Провадження № 3/760/2571/19
в справі № 760/5418/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2019 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Зелінська М.Б., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Ради адвокатів Одеської області відносно Голови Антимонопольного комітету України ОСОБА_2, громадянина України, ідентифікаційний номер в матеріалах справи відсутній, за фактом вчинення правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 212-3 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 06.02.2019 року серія ОД № 000006, складеному Радою адвокатів Одеської області відносно ОСОБА_2 Голови Антимонопольного комітету України зазначається, що в порушення ч. 2 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» ним не надано відповідь на адвокатський запит адвоката Бондаря О.М. від 16.11.2018 року № 161118-47.

Дії ОСОБА_2 , кваліфіковано за ч. 5 ст. 212-3 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_2 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-3 КУпАП, не визнав, посилаючись на те, що відповідь на адвокатський запит адвоката Бондаря О.М. від 16.11.2018 року № 161118-47 була своєчасно надана адвокату Бондарю О.М. листом від 23.11.2018 р. № 100-29/01-15640.

До цього ж, вказав на ту обставину, що у протоколі про адміністративне правопорушення від 06.02.2019 року серія ОД № 000006, вказано як підставу для притягнення його до адміністративної відповідальності «не надання відповіді на адвокатський запит», в той час як ч. 5 ст. ст. 212-3 КУпАП не містить в переліку, який є вичерпним, такої форми (способу) вчинення адміністративного правопорушення. Будь-який інших дій які могли бути кваліфіковані за ч. 5 ст. 212-3 КУпАП в протоколі не значиться.

Крім того, зауважив на тому, що навіть якщо б ним і була вчинена дія яка могла бути кваліфікована за ч. 5 ст. 212-3 КУпАП, то на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строки, передбачені ст. 38 КУпАП закінчились. За таких обставин він не може бути притягнутий до відповідальності.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, приходжу до наступного.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що спричиняють вчиненню адміністративний правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Диспозиція ч. 5 ст. 212-3 КУпАП встановлює такий склад адміністративного правопорушення: «Неправомірна відмова в наданні інформації, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, у відповідь на адвокатський запит, запит кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, її палати або члена відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Разом з цим, в протоколі про адміністративне правопорушення від 06.02.2019 року серія ОД № 000006, зазначено, що ОСОБА_2 не надано відповіді на адвокатський запит адвоката Бондаря О.М.

Також, в протоколі зазначено, що відповідальність за ненадання відповіді на адвокатський запит передбачена ч. 5 ст. 212-3 КУПАП.

Разом з тим, виходячи із змісту диспозиції зазначеної норми, відповідальність за ненадання відповіді на адвокатський запит даною статтею не передбачена (лише за неправомірну відмову в наданні інформації, несвоєчасне або неповне надання інформації).

Таким чином, склад правопорушення, що інкримінується ОСОБА_2 , зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення не відповідає диспозиції ч. 5 ст. 212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому його відповідальність за діяння, зазначене в протоколі, на підставі ч. 5 ст. 212-3 КУпАП виключається.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за діяння, яке на момент його вчинення не є правопорушенням.

Накладення стягнення на особу без відповідного закону не допускається.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп / 2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям Європейського Суду з прав людини, практика якого при розгляді справ судами в обов`язковому порядку використовується як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини ».

До цього ж, в рішенні від 21.07.2011 року у справі "Коробов проти України" Європейський суд з прав людини висловив позицію, що суд має право обгрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають з співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто, таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення "поза розумним сумнівом".

Крім цього, Європейський суд з прав людини підкреслив, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці данні встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення та іншими документами.

Тому, приймаючи до уваги зазначене вище, вважаю, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є достатнім доказом з`ясування дійсних обставин справи.

Виходячи з цього, оскільки склад зазначеного в протоколі та, відповідно, інкримінованого ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, не відповідає складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто правопорушенням не являється, а дана особа не може бути піддана адміністративному стягненню на підставі зазначеної норми.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, вважаю, що ОСОБА_2 звільняється від адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а провадження у справі закривається в зв`язку з недоведеністю наявності в діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст. 247, 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо Голови Антимонопольного комітету України ОСОБА_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 212-3 КУпАП - закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з моменту винесення до Київського апеляційного суду через районний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: М.Б. Зелінська