Справа № 504/3424/19
Провадження № 3/504/1590/19
П О С Т А Н О В А

21.10.2019смт. Доброслав

Суддя Комінтернівського районного суду Одеської області Барвенко В.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 4, матеріали, які надійшли з Лиманського ВП ГУ НП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянин України, тимчасово не працює,

фактично проживає та зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1

у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 126 ч.3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

25 вересня 2019 року поліцейський Лиманського ВП ГУ НП в Одеській області склав протокол серії ОБ № 076328 про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , оскільки він, будучи обмеженим у праві керування транспортним засобом, 24.09.2019 року о 23.50 год на автошляху Одеса- Южний керував транспортним засобом Мерседес державний номерний знак НОМЕР_1 .

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані органом дізнання за ч. 3 ст. 126 КУпАп.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив суду, що борг по оплаті аліментів він оплатив раніше, а стягувач за виконавчим провадження подала заяву про те, що не має жодних претензій до нього.

Крім того, ОСОБА_1 заявив суду, що державним виконавцем скасована підстава для його обмеження у праві керування транспортним засобом.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, суддя дійшов до наступного висновку:

Як встановлено судом постанова державного виконавця від 20.03.2019 року про тимчасове обмеження ОСОБА_1 скасована постановою ВП 55935544 від 18.10.2019 року через відсутність будь- якої заборгованості по виконавчому документу.

При визначенні питання «необхідності в демократичному суспільстві» держави користуються свободою розсуду, межі якої залежать від сфери, що вступає в конфлікт з гарантованим правом.

У рішенні у справі «Ляшко проти України» (Lyashko v. Ukraine) від 10 серпня 2006 р., заява № 21040/02, п. 47 вказано, що Суд повинен перевірити, чи було втручання виправданим та необхідним у демократичному суспільстві, та, зокрема, чи було воно пропорційним, і чи були причини, надані національними органами влади на його виправдання, важливими та достатніми.

У своій прецедентній практиці Європейський Суд з прав людини зазначив наступне:

Суд врівноважує інтереси держави-члена проти права заявника.

У ранній та провідній справі по статті 8 Суд уточнив, що "необхідні" в цьому контексті не мають гнучкості таких висловів як "корисні", "розумні" або "бажані", але передбачає існування "нагальної соціальної потреби" за втручання в питання. Національні органи влади повинні провести первинну оцінку нагальної соціальної потреби в кожному конкретному випадку; відповідно, для них залишається межа довіри. Однак їх рішення залишаються предметом перегляду Судом. Обмеження права в рамках Конвенції не можна розглядати як "необхідне в демократичному суспільстві", - двома ознаками якого є толерантність та широта поглядів, якщо тільки, крім іншого, вона не є пропорційною переслідуваній законній меті (Dudgeon проти Сполученого Королівства, § § 51- 53).

Згодом Суд підтвердив, що при визначенні того, чи оскаржувані заходи були "необхідними в демократичному суспільстві", він буде розглядати питання про те, чи були причини, з урахуванням справи в цілому, виправданими, належними та достатніми, і чи були ці заходи пропорційними законним цілям (Z проти Фінляндії, § 94).

Суд далі пояснив цю вимогу, зазначивши, що поняття "необхідність" для цілей статті 8 означає, що втручання повинно відповідати нагальній соціальній потребі, і, зокрема, повинно залишатися пропорційним досягнутій законній меті. Вирішуючи, чи було втручання "необхідним", Суд розглядатиме межі розсуду, надані державним органам влади, однак обов`язок держави-відповідача - продемонструвати існування нагальної соціальної позиції за втручанням (Piechowicz проти Польщі, § 212).

Оскільки правова підстава для обмеження ОСОБА_1 у спеціальному праві скасована, то втручання суду у це право не бути мати законної мети.

Не буде мати місце і необхідність у демократичному суспільстві.

Таким чином, провадження у справі слід закрити за п.1 ч.1 ст. 247 КУпАп за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247 п.1 ч. 1, 268, 277, 278 КУпАп, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за ч. 3 ст. 126 КУпАП, за відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 10 діб від дня її проголошення.

Суддя В.К. Барвенко