ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/253/19 Справа № 206/5784/18 Суддя у 1-й інстанції - Поштаренко О. В. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко В. Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в особі судді Коваленко В.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, за участю: ОСОБА_1, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29.12.2018 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, тимчасово не працюючого, що проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КупАП, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1на користь держави судовий збір у розмірі 352 грн.

При обставинах зазначених у постанові суду першої інстанції водій ОСОБА_1 о 15 годині 58 хвилин 04 жовтня 2018 року в м.Дніпро, вул.Каширська, 10А, керував транспортним засобом SCANIA 124 номерний знак НОМЕР_1, з ознаками наркотичного сп'яніння: порушення мови, зіниці очей не реагують на світло, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп'яніння, у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі:

- ОСОБА_1 просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити, у зв'язку з відсутністю, на його думку, в діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Зазначає, що судове рішення від 29.12.2018 року отримано ним лише 29.01.2019 року, про призначення судового розгляду на 29.12.2018 року йому відомо не було, оскільки всупереч ст.268 КУпАП суд його не повідомив, рішення йому не було направлено судом в передбачений законом термін.

Вказує, що він був зупинений працівниками поліції, коли він віз своєму батькові куплені в аптеці ліки, оскільки в нього був криз (він хворий на гіпертонічну хворобу 3-го ступеня та інфаркт лівої лобової частки), Окрім апелянта, ніхто йому допомогти не може , його рідний брат живе в ОСОБА_2, а мати- хвора пенсіонерка. Оскільки йому треба було швидко розвантажити вантаж, пересісти в свій автомобіль та доїхати до с.Сурсько-Михайлівка Солонянського району, а на це потрібно було не менше двох годин часу, то він відмовився від запропонованого працівниками поліції медосвідчення.

Той факт, що він не був відсторонений працівниками поліції від керування автомобілем, свідчить про те, що поліцейські були впевнені в його тверезості. Ніяких недозволених водіям препаратів він не вживав та не вживає, а його відмова була вимушеною тільки для збереження життя та здоров'я його батька, який знаходиться в передсмертному стані.

Прохає врахувати ту обставину, що керування автомобілем є єдиним джерелом його заробітку і позбавлення його права керування позбавить його дружину з двома малолітніми дітьми засобів існування.

Заслухавши суддю доповідача, вислухавши ОСОБА_1, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив їх задовольнити, а постанову скасувати, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість прийнятого рішення, дослідивши документи, дійшов такого висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Відповідно до вимог ст. 278 КУпАП, при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд, в тому числі, перевіряє правильність складання протоколу інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, належно з'ясовує обставини справи.

Згідно з п. 4 розділу ІV Інструкції «З оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої Наказом МВС №1375 від 07.11.2015 року, огляд на стан алкогольного сп'яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу, в присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства. Результати огляду зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп'яніння, з використанням спеціальних технічних засобів. Акт огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів складається у двох примірниках, один з яких під підпис вручається особі, щодо якої проводився цей огляд. У разі виявлення стану алкогольного сп'яніння в результаті проведення огляду з використанням спеціальних технічних засобів складається протокол про адміністративне правопорушення, до якого долучаються акт огляду на стан сп'яніння та роздруківка із результатом огляду з використанням спеціального технічного засобу (у разі наявності).

Вважаю за необхідне зазначити, що згідно з п. 7 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 р., у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Але вказаних вимог Закону районний суд не дотримався та прийшов до невірного висновку.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1в ньому зазначено, що водій ОСОБА_1на вимогу пройти медогляд на стан сп'яніння у встановленому законом порядку - відмовився у присутності двох свідків. Згідно письмових пояснень свідків, останні вказували на відмову від медогляду.

Проте, з матеріалів справи не вбачається і відсутні будь-які інші докази, які б підтверджували, визначенні законом умови для проведення огляду водія ОСОБА_1в установах охорони здоров'я.

Допитаний в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1пояснив, що не був відсторонений працівниками поліції від керування автомобілем, що свідчить про його тверезість. Відмова була вимушеною, оскільки його батько, знаходився в той час у тяжкому стані, та зараз у вкрай тяжкому стані.

Вказані пояснення ОСОБА_1узгоджуються з іншими матеріалами справи.

Так переглядом відеозапису в апеляційному суді встановлено, що ОСОБА_1поводився тактовно, ознак сп'яніння на які є посилання в протоколі, не вбачається.

Також видно, що працівником поліції було допущено порушення вимог зазначеного вище Наказу МВС №1375 від 07.11.2015 року.

Крім цього дані запису та рапорту поліцейського різняться. В поясненнях свідків зазначено інші данні , ніж ті, що вбачаються з відеозапису.

Крім того, зазначаю, що за вимогами ч. 1 ст. 266 КУпАП на поліцейських уповноваженого підрозділу Національної поліції України покладено обов'язок по відстороненню від керування транспортним засобом осіб, які ними керують і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість руху.

Але такого відсторонення не відбулося, що також свідчить на користь ОСОБА_1, що він не перебував у стані алкогольного або наркотичного сп'яніння.

З досліджених медичних виписок в апеляційному суді видно, що батько ОСОБА_1 дійсно тяжко хворий.

Також в апеляціному суді був допитаний свідок ОСОБА_3В,, який вказав, що ОСОБА_1 був в той день тверезий, підтвердив те, що батько ОСОБА_1 дійсно потребував негайно привезти ліки, так як чув цю розмову з матір'ю перед цим по телефону.

Отже приходжу до висновку, що протокол складено на припущеннях, з порушенням вимог Наказу МВС №1375 від 07.11.2015 року.

Але районний суд на вказані порушення вимог Закону не звернув належної, та прийшов до хибного висновку про винуватість ОСОБА_1.

Згідно вимог ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Тому, приходжу до висновку про необхідність скасування постанови, та про необхідність постановлення нової, якою слід ОСОБА_1визнати невинуватим, та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП України, на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу даного правопорушення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання ОСОБА_1, - задовольнити, та поновити останньому строк на оскарження постанови районного суду.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1- задовольнити.

Постанову амарського районного суду м. Дніпропетровська від 29.12.2018 року у справі про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1, якоговизнано виннуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - скасувати.

Постановити нову, якою ОСОБА_1визнати невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та провадження на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП закрити, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Коваленко В.Д.