Справа № 191/939/19
Провадження № 3/191/264/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 року м. Синельникове

Суддя Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області Гречко Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Куцевол Ю.В.,

прокурора - Біліченко І.С.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1,

розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, який народився 12.08.1974 року в м.Синельникове Дніпропетровської області, зареєстрованого та мешкаю чого за адресою: Дніпропетровська область, м.Синельникове, вул.. Куйбишева, 194/65, на момент виявлення правопорушення працюючого старшим інспектором-черговим сектору реагування патрульної поліції № 3 Синельниківського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області, раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася,

за правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов складений оперуповноваженим Дніпропетровського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України ОСОБА_2 адміністративний протокол № 45 від 01 березня 2019 року про вчинення адміністративного корупційного правопорушення ОСОБА_1, згідно якого відповідно до наказу начальника ГУМВС в Дніпропетровській області від 10 червня 2013 року за № 149 о/с дск ОСОБА_1 призначено на посаду помічника начальника міського відділу-оперативного чергового чергової частини штабу Синельниківського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області. У звязку із вступом на службу до Національної поліції України ОСОБА_1 складено присягу працівника Національної поліції України.

Під час проходження служби в органах Національної поліції України, відповідно до наказу начальника ГУНП в Дніпропетровській області від № 352 о/с ОСОБА_1 призначено на посаду старшого інспектора-чергового сектору реагування патрульної поліції №3 Синельниківського ВП ГУНН в Дніпропетровській області.

Згідно витягу із наказу начальника ГУНП в Дніпропетровській області від № 161 о/с майора поліції ОСОБА_1, старшого інспектора-чергового сектору реагування патрульної поліції №3 Синельниківського ВП ГУНН в Дніпропетровській області було звільнено зі служби з 15.05.2017 за пунктом 7 частини 1 статті 77 (за власним бажанням) Закону України «Про Національну поліцію».

ОСОБА_1 отримав трудову книжку 15.05.2017, що підтверджується його розпискою в послужному списку та був ознайомлений про обовязок субєкта декларування відповідно до ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» подати декларацію за період не охоплений раніше поданими деклараціями, що також підтверджується його підписом на відповідній розписці.

Тобто, посада старшого інспектора-чергового сектору реагування патрульної поліції №3 Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області відповідно до підпункту «з» пункту 1 частини 1 статті З Закону України «Про запобігання корупції» віднесено до категорії посад поліцейського.

Згідно з розясненням Національного агентства з питань запобігання корупції щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю, затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 11.08.2016 № З, декларація субєкта декларування, який припиняє діяльність, повязану з виконання функцій держави або місцевого самоврядування, подається не пізніше дня такого призначення. Якщо припинення зазначених функцій відбулося з ініціативи роботодавця, декларація подається не пізніше двадцяти робочих днів з дня, коли субєкт декларування дізнався чи повинен був дізнатися про таке припинення.

15 червня 2017 року ОСОБА_3 був звільнений зі служби в органах Національної поліції України за власним бажанням. У звязку з чим на виконання вимог Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 повинен був подати декларацію особи, яка припиняє діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування не пізніше дня такого припинення.

Відповідно до результатів пошуку у Єдиному державному реєстрі декларацій на офіційному сайті Національного агентства з питань запобігання корупції (https:/.nazk.gov.ua), здійсненому 19.11.2018 встановлено, що ОСОБА_1 опублікував декларацію за період не охоплений раніше поданими деклараціями 16.05.2017.

Також, відповідно отриманої відповіді Національного агентства з питань запобігання корупції від 07.12.2018 № 71-05/59818/18 на запит Дніпропетровського управління ДВБ Національної поліції України про надання інформації щодо послідовності дій у Єдиному державному реєстрі декларацій, осіб уповноважених на виконання функцій держави та місцевого самоврядування за 2017 рік, встановлено, що старший інспектор-черговий сектору реагування патрульної поліції №3 Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_1, зареєструвався в ITC Реєстр 01.10.2016, однак декларацію особи, яка припиняє діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за період не охоплений раніше поданими деклараціями безпосередньо подав лише 16.05.2017 (дії користувачів логуються та зберігаються у ITC Реєстр з 1 жовтня 2016 року).

Таким чином, ОСОБА_1, станом на 01.01.2017, займаючи посаду старшого інспектора-чергового сектору реагування патрульної поліції №3 Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, яка відповідно до підпункту «з» пункту 1 частини 1 статті З Закону України «Про запобігання корупції» віднесено до категорії посад поліцейського та відповідно до примітки до статті 172-6 КУпАП є субєктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».

