КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/1459/2019 Постанова винесена суддею Щебуняєвою Л.Л.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду м. Києва Павленко О.П., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та захисника Александрова Д.О., розглянувши апеляційну скаргу захисника в справі про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 лютого 2019 року

в с т а н о в и в:

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 лютого 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Крім того, стягнуто зі ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Як встановив суддя місцевого суду, 03 грудня 2018 року о 01 год. 30 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ВАЗ 2112», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Д. Щербаківського, 60, з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння рук, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі у лікаря-нарколога відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2 , посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального закону, просить скасувати постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 20 лютого 2019 року, а провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу та події адміністративного правопорушення.

За доводами апеляційної скарги висновки судді місцевого суду про доведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на недопустимих доказах.

Зокрема, звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення складений без дотримання вимог процесуального закону, в оригіналі протоколу вказана кваліфікація дій ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не дивлячись на наявність інформації про повторне вчинення аналогічного правопорушення, отже неправильно викладена суть правопорушення, в той же час у врученому ОСОБА_1 примірнику протоколу взагалі відсутні відомості щодо частини статті 130 КУпАП, тобто в порушення вимог пункту 7 розділу 2 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 № 1395 (далі - Інструкція з оформлення матеріалів) до протоколу вносилися додаткові дані після того, як він був підписаний ОСОБА_1

Крім того, в протоколі відсутні повні відомості щодо свідків, не вказані їх адреси. Письмові пояснення свідків викладені на заздалегідь надрукованих бланках, а за змістом таких пояснень ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан сп`яніння з використанням приладу "Драгер". До того ж, із пояснень свідка ОСОБА_3 неможливо з`ясувати на підставі якого документу було встановлено його особу, відсутня в поясненнях і повна адреса місця проживання свідка.

За вказаних обставин, як вважає захисник, суддя місцевого суду не виконав вимог ст. 280 КУпАП, а тому судове рішення є незаконним.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та захисника ОСОБА_2 . на підтримкуапеляційних вимог, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, прихожу до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_2 . підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Цих вимог закону суддя місцевого суду, розглядаючи справу щодо ОСОБА_1 , не дотримав, а за результатами її апеляційного розгляду слід визнати обґрунтованими доводи захисника про те, що висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, не відповідає фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція) таПорядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103 (далі - Порядок).

Відповідно до положень частин 2 - 6 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

В той же час згідно з пунктом 12 розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

При цьому в п. 8 Порядку вказано, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (п. 8 Порядку).

Однак, суддя місцевого суду при розгляді справи стосовно ОСОБА_1 дотримання працівником поліції зазначених вимог закону та підзаконних нормативних актів під час складання протоколу про адміністративне правопорушення належним чином не перевірив.

Так, обґрунтовуючи свої висновки про доведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя місцевого суду взяв до уваги дані протоколу про адміністративне правопорушення, відомості у письмових поясненнях свідків та відеозаписі, але належної оцінки вказаним доказам не надав, чим допустив неповноту та однобічність з`ясування обставин справи.

За змістом викладеного в протоколі від 03 грудня 2018 року правопорушення, ОСОБА_1 03 грудня 2018 року о 01 год. 30 хв. керував автомобілем марки «ВАЗ 2112», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Д. Щербаківського, 60 в м. Києві, з ознаками наркотичного сп`яніння: тремтіння рук, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.1).

Із долучених до протоколу письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , формою яких є заповнені бланки, слідує, що в їх присутності ОСОБА_1 "відмовився від проходження медичного огляду у встановленому Законом порядку в лікаря-нарколога та за допомогою приладу "Драгер" для визначення стану сп`яніння" (а.с.2).

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 пояснив, що 03 грудня 2018 року близько 01 години він, керуючи автомобілем марки "ВАЗ 2112", рухався по вул. Щербаківського в м. Києві. Його безпідставно зупинили поліцейські, які повідомили, що у нього начебто є ознаки наркотичного сп`яніння, запропонували пройти огляд на стан сп`яніння, але він відмовився, оскільки вважав дії працівників поліції неправомірними. Під час його спілкування з поліцейськими та складання протоколу про адміністративне правопорушення був присутній лише один свідок.

