Деражнянський районний суд Хмельницької області
_____________________________________________________________________________
19 лютого 2019 року Справа № 673/307/19 Провадження № 3/673/217/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Суддя Деражнянського районного суду Хмельницької області Ягодіна Т.В., розглянувши матеріали, які надійшли від ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , одруженого, з освітою базовою загальною середньою, військовослужбовця військової служби за контрактом, тракториста взводу забезпечення живучості В/Ч НОМЕР_1 , солдата,

за ч.4 ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Солдат ОСОБА_1 , який є військовослужбовцем військової служби за контрактом, о 08 год. 30 хв. 13.02.2019 року не з`явився на ранкове шикування у військову частину НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 , та в подальшому протягом дня не прибув у вказану військову частину, де він проходить війську службу.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча про дату, місце і час розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується телефонограмою від 18.02.2019 року.

Водночас, ч.1 ст. 268 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З огляду на наведене, суд проводить судовий розгляд у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріли справи, повно та об`єктивно оцінивши всі наявні в матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, а описані у протоколі обставини правопорушення слід кваліфікувати за ч.3 ст. 172-11 КУпрАП.

Диспозицією частини третьої статті 172-11 КУпАП передбачено відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб, а частиною четвертою цієї статті за діяння, передбачені частинами першою або третьою цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду.

Як вбачається зі змісту протоколу, складеного щодо ОСОБА_2 , останній в період часу з 08 год. 30 хв. 13.02.2019 року по 02 год. 30 хв. 14.02.2019 року, в умовах особливого періоду, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 , де він проходить військову службу за контрактом, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.4 ст. 172-11 КУпАП.

Вирішуючи правильність такої кваліфікації дій ОСОБА_1 , судом враховується, що визначення «особливого періоду» міститься в абзаці 11статті 1 Закону України «Про оборону України», яким передбачено, що особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

У свою чергу, мобілізація - це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Отже, за змістом наведених норм особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію та охоплює час мобілізації, а в разі оголошення стану війни - воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

В умовах відсутності рішення про оголошення війни або мобілізації, чи закінчення строків, встановлених для проведення мобілізації, особливий період не діє.

Мобілізація в Україні оголошувалась Указами Президента України від 17.03.2014 №303/2014, від 06.05.2014 №454/2014, від 21.07.2014 №607/2014 від 14.01.2015 №15/2015, а отже, особливий період в Україні діяв з 18 березня 2014 року по 1 травня 2014 року; з 7 травня 2014 року по 20 червня 2014 року; з 24 липня 2014 року по 6 вересня 2014 року; з 20 січня 2015 року по 17 серпня 2015 року.

З матеріалів справи вбачається, що правопорушення було вчинене ОСОБА_1 13.02.2019 року, тобто станом на день вчинення правопорушення особливий період в країні не діяв.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутня кваліфікуюча ознака «вчинене в умовах особливого періоду», що передбачена ч.4 ст. 172-11 КУпАП.

При цьому, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-11 КУпАП, оскільки вона підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів, зокрема, протоколом про військове адміністративне правопорушення №18 від 14.02.2019 року, рапортом т.в.о. командира взводу забезпечення живучості ОСОБА_3 від 13.02.2019 року, письмовими поясненнями ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та самого ОСОБА_1 , який підтвердив факт самовільного залишення ним військової служби 130.02.2019 року.

Дії ОСОБА_1 судом кваліфікуються за ч.3 ст. 172-11 КУпАП, як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем військової служби за контрактом.

При обранні стягнення судом враховується характер правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

За таких обставин, суд вважає за можливе накласти на ОСОБА_1 стягнення в межах, передбачених санкцією ч.3 ст. 172-11 КУпАП, у виді штрафу.

Відповідно до ч.1 ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 384,20 грн.

Керуючись ст.ст. 40-1, 172-11 ч.3, 279, 283, 284 КУпАП, -

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 70 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1190 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп. на користь держави.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Суддя Деражнянського районного суду Хмельницької області Т. В. Ягодіна