ПОСТАНОВА

Іменем України

31.05.2019 р. м. Жмеринка

Суддя Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області Вернік В.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з базовою вищою освітою, працівника ПАТ "Укрпошта", мешканця АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,

за ч.1 ст.130 КпАП України,

ВСТАНОВИВ :

24.04.2019 року на розгляд Жмеринського міськрайонного суду надійшли матеріали про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України, стосовно ОСОБА_1 за ознаками того, що він о 00 годин 10 хвилин 14.04.2019 року, керував моторолером "Honda Dio AF27", без державного номерного знаку, по вул. Свободи в м.Жмеринка Вінницької області з ознаками алкогольного сп`яніння та на пропозицію працівників патрульної поліції щодо проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння від його проходження відмовився.

Допитаний в судовому засіданні 15.05.2019 року ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вказаного правопорушення не визнав. Пояснив, що за вказаних обставин його було затримано працівниками поліції за підозрою у причетності до дорожньо-транспортної пригоди, міце події якої він залишив. При цьому йому було запропоновано пройти медичний огляд на стан сп`яніння, від чого він жодним чином не відмовлявся, у тому числі в Жмеринській центральній районній лікарні, куди його згодом було доставлено. Пояснив, що безпосереднього обстеження у даному медичному закладі не відбулося, причини його нездійснення він не зрозумів.

За повторним викликом до суду ОСОБА_1 наразі не з`явився, причин власної неявки не повідомив, обставини чого відповідно до вимог ч.2 ст.268 КУпАП не перешкоджають розгляду даної справи.

В судове засідання наразі також не з`явилися свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , судові повістки, що направлялись за вказаними у протоколі про адміністративне правопорушення адресами їх проживання, до суду повернуті органом поштового зв`язку з відмітками про відсутність зазначених осіб.

Заслухавши попередньо пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали справи, суддя доходить висновку про недоведеність належними та допустимими доказами наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, в судовому засіданні встановлено, що у протоколі про адміністративне правопорушення від 14.04.2019 року серії ОБ №069340 (а.с.2) за викладення суті адміністративного правопорушення та опису встановлених обставин кваліфікуючою ознакою даного адміністративного правопорушення вказано відмову ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом, від проходження запропонованого йому огляду на стан алкогольного сп`яніння.

При цьому така відмова не зафіксована у зазначеному протоколі в розділі пояснень особи, яка питягується до адміністративної відповідальності, натомість за відомостями відеозапису з нагрудної камери працівника патрульної поліції (а.с.1) встановлено, що затриманий ОСОБА_1 , перебуваючи у приміщенні Жмеринського ВП ГУНП, висловив власну згоду щодо проходження ним у медичній установі огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також особисто підтвердив свою згоду пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння, перебуваючи у приймальному відділенні Жмеринської ЦРЛ, після чого було розпочато підготовчі дії стосовно проведення даного огляду, але подальший його перебіг на представленому суду відеозапису не зафіксовано.

Суд не приймає до уваги додані до протоколу про адміністративне правопорушення письмові докази, а саме пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 від 14.04.2019 року (а.с.4,5,6) щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки безпосереднє місце такої відмови у цих поясненнях не вказано, натомість з вказаного відеозапису вбачається надання останнім у присутності вказаних свідків в приміщенні Жмеринського відділення поліції згоди на проходження такого огляду, а присутність цих свідків надалі у приміщенні Жмеринскої ЦРЛ вказаним відеозаписом не зафіксована.

Також судом не приймається до уваги висновок щдо результатів медичного огляду від 14.04.2019 року відносно ОСОБА_1 , оскільки наведені у ньому відомості щодо відмови останнього від проходження освідування спростовуються даними вказаного вище відеозапису, та не підтверджуються жодними іншими відомостями. Окрім того, в матеріалах адміністративної справи відсутнє письмове направлення працівником патрульної поліції ОСОБА_1 на проходження відповідного медичного огляду, форма якої передбачена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказами Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоровя України від 09.11.2015 року №1452/735, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія ОСОБА_1 у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права, а Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Відповідно до положень ч.1,2 ст.6 Конвенції 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Наведене кореспондується із правилами ст.7 КУпАП, в силу якої ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї грунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Вказана вище сукупність обставин щодо неналежного оформлення висновку щодо результатів медичного огляду, з підстав чого він визнається недопустим доказом, а також відсутність письмового направлення встановленої форми визначає недоведення складу вказаного у протоколі правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у діях ОСОБА_1 з огляду на недоведеність здійснення працівниками патрульної поліції направлення останнього для проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому порядку, лише з урахуванням чого законом визначено неправомірною відмову від такого огляду з боку водія, а також встановленних в судовому засіданні обставин стосовно добровільної згоди вказаної особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на проходження усно запропонованого йому медичного огляду саме на стан сп`яніння, становвить на думку суду достатні підстави закриття провадження у справі, ґрунтуючись на нормах ст.62 Конституції України, наведеної практики Європейського суду з прав людини та положень п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, оскільки рішення суду не може грунтуватись на припущеннях та ухвалюватись за існування очевидних сумнівів у доведеності вини, що підлягають тлумаченню на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Враховуючи викладене, керуючись ст.62 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ст.221, 247, 251, 252, 264, 265, 276, 280, 283, 284 КпАП України, -

ПОСТАНОВИВ :

Закрити провадження в справі за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Постанова протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, до Вінницького апеляційного суду через Жмеринський міськрайонний суд.

Суддя Вернік В.М.