Житомирський апеляційний суд
Справа №285/721/19 Головуючий у 1-й інст. Мозговий В. Б.
Категорія ч.2 ст. 130 КУпАП Доповідач Бережна С. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2019 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Бережна C.B., за участю: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 15 березня 2019 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого, -

встановив:

Постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 15 березня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн. 00 коп. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Постановлено стягнути ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 384 грн. 20 копійок в дохід держави.

Згідно постанови суду, ОСОБА_1 о 14 год. 05 хв, 17.02.2019 року по вул. Сагайдачного, в м. Новоград-Волинський керував автомобілем Audi 100 д/н НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (почервоніння очей, різкий запах алкоголю з ротової порожнини), від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

На прийняте судом рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить Постанову суду скасувати, а провадження у справі відносно нього закрити на підставі п.1 ч.І ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в моїх діях складу адміністративної правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАп. Посилається на те, що постанова суду є незаконною через неправильне застосування норм матеріального та процесуального права та недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а й невідповідність висновків суду, викладених у постанові, дійсним обставинам справи. Вказує, що суд першої інстанції його пояснення залишив поза увагою, не обгрунтувавши своєї позиції відносно них та підстав їх відхилення, а навпаки взяв до уваги виключно протокол про адміністративне правопорушення, письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та визнав його винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП. Однак письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не відповідають дійсним обставинам справи і за його присутності не складалися, від проходження саме медичного огляду на сп`яніння за відсутності такої пропозиції він не відмовлявся, свою відмову від проходження огляду на сп`яніння на місці зупинки працівниками поліції він висловлював лише в присутності одного із свідків припускає, що це був ОСОБА_2 і в його присутності факт вживання спиртних напоїв не підтверджував, іншого свідка, припускає, що це ОСОБА_4 , на місці зупинки він взагалі не бачив також тому, що окрім анкетних даних вказаних осіб письмові пояснення практично слово в слово ідентичні один одному, вважає за необхідне викликати до суду вказаних осіб для надання пояснень свідків. Стверджує, що інших належних та допустимих доказів щодо того, чи було запропоновано йому пройти медичний огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, у зв`язку з його незгодою із проходженням огляду на стан сп`яніння на місці зупинки працівниками поліції, чи він дійсно відмовився від проходження такого огляду матеріали справи не містять, що ставить під сумнів дотримання порядку проведення такого огляду у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 , який просив задовольнити подану апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.280 КУпАП зазначається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протокоів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи вирішуючи дану справу, суд першої інстанції не в повній мірі врахував вимоги ст.245, 252, 280 КУПАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності з законом.

З постанови суду слідує, що висновок суду про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП ґрунтується та підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 037474 від 17.02.2019 року (а.с.2); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с.3,4); карткою обліку адміністративного правопорушення, згідно якої Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області 10.12.2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та звільнено від відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП (а.с.5).

Однак, під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 підтримав свою апеляційну скаргу, просив постанову суду першої інстанції скасувати з мотивів, викладених в ній та закрити справу у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Додатково пояснив, що коли, його зупинили працівники поліції та запропонували пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотестера, його пояснення з приводу того, що алкогольні напої він не вживав, працівниками поліції були залишені без реагування. В зв`язку з тим, що він не вживав спиртні напої і не перебував в стані алкогольного сп`яніння та маючи обґрунтовані сумніви відносно правильності показників спеціального технічного засобу проходити на місці зупинки огляд на стан сп`яніння відмовився. Пропозицій від працівників пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння, а відповідно доставити його до найближчого закладу охорони здоров`я, якому надано право на проведення такого огляду, для його проведення не надходило. Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відносно нього не складалося. Працівниками поліції було лише зупинено один з автомобілів, що рухався по вул.Сагайдачного в м.Новоград-Волинському. Знаходячись у службовому автомобілі поліції та в присутності водія вказаного автомобіля, прізвище якого йому не було відомо і який стояв поруч на тротуарі, він дійсно відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, а працівники поліції за таких обставин знову таки не пропонували йому пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я. При цьому він не підтверджував факт вживання спиртних напоїв. Окрім двох працівників поліції та вказаного водія біля службового автомобіля поліції сторонніх він не бачив.

