КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/2309/2019 Постанова винесена суддею Бородієм В.М. Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Павленко О.П., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_1 , громадянина України, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Світлоград Ставропольського краю, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

на постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 02 травня 2019 року

в с т а н о в и в :

Постановою судді Подільського районного суду м. Києва від 02 травня 2019 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Як встановив суддя місцевого суду в постанові, ОСОБА_1 01 квітня 2019 року о 17 год. 10 хв., керуючи транспортним засобом « Renault», державний номерний знак НОМЕР_1 , в АДРЕСА_2, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_2 , при цьому перебував у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком КМНКЛ «Соціотерапія» № 003409 від 01.04.2019, чим порушив п. 2.9 (а) ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , стверджуючи про безпідставність притягнення його до адміністративної відповідальності, просить постанову Подільського районного суду м. Києва від 02 травня 2019 року скасувати, а провадження в справі закрити.

В обґрунтування свого прохання вказує, що 01 квітня 2019 року він дійсно перебував в стані алкогольного сп`яніння на території комплексу автогаражів, що по АДРЕСА_2, де в одному із гаражів знаходився його автомобіль, проте не керував автомобілем і наїзд на ОСОБА_2 не здійснював, отже не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Крім того, апелянт звертає увагу на те, що вини у вчиненні цього правопорушення він не визнавав ані в присутності патрульних поліцейських, ані при розгляді справи в суді першої інстанції.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 на підтримку апеляційних вимог, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, доходжу висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.9 (а) Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частин 2-5 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі ж незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Аналогічний порядок передбачений Інструкцією "Про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженою спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858 (далі - Інструкція).

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язані з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом і правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283,

284 КУпАП.

Апеляційним переглядом не встановлено порушень норм процесуального права під час розгляду та прийняття суддею місцевого суду рішення в справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , а також неправильного застосування матеріального закону.

З огляду на зміст судового рішення, суддя місцевого суду, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , вислухав його пояснення, дослідив письмові докази, переглянув відеоматеріали та, проаналізувавши усі докази, дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Винуватість ОСОБА_1 , за встановлених суддею місцевого суду обставин, у порушенні вимог п. 2.9(а) ПДР України доводиться даними, які містяться в:

- протоколі про адміністративне правопорушення від 01 квітня 2019 року, який складений уповноваженою на те особою, а його зміст у повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та, серед іншого, містить суть адміністративного правопорушення з посиланням на порушення п. 2.9 (а) ПДР України та положення ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1);

- висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КМНКЛ "Соціотерапія" від 01 квітня 2019 року № 003409, відповідно до якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння (а.с. 2);

- рапорті інспектора патрульної поліції від 01 квітня 2019 року, за змістом якого 01.04.2019 о 15 год. 30 хв. надійшло повідомлення про ДТП з травмованими, на місці події ОСОБА_2 повідомив, що його збив ОСОБА_1 , який керував автомобілем «Рено Трафік», державний номерний знак НОМЕР_1 (а.с. 3);

- письмових поясненнях свідка ОСОБА_3 , згідно з якими 01 квітня 2019 року він став свідком ДТП в гаражному кооперативі по вул. М. Гречка, під час якої водій, керуючи автомобілем «Рено Трафік», державний номерний знак НОМЕР_1 , збив людину дзеркалом автомобіля, після чого зупинився через 15-20 метрів біля свого гаража та підбіг до потерпілого "в неадекватному стані, під чим не знає" (а.с. 4);

- відеозаписі з нагрудної камери поліцейського, з якого вбачається, що ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції не заперечував, що під час руху на автомобілі по території гаражного кооперативу випадково дзеркалом зачепив людину, а також дав згоду на проведення огляду у закладі охорони здоров`я на стан сп`яніння, не заперечуючи при цьому, що вживав алкоголь (а.с. 5).

Наведені докази, які суддя місцевого суду поклав в основу своїх висновків, є належними, допустимими та достовірними, отримані вони з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи, об`єктивно узгоджуються між собою, переконливо доводять вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та спростовують доводи апелянта щодо безпідставного його притягнення до адміністративної відповідальності.

Щодо пояснень ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції про те, що він 01.04.2019 спочатку поставив свій автомобіль в гаражний бокс, далі вживав алкогольні напої, але після цього транспортним засобом не керував, наїзду на ОСОБА_2 не здійснював та своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ніколи не визнавав, то вони є непереконливими, оскільки суперечать перш за все його ж поясненням, які він надавав поліцейським на місці події, не заперечуючи факту керування транспортним засобом, перебування у стані сп`яніння, при цьому, як це слідує із відеозапису, навіть виявляв бажання вирішити конфлікт з потерпілим самостійно. Разом з тим, первинні пояснення ОСОБА_1 узгоджуються з іншими доказами у справі, а ставити під сумнів висновки судді місцевого суду в постанові про те, що в суді ОСОБА_1 свою провину визнав та розкаявся у вчиненому, у суду апеляційної інстанції немає достатніх підстав.

За вказаних обставин висновки судді місцевого суду про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, всупереч доводів апеляційної скарги, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на належних і допустимих у розумінні ст. 251 КУпАП доказах, отже відсутні законні підстави для скасування судового рішення і закриття провадження в справі, як про це просить апелянт.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено з дотриманням вимог

ст. 33, ч. 1 ст. 130 КУпАП та в межах строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 02 травня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду О.П. Павленко