Із досліджених в суді апеляційної інстанції відеозаписів з нагрудної відеокамери працівника поліції слідує, що вони містять лише фрагменти спілкування між поліцейськими та ОСОБА_1 . Зокрема, на відеозаписах зафіксовано як працівник поліції пропонує ОСОБА_1 пройти огляд у лікаря нарколога на стан наркотичного сп`яніння у зв`язку з виявленими ознаками такого сп`яніння і ОСОБА_1 відмовляється від огляду, але під час цього присутній лише один свідок.

За змістом положень Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої Наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 № 100, нагрудна відеокамера (відеореєстратор) повинна активовуватись працівником патрульної служби та знаходитись в режимі відео зйомки при будь-якому контакті з особами.

Однак, долучені до протоколу відеозаписи не містять інформації щодо спілкування поліцейських із ОСОБА_1 від зупинки транспортного засобу до завершення складання протоколу про адміністративне правопорушення, що унеможливлює перевірити обґрунтованість доводів захисника ОСОБА_2 щодо не дотримання працівниками поліції процедури в частині залучення свідків для засвідчення відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння та складання протоколу про адміністративне правопорушення, а також щодо відсутності взагалі підстав для огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, бо в даному випадку неможливо встановити яким чином і які саме ознаки наркотичного сп`яніння були виявлені у ОСОБА_1 , а вказані в протоколі не узгоджуються з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I Інструкції.

З метою перевірки доводів апеляційної скарги захисника судом апеляційної інстанції вживались заходи для виклику в судове засіданні інспектора патрульної поліції Бабенка Я.О. (яким складався протокол про адміністративне правопорушення) та свідка ОСОБА_3 . Працівник поліції до суду не прибув, а свідка ОСОБА_3 неможливо викликати в судове засідання, оскільки в матеріалах справи відсутні повні дані щодо місця його проживання, а вказаний у письмових поясненнях номер телефону є недіючим.

Крім того, за клопотанням захисника під час апеляційного розгляду були досліджені письмові пояснення ОСОБА_4 , в яких свідок повідомив, що 03 грудня 2018 року в його присутності водій ОСОБА_1 відмовився від медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у зв`язку з чим і було складено протокол, але інших свідків при цьому не було. Крім того, свідок зазначив, що працівники поліції у його присутності огляд водія не проводили, які саме ознаки сп`яніння у нього були виявлені не повідомили.

Указані пояснення свідка не суперечать поясненням ОСОБА_1 , підстав не брати їх до уваги, з огляду на положення ст. 251 КУпАП, у суду немає, а тому слід визнати, що обґрунтовані сумніви щодо невиконання ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР України, тобто за наявності очевидних ознак наркотичного сп`яніння у відмові від огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку, не спростовуються доказами по справі.

Таким чином, враховуючи, що за змістом ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь, а відповідно до вимог ч. 2 ст. 255 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, прихожу до висновку, що доводи захисника ОСОБА_2 про те, що працівниками поліції не було залучено двох свідків для підтвердження факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду в закладі охорони здоров`я та складання протоколу про адміністративне правопорушення, тобто в порушенні п. 8 Порядку, знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду.

Відтак, відомості щодо фактичних обставин правопорушення, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , не підтверджуються доказами по справі. При цьому сам по собі протокол не може бути безспірним доказом винуватості особи у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, вважаю, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддею місцевого суду не було дотримано вимог, передбачених ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, матеріали провадження не містять допустимих доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому апеляційна скарга захисника Алекандрова Д.О. підлягає задоволенню, постанова судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 лютого 2019 року - скасуванню з прийняттям рішення про закриття провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 лютого 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, а також стягнуто судовий збір - скасувати, а провадження в справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду О.П. Павленко