Справа № 461/9476/18 Головуючий у 1 інстанції: Городоцька Л.М.
Провадження № 33/811/114/19 Доповідач: Ревер В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 року м. Львів

Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Ревера В.В., з участю захисника Галушки Г.М. та представника Львівської митниці ДФС Зирянова О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги адвокатів Венглевського Б.Б. та Галушки Г.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Галицького районного суду м.Львова від 10 січня 2019 року,

встановив:

цією постановою,

ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), громадянку Республіки Польща, керівника польської компанії «JARKAS ОСОБА_1» NIP: НОМЕР_5, адреса АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України та накладено на неї стягнення у виді штрафу в розмірі 217 120,48 грн. з конфіскацією вилученого згідно з протоколом про порушення митних правил № 6647/20900/18 від 01.11.2018 року, товару - Причеп марки «SCHMIT CARGOBULL AG», реєстраційний номер НОМЕР_7 , номер рами НОМЕР_2 , 2006 р.в., вага 7126 кг.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) на користь Львівської митниці 79 938 грн. 80 коп. витрат за зберігання товару на складі митниці.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) на користь держави в особі ДСА України 384 грн. 20 коп. судового збору.

Згідно постанови судді, 26.10.2018 року, орієнтовно в 06 год. 15 хв. в зону митного поста «Мостиська» пункту пропуску «Шегині-Медика», заїхав тягач Renault Premium 450 DXI, р/н НОМЕР_8 із вантажним причепом марки «SCHMIT CARGOBULL AG» з реєстраційним номером НОМЕР_7 , номер рами НОМЕР_4 .

Відповідно до поданих товаросупровідних документів перевізником є польська компанія «JARKAS Katarzyna Jarczyk» NIP: НОМЕР_5 , адреса - АДРЕСА_1.

Під час митного контролю здійснено ідентифікаційний огляд номеру рами на відповідність інформації заявленої у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу та причепу.

Під час огляду причепу марки «SCHMIT CARGOBULL AG» з реєстраційним номером НОМЕР_7 встановлено наявний номер рами є НОМЕР_2 , що не відповідає інформації заявленої у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_9.

Львівською митницею ДФС з метою з`ясування обставин переміщення причепу марки «SCHMIT CARGOBULL AG» з реєстраційним номером НОМЕР_7 на митну територію України та отримання пояснень, керівнику польської компанії Jarkas ОСОБА_1 направлено листа від 26.10.2018 №21993/10/13-70-20/38 із проханням надати документи, які підтверджують факт реєстрації причепу марки «SCHMIT CARGOBULL AG» з реєстраційним номером НОМЕР_7 .

30.10.2018 року Львівською митницею ДФС від керівника польської компанії Jarkas ОСОБА_1 отримано листа (Вх.899/10/13-70-20/38) в якому вона зазначає, що причеп з номером рами НОМЕР_2 виведений з експлуатації, а номерні знаки помилково прикріпленні з іншого, такого ж причепа і не в змозі надати документи, які стосуються даного причепу, так як він незареєстрований в Республіці Польща.

Таким чином вчинено дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з прихованням від митного контролю, тобто з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів і документів, що містять неправдиві відомості.

На дану постанову захисники Венглевський Б.Б. та Галушка Г.М. подали апеляційні скарги в яких просять поновити строк на апеляційне оскарження постанови, скасувати таку та провадження по цій справі відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в її діях складу правопорушення передбаченого ч.1 ст.483 МК України.

Захисник Венглевський Б.Б. вказує, що постанова є незаконною та необґрунтованою.

Так судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права: неправильно застосовано норми ст. 280 КУпАП, а саме обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Відповідно до зазначеної статті орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначені розбіжності у документах Львівською митницею ДФС трактовано як переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості га складено протокол за ч.1 ст.483 МК України.

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Аналіз наведеної норми свідчить, що передбачене ч.1 ст.483 МК України порушення митних правил вчиняється лише з прямим умислом.

Системний аналіз положень ст.ст.458, 483 МК України, ст. 10 КУпАП свідчить, що відповідальність за порушення митних правил щодо посадової особи має персоніфікований характер, що передбачає необхідність доведення наявності в діях такої особи всіх обов`язкових ознак складу правопорушення.

