 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Приймаючи певне рішення, орган влади, а особливо суд, повинен довести, що діє згідно з наведеним приписом.

Тож враховуючи викладені приписи діючого законодавства слід зробити обґрунтований висновок про те, що усі докази вини ОСОБА_1 слід визнати неприпустимими з підстав їх здобуття не на підставі, та не в межах повноважень особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням зазначеного, суд доходить висновку про відсутність події інкриміновано ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, а тому провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 280, 284, 287, 288 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП закрити за відсутності події адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду у встановленому законом порядку, протягом 10-ти днів з дня винесення постанови.

Суддя С.І.Смик