Тому, в протоколі зазначено, що ОСОБА_1 зобовязаний був подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування до 00:00 15.05.2017 року за період не охоплений раніше поданими деклараціями, а саме з 01 січня 2017 року по 15 травня 2017 року включно, але подав декларацію лише 16 травня 2017 року, тобто невчасно, чим вчинив адміністративне корупційне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Датою виявлення правопорушення є 19 листопада 2018 року, що підтверджується рапором ОСОБА_4.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у скоєнні правопорушення визав частково та пояснив, що не подав вчасно декларацію, оскільки 15.05.2018 увесь день був в обласному управлінні де оформлював документи на звільнення, а пізно ввечері, коли прибув додому, погано працював інтернет та він змін подати декларацію лише 16.05.2017 року близько 11.00 години.

Прокурор підтримав протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 172-6 КУпАП, відносно ОСОБА_1 та вважав що його вина у вчиненні адміністративного правопорушення доведена.

Заслухавши пояснення притягуваної до адміністративної відповідальності особи, захисника, прокурора, дослідивши надані у справі докази, приходжу до наступного висновку.

При розгляді справ про адміністративні правопорушення, повязані з корупцією, суди зобовязані забезпечувати своєчасний та якісний їх розгляд, точне й неухильне застосування чинного законодавства.

Вирішуючи справи цієї категорії, суди керуються Конституцією України, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), Законом України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції» (далі - Закон), Кодексом України про адміністративні правопорушення, іншими нормативно-правовими актами України, а також практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Рішенням ЄСПЛ від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обовязків осіб, національні органи зобовязані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, щодо порушення вимог фінансового контролю, яке полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, суд враховує обєктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його обєктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації.

Для розкриття обєктивних складових адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, слід зазначити, що диспозиція цієї норми за своїм змістом є бланкетною адміністративно-правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших норм.

Так, примітка до ст. 172-6 КУпАП, вміщуючи вказівку на субєкт цього правопорушення, відсилає до норм спеціального антикорупційного закону, зокрема частин 1 і 2 ст. 45 Закону, в яких, крім іншого, передбачено певну деталізацію відповідних положень нормативно-правових актів, що наповнює норму ч. 1 ст. 172-6 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації зазначеного діяння.

Так, для кваліфікації діяння за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП необхідним є встановлення несвоєчасності подання декларації, тобто подання поза строком, визначеним законом. Зазначимо, що в ч. 1 ст. 45 Закону визначено кінцевий термін (часові межі), коли уповноважені на те особи зобовязані подати декларацію, зокрема вміщено формулювання «щорічно до 1 квітня».

Разом з тим у випадках, передбачених ч. 2 ст. 45 Закону, тобто в разі припинення здійснення діяльності, цей термін не визначено взагалі. Відсутність законодавчо визначеного терміну подання декларації в разі припинення діяльності унеможливлює безумовну констатацію несвоєчасності такого подання.

Посилання в протоколі на підпункт 2 п.5 р.II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції №3 від 10.06.2016 року, щодо строків подання декларації у разі припинення повноважень не можуть бути прийняти судом, оскільки такі Рішення не є законодавчими актами та не усувають недоліки, які містяться в Законі України «Про запобігання корупції» щодо відсутності терміну подачі декларації в разі припинення повноважень, а вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Системний аналіз вжитого в абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону формулювання «припиняє діяльність» дає підстави констатувати, що термін «припинення» за загальним правилом (ст. 36 Кодексу законів про працю України) співвідноситься із терміном «звільнення» як ціле і частина, охоплюючи останнє.

Стаття 45 Закону України «Про запобігання корупції» передбачає, що особи, які припинили діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а"і"в"пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3, зобовязані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Іншої вказівки щодо строку подання декларації у разі припинення повноважень вказаний закон не містить.

Беручи до уваги положення ст. 7 КУпАП, згідно з якою «застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом», тобто яка передбачає чітке виконання передбачених законом норм, а отже, забороняє притягнення особи до адміністративної відповідальності за аналогією, тобто унеможливлює застосування по аналогії норм, що закріплюють склад правопорушень.

Оскільки ОСОБА_1 звільнено з посади старшого інспектора-чергового сектору реагування патрульної поліції № 3 Синельниківського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області у звязку з поданням заяви про звільнення та звільнено 15.05.2017 року і декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, він зобовязаний був подати до 01.04.2018. Фактично він подав вказану декларацію 16.05.2017 об 11.10 год. і порушень вимог ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», а відповідно і ч.1ст. 172-6 КУпАП не допустив.

Враховуючи викладене, провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події та складу даного адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 172- 6, 247, 256 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172- 6 КУпАП закрити, за відсутності в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: ОСОБА_5