Просить звернути увагу на те, що і причіп з номером рами - НОМЕР_2 , і причіп з номером рами - НОМЕР_4 належить польській компанії JARKAN ОСОБА_1 NIP НОМЕР_5 адреса: АДРЕСА_1 керівником якої є ОСОБА_1. Однак, причіп з номером рами - НОМЕР_2 було виведено з експлуатації та під час технічного огляду та ремонту зазначених транспортних засобів працівниками товариства було помилково сплутано номерні знаки.

Виходячи з суб`єктивної та об`єктивної сторони правопорушення передбаченого ч.1 ст.483 МК України, ОСОБА_1 не вчиняла жодних дій, які б були спрямовані на приховування відомостей чи інформації необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості. Зазначений причіп не ввозився на митну територію України з приховуванням від митного контролю, транспортний засіб переміщувався відкрито та був заявлений до митного контролю інспектору митниці при усному опитуванні з поданням необхідних товаросупровідних документів.

І водій транспортного засобу і керівництво компанії JARKAN ОСОБА_1 були впевнені, що транспортний засіб переміщується законно, відтак вважає, що в діях ОСОБА_1 немає складу зазначеного порушення і наявності її вини.

Тим самим наведені положення законодавства та фактичні обставини дають підстави для висновку про відсутність протиправної мети в її діях.

Однак, як вбачається з матеріалів справи судом було надано перевагу лише доказам наданим представникам Львівської митниці ДФС.

У постанові суду першої інстанції взагалі не зазначено, чому саме визнано винною ОСОБА_1 , адже вона не переміщувала даний транспортний засіб через митний кордон України та не подавала жодних неправдивих документів митному органу. Не перевірявся судом і службовий статус ОСОБА_1 . Жодних доказів вчинення даного правопорушення в матеріалах справи не міститься.

У постанові суду першої інстанції взагалі не описано та не надано правової оцінки, які саме дії ОСОБА_1 свідчать про вчинення нею порушення передбаченого ч. 1 ст.483 МК України.

Щодо приховування від митного контролю, звертає увагу та ту обставину, що жодних конструктивних змін задля створення тайників або сховищ до транспортного засобу не вносилися, доказів про таке приховування матеріали справи теж не містять.

Цього суд першої інстанції не врахував, припустився грубих, суперечливих висновків, через що неправильно застосував норму ч.1 ст.483 Митного кодексу України і незаконно притягнув ОСОБА_1 до відповідальності та наклав відповідні стягнення, про що суд у мотивувальній частині чітко і прямо наголосив.

Незрозумілим та необґрунтованим є розмір штрафу накладеним судом на ОСОБА_1.

Крім того, вважає, що при винесенні постанови судом не досліджено практику ЄСПЛ щодо питання про застосування санкції у вигляді конфіскації безпосередніх предметів чи знарядь.

Відтак, враховуючи поведінку особи, а також ті обставини, що вона по даній справі не надавала жодних підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, що жодних конструктивних змін задля створення тайників або сховищ до транспортного засобу не вносилися провадження по даній справі, у діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення передбачений ч.1 ст.483 Митного кодексу України провадження по даній справі повинно було бути закритим судом.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

У судовому засіданні, яке відбулось 10 січня 2019 року було проголошено лише резолютивну частину постанови, повний текст постанови суду першої інстанції було отримано лише 14 січня 2019 року, що підтверджується матеріалами даної справи.

Захисник Галушка Г .М . в апеляційній скарзі покликається на те, що постанова винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, при цьому суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою необгрунтоване застосування стягнення як вид покарання за адміністративне правопорушення, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необгрунтованою.

Так водій транспортного засобу ОСОБА_2 , при проходженні митного контролю подав митному органу всі наявні в нього документи.

Не погоджується з висновком №110 від 27.11.2018 року Львівського відділу з питань експертизи та досліджень ДП та ME ДФС в частині визначення вартості і вважає такий, неналежним та недопустимим доказом, так як Львівське відділення з питань експертизи та досліджень ДП та ME ДФС не уповноважене на проведення товарознавчої експертизи, а саме визначення вартості транспортних засобів, оскільки до компетенції її належить визначення лише попередньої оцінки вартості майна та проведення експертних досліджень, але не надання висновку за результатами судової експертизи.

