ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 325/575/19 Головуючий в 1 інст. Пантилус О.П.
Провадження № 33/807/301/19 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , справу за апеляційною скаргою його захисника адвоката Ковальова Д.В. на постанову судді Приазовського районного суду Запорізької області від 26 квітня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Борисівка Приморського району Запорізької області, громадянин України, є військовослужбовцем Бердянського прикордонного загону, інспектором 1 категорії начальником третього відділення інспекторів прикордонної служби першої прикордонної застави окремої бойової комендатури " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 215 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3655 гривень, та стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно з постановою суду ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 20.03.2019 року о 13:00 годині, поблизу смт. Приазовське, на 6 км дороги смт. Приазовське с. Володимирівка Приазовського району Запорізької області, перебуваючи у службовому відрядженні під час службової поїздки, виконував обов`язки військової служби в нетверезому стані, а саме у стані алкогольного сп`яніння.

В апеляційній скарзі захисник Ковальов Д.В. просить постанову судді скасувати, а провадження по справі закрити. Обґрунтовує доводи своєї апеляційної скарги тим, що до протоколу про адміністративне правопорушення не додано висновку щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння.

Крім того, додана до протоколу про адміністративне правопорушення виписка з медичної карти хворого не може бути належним доказом перебування особи в стані алкогольного сп`яніння, оскільки акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров`я, а на підставі його даних складається висновок щодо результатів медичного огляду.

Результат токсикологічного дослідження крові № 30 від 20.03.2019 року також не є допустимим доказом перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, оскільки не відповідає вимогам ст.266 КУпАП та Інструкції. Крім того, результат токсикологічного дослідження не містить жодних відомостей у графі про концентрацію етанолу в крові. Виходячи з викладеного, така концентрація могла бути мінімальною і жодним чином не могла вплинути на дії чи рішення, а також на загальну поведінку ОСОБА_1 . Тобто той факт, що ОСОБА_1 перебував у нетверезому стані, матеріалами справи не доведено. Більш того, ОСОБА_1 20 березня 2019 року був допущений командуванням до проходження служби та візуальних ознак нетверезого стану не мав.

Жодним доказом у справі не підтверджено точний час виписки ОСОБА_1 з медичного закладу та точний час складання протоколу про адміністративне правопорушення, що також беззаперечно свідчить про неможливість для судді визначити, що протокол про адміністративне правопорушення складений саме протягом 24 годин з моменту виписки ОСОБА_1 з медичного закладу.

Крім того, захисник зазначає, що 20 березня 2019 року в Україні не існувало особливого періоду. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Час мобілізації в Україні чітко обмежений часовими рамками, що прямо зазначено у відповідних Указах Президента. Мобілізація в країні була введена не без обмеження в часі, а виключно на певний період, який чітко визначений рішеннями про оголошення мобілізації. Цей період становив різні періоди згідно Указам Президента України, однак останнім визначеним Президентом днем мобілізації є 17 серпня 2015 року. Правовий режим воєнного часу чи відбудовного періоду в Україні не введений. Час мобілізації обмежений самим Президентом чітко визначеними часовими рамками і не потребує додаткового рішення про демобілізацію.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 в підтримку апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Положеннями ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вимогами ст.252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що суд першої інстанції під час розгляду справи не дотримався вищевказаних вимог КУпАП.

Приймаючи рішення про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, як на докази винуватості особи, суд послався на протокол про адміністративне правопорушення, АзЧРУ №326189 від 22.03.2019 року; виписку із медичної карти №980, результати токсилогічного дослідження №30 від 20.03.2019 року, в якому зазначено про наявність в крові етанолу.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутній акт медичного огляду з метою виявлення факту або виникнення підозри у розпиванні алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вживанні наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцем.

Не вказана концентрація алкоголю в крові.

Таким чином у матеріалах справи відсутні достовірні докази про наявність в діях ОСОБА_1 правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч.3 ст.172-20 КУпАП, а саме перебування ОСОБА_1 в нетверезому стані (стані алкогольного сп`яніння) під час виконання ним обов`язків військової служби 20.03.2019 року або на території військової частини. Не наведено їх і в постанові суду.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги з приводу того, що на момент вчинення адміністративного правопорушення особливий період в Україні не діяв, є необґрунтованими.

Згідно з вимогами ст.1 Закону України «Про оборону України №1932-XII від 06.12.1991 року» особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 "Про часткову мобілізацію" особливий період діє в Україні з 17.03.2014 р. після оприлюднення зазначеного Указу Президента.

Таким чином, особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію та триває до оголошення рішення про демобілізацію.

На даний момент рішення про порядок і терміни проведення демобілізації Президентом України не приймалося, що свідчить про те, що Міністерство оборони України та Збройні Сили України в період з 18.03.2014 року функціонують в умовах особливого періоду.

З огляду на викладене, сукупність доказів, досліджених апеляційним судом під час перегляду постанови суду першої інстанції, свідчить про відсутність події та складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 та відповідно, апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржувана постанова суду скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Ковальова Д.В., діючого в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову судді Приазовського районного суду Запорізької області від 26 квітня 2019 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, скасувати, провадження закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай
Дата документу Справа № 325/575/19