ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/625/19 Справа № 200/4899/19 Суддя у 1-й інстанції - Лукінова К. С. Суддя у 2-й інстанції - Пістун А. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 року суддя Дніпровського апеляційного суду Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу захисника Ткаченка Святослава Миколайовича в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2019 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, зі слів - працює ТОВ «Абсолют» водій (доказів працевлаштування в матеріалах справи немає), мешкає АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Притягнуто його до адміністративної відповідальності у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 384,20 грн. в дохід держави.

При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові, 20.02.2019 року о 18.26 годині в м. Дніпрі на перехресті пл. Троїцької та вул. Короленка водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем CHEVROLET AVEO SF69Y державний номерний знак НОМЕР_1 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу не надав перевагу в русі пішоходові ОСОБА_2 , змусивши останнього різко змінити напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки, спричинивши при цьому останньому аварійну обстановку, чим порушив вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, захисник Ткаченко С.М. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Зазначає, що 20 лютого 2019 року він не керував автомобілем в м. Дніпро та знаходився в м. Кам`янське, аварійно ситуації не створював, про що і зазначив у протоколі.

Вказує, що в протоколі про адміністративне правопорушення не вказано хто саме є потерпілою особою, в матеріалах справи відсутні докази того, що саме ОСОБА_2 є потерпілим.

Наголошує, що в судовому засіданні суду першої інстанції, потерпілий був не впевнений, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем під час вчинення правопорушення, що також підтверджує відсутність його вини у вчиненні даного правопорушення.

Звертає увагу на те, що протокол складено з численними порушеннями вимог щодо його форми та змісту, а тому він не може бути належним доказом у справі і як наслідок наявності у діях ОСОБА_1 вини.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його захисник підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги, просили її задовольнити з підстав викладених у ній.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, яким місцевим судом була надана належна оцінка, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №138058 від 18.03.2019 року, заявою ОСОБА_2 від 21.02.2019 року, викликом ОСОБА_1 до відділення патрульної поліції від 11.03.2019 року, переглянутим в ході розгляду справи в суді першої інстанції відеозаписом порушення ПДР України з якого видно факт вчинення правопорушення поза розумним сумнівом автомобілем з номерним знаком НОМЕР_1 , орієнтуванням, відмовою ОСОБА_1 від надання пояснень, копіями посвідчення водія ОСОБА_1 за копією якого його було впізнано потерпілим (за фото) та копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених обставин по справі не вбачається.

Сукупність вищевказаних доказів засвідчують, що ОСОБА_1 наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу не надав перевагу в русі пішоходові ОСОБА_2 , змусивши останнього різко змінити напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки, спричинивши при цьому останньому аварійну обстановку, чим порушив вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руху України, що є підтвердженням об`єктивної сторони скоєного останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що він не керував автомобілем в м. Дніпро та знаходився в м. Кам`янське, аварійно ситуації не створював, про що і зазначив у протоколі, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вказані обставини не підтверджені жодними доказами, а така позиція захисту спрямована на уникнення адміністративної відповідальності. Вказані обставини спростовуються переглянутим у судовому засіданні суду першої інстанції відеозаписом, згідно якого вбачається факт вчинення правопорушення поза розумним сумнівом автомобілем з номерним знаком НОМЕР_1 . Крім того, водія ОСОБА_1 було впізнано потерпілим (за фото) на посвідченні водія.

Тобто, із сукупності наданих суду доказів, можливо дійти висновку про те, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем.

Посилання апеляційної скарги на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення не вказано хто саме є потерпілою особою, в матеріалах справи відсутні докази того, що саме ОСОБА_2 є потерпілим, є безпідставними, оскільки сам ОСОБА_2 21.02.2019 року звертався до поліції із заявою, в якій виклав обставини правопорушення щодо нього. Більш того, в протоколі зазначено, зокрема, що водій ОСОБА_1 не надав перевагу в русі пішоходу саме ОСОБА_2

Твердження про те, що протокол складено з численними порушеннями вимог щодо його форми та змісту, а тому він не може бути належним доказом у справі також не можуть бути прийняті до уваги, оскільки як вбачається з даного протоколу про адміністративне правопорушення, він відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, в ньому розкрито повністю об`єктивну сторону правопорушення, його суть, сам ОСОБА_1 також ознайомився під підпис з цим протоколом, що підтверджується матеріалами справи.

Інші доводи апелянта мають формальний характер та спрямовані на ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, а будь яких інших доказів щодо відсутності вини останнього у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, матеріалами справи не знайшли свого підтвердження.

Таким чином, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП, а саме порушення, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КупАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Ткаченка Святослава Миколайовича в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2019 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає

Суддя А.О. Пістун