Звертає увагу на те, що висновок №110 від 27.11.2018 року не є судовою експертизою, експерт відсутній в реєстрі атестованих судових експертів, а відтак, не попереджений про кримінальну відповідальність в порядку ст. 384, 385 КК України, а отже не несе кримінальну відповідальність за наслідком своїх дій, також відсутні в матеріалах справи дані про освітній рівень і кваліфікацію експерта.

Акцентує увагу на тому, що у висновку не вказано ким конкретно проводилася експертиза, стаж роботи, освітній рівень і кваліфікацію експерта, що є невід`ємними складовими висновку експерта. З висновку невідомо чи є у експерта, статус атестованого судового експерта, відповідна ліцензія чи свідоцтво на здійснення відповідного виду робіт.

Представлені митним органом, документи не можуть бути визнані належними доказами у справі про порушення митних правил, оскільки такі не завірені та на їх основі неможливо встановити наявність або відсутність порушення митних правил.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що документи, подані ОСОБА_2 до митного оформлення містять неправдиві дані, тобто відомості зазначені у них належним чином не перевірені та не спростовані.

На його думку, суд першої інстанції при розгляді справи, даючи оцінку встановленим обставинам та наявним доказам у справі, прийшов до необгрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України, оскільки такий ґрунтується на неналежних доказах.

Відтак, вважає, що приймаючи рішення про визнання винуватості у вчиненні інкримінованого порушення митних правил та накладення стягнення, місцевий суд допустив неповноту і однобічність у дослідженні доказів по справі та не розкрив їх суть, не дав їм належної оцінки, а лише формально вказав на них.

Заслухавши виступ захисника Галушки Г.М. на підтримання апеляційної скарги, думку представника Львівської митниці Зирянова О.Ю., який заперечив проти доводів апеляційних скарг, вивчивши матеріали адміністративної справи № 461/9476/18, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 486 МК України, завданням провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Відповідно до вимог ст.489 МК України, при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України стверджується протоколом про порушення митних правил №6647/20900/18 від 01.11.2018 року (а.с.4-7), даними переписки Львівської митниці ДФС та ОСОБА_1 , висновком №110 від 27.11.2018 року (а.с.52-55), фото таблицею.

Стягнення ОСОБА_1 визначено з дотриманням вимог ст.33 Кодексу України про адміністративні правопорушення та відповідно до санкції ч.1 ст.483 МК України. Таке відповідає характеру скоєного правопорушення, особі порушника, яка вперше притягується до адміністративної відповідальності.

Водій компанії ОСОБА_2 у своєму поясненні (а.с.39) ствердив, що номерні знаки на причіп та табличку з номером рами не встановлював, усіма питаннями реєстрації транспортних засобів, підготовкою документів на транспортні засоби, які мали переміщуватися через митний кордон, займалася ОСОБА_1 , яка у своєму поясненні (а.с.22) щодо даного факту зазначила, що дійсно такий мав місце, однак це сталося в результаті помилки. На причіп, яким перевозився товар, були прикріплені номерні знаки з іншого, такого ж причепа.

Доводи апеляційної скарги про те, що постанова судді є незаконною, оскільки судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, а саме: неправильно застосовано норми ст. 280 КУпАП, не встановлено обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, є надуманими та до уваги не приймаються. Судом встановлені всі обставини правопорушення, а висновок про вчинення такого Катаржиною Ярчик є обґрунтованим. Підстав вважати, що це правопорушення вчинено з необережності не має

Також надуманими є доводи про порушення законодавства щодо визначення вартості причепа, як безпосереднього предмета порушення митних правил. Його вартість визначено відповідно до вимог чинного законодавства, виходячи з дійсної вартості в Україні.

Під час розгляду справи в місцевому суді порушень вимог законодавства, які б вплинули на правильність прийнятого рішення, в тому числі наведені в апеляційних скаргах захисників, допущено не було.

Тому апеляційні скарги захисників Венглевського Б.Б. та Галушки Г.М. є безпідставними та не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

постановив:

Постанову судді Галицького районного суду м.Львова від 10 січня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.483 Митного кодексу України залишити без зміни, а апеляційні скарги її захисників Венглевського Б.Б. та Галушки Г.М. - без задоволення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду В.В.Ревер