Крім того, саме він, Королльковський, наполягав на медичному огляді на стан сп`яніння, однак працівники поліції відмовили йому в цьому, посилаючись на його роботу в даному медичному закладі зубним техніком. Після чого працівник поліції почав складати протокол про адміністративне правопорушення зупинений водій поїхав з місця зупинки. Згодом, не запропонувавши йому викласти свої пояснення в письмовій формі, не надавши можливості це зробити, не надавши можливості ознайомитися зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення, не надавши копії самого протоколу, працівники поліції залишили місце зупинки. Таким чином вказівка в протоколі на те, що він наче б то відмовився від медичного огляду, є неправдивою, працівниками поліції викривлено усі обставини правопорушення.

Для підтвердження або спростування обставин, на які посилається ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі та під час розгляду справи, апеляційним судом неодноразово викликалися в судове засідання апеляційного суду свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_4 Свідок Захарчук надіслав до апеляційного суду заяву, в якій зазначив, що за станом здоров`я він не може з`явитися, та вказав, що підтверджує факт відмови ОСОБА_1 від проходження експертизи. Згодом до апеляційного суду надійшли додаткові пояснення від свідка ОСОБА_2 , в яких він доповнив що був свідком відмови ОСОБА_1 від проходження тесту на стан сп`яніння за допомогою драгера. Пояснення, які містяться в матеріалах справи писав поліцейський, а він їх лише підписав, інших зауважень він не чув, після чого працівники поліції його відпустили.

Апеляційним судом викликався в судове засідання інший свідок зазначений в протоколі та в поясненнях до протоколу ОСОБА_4 , однак поштові повідомлення поверталися неврученими з відміткою за закінченням терміну зберігання. А зателефонуваши останньому, було встановлено, що абонент знаходиться за межами країни, таким чином перевірити достовірність пояснень даного свідка наявних в матеріалах справи та уточнити в нього бставини, які він засвідчив, з огляду на додаткові письмові пояснення іншого свідка ОСОБА_2 , не представилось можливим, як і з`ясувати взагалі чи був він присутнім під час відмови ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння.

У відповідності до ч.ч. 2,3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Виходячи з наведеного вбачається, що факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку, тобто спочатку на місці зупинки за допомогою технічного засобу, а у разі відмови чи незгоди з результатами такого огляду, - в медичному закладі, матеріалами справи не в достатньому обсязі підтверджується, а навпаки спростовується як поясненнями самого ОСОБА_1 так і свідка ОСОБА_2

Крім того, на переконання апеляційного суду, працівниками патрульної поліції на місці зупинки ОСОБА_5 . вимоги ст.266 КУпАП було порушено.

Проаналізувавши пояснення ОСОБА_5 , дослідивши протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначено про те, що ОСОБА_1 відмовився проходити медичне освідування, дослідивши пояснення свідка ОСОБА_2 , апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні даного правоорушення не доведена у відповідності до положень ч.2 ст. 251 КУпАП належними , допустимими та достатніми доказами, в тому в його діях в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП

Наявні в матеріалах справи докази на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП викликають сумнів в своїй достовірності, у зв`язку з неналежним оформленням працівниками поліції вказаних доказів, достовірність яких не представилося можливим в повному обсязі перевірити апеляційним судом, тому такі докази, додані до протоколу про адміністративне правопорушення не можуть визнаватися в даному випадку достатніми доказами, які б безумовно підтверджували вину ОСОБА_5 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

На зазначені обставини суд першої інстанції належної уваги не звернув, та прийшов до передчасного і помилкового висовку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду справи, у зв`язку з чим постанова суду підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП у відповідності до положень п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 15 березня 2019 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі відносно нього закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: