Номер справи 220/905/19
Номер провадження 3/220/604/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2019 року смт.Велика Новосілка Донецької області

Суддя Великоновосілківського районного суду Донецької області Дурач О.А., при секретарі Сербіній І.В., за участю порушника ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, що надійшли від Великоновосілківського ВП Волноваського ВП ГУ Національної поліції в Донецькій області у відношенні

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Красна Поляна Великоновосілківського району Донецької області, не працює, освіта вища, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, до адміністративної відповідальності не притягувався, що проживає за адресою : АДРЕСА_1 та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2

про скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП № 217350 від 01 квітня 2019 року, ОСОБА_1 , о 10-42 год. за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї матері ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні у її сторону нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене 173-2 ч. 1 КпАП України.

У судовому засіданні порушник пояснив, що на прохання своєї матері, він приїхав до неї за адресою вул.. Весела, 23, побачив, що у будинку порушені норми протипожежної безпеки, розкидані речі. Він пояснив це матері, запропонував прибрати, але їй було важко це зробити та він сам прибрав. Проте, мати почала висловлювати у його адресу претензії, що він все зробив неправильно та викликала поліцію. Співробітники поліції приїхали, склали протокол, він відмовився від дачі пояснень за протоколом, вважаючи, що нічого протиправного не трапилось. Права при цьому йому не роз`яснювались. Жодних висловлювань нецензурною лайкою у адресу матері він не здійснював. Вважає, що його мати страждає на психічний розлад, навів декілька прикладів такого її стану. Вину не визнає.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснила, що ОСОБА_1 є її племінником та сином її сестри ОСОБА_4 . Її сестра, на її думку, страждає на психічний розлад та неодноразово викликала працівників поліції для прийняття мір без приводу та підстав для цього.

Вислухавши пояснення порушника, свідка ОСОБА_3 , дослідивши надані докази правопорушення у їх сукупності та логічному взаємозв`язку, суд приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 1 КпАП України, виходячи з наступних підстав.

За змістом ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності до ст.252 КУпАП оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За змістом ч. 2 ст. 251 КУпАп обов`язок щодо збирання доказів покладено на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Диспозиція ч. 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, порушення вимог якої інкримінується порушнику, передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Як передбачено п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП № 217350 (а.с. 3), ОСОБА_1 , 01.04.2019 р. о 10-42 год. за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї матері ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні у її сторону нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю, проте не конкретизовано, які саме дії порушника та яким саме чином завдали шкоди психічному здоров`ю потерпілої у контексті Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»

У матеріалах провадження міститься лише пояснення порушника про те, що він відмовляється від дачі показань (а.с. 8) та пояснення ОСОБА_2 , у яких вона зазначає обставини події. Проте, суд звертає увагу, що пізніше суду надана заява потерпілої ОСОБА_2 про те, що вона просить закрити провадження у справі, оскільки вона погарячкувала та випадково викликала співробітників поліції (а.с. 12). Жодні свідки правопорушення у протоколі не зазначені, жодні додаткові докази скоєння порушником правопорушення, передбаченого ст. ч. 1 ст. 173-2 КпАП України, суду працівниками поліції не надані.

Крім того, суд звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення , не відповідає вимогам ст. 256 КпАП України та п. 11 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства Внутрішніх Справ України № 06.11.2015 № 1376 (у редакції, чинній на момент складання протоколу).

Зважаючи на пояснення порушника, йому не було роз`яснено прав, передбачених ст. 268 КпАП України, а також на те, що відсутній підпис порушника після відмітки про роз`яснення особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення прав порушника, суд приходить до висновку, що права порушнику, передбачені ст. 268 КпАП України не роз`яснені, що є грубим порушенням прав ОСОБА_1 , у тому числі, й права на захист.

Рішенням Європейського Суду з прав людини по справі «Лучанінова проти України» (Заява № 16347/02) встановлено, що для здійснення обвинуваченим свого права на захист йому зазвичай повинно бути забезпечено можливість отримати ефективну допомогу захисника з самого початку провадження (див. рішення у справах «Сальдуз проти Туреччини» (Salduz v. Turkey) [ВП], заява № 36391/02, п. 52, від 27 листопада 2008 року, та «Яременко, проти України» (Yaremenko v. Ukraine), заява № 32092/02, пп. 90-91, від 12 червня 2008 року). За необхідності захисник повинен призначатися офіційно. Просте призначення національними органами захисника не гарантує ефективну правову допомогу (див. рішення від 19 грудня 1989 року у справі «Камазінскі проти Австрії» (Kamasinski v. Austria), п. 65, Series A № 168).

За таких обставин, з урахуванням встановленого судом порушення права на захист ОСОБА_1 , у суду викликає сумнів правомірність складання протоколу про адміністративне правопорушення. Обставини, зазначені у даному протоколі, встановлені з порушенням права ОСОБА_1 на захист. Доказів зворотнього представниками поліції не надано.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Досліджуючи матеріали провадження, вислухавши пояснення порушника та свідка ОСОБА_3 , яка, хоча і не була присутня під час конфлікту, проте охарактеризувала відносини у родині, суд дійшов висновку дані пояснення є правдивими, узгоджуються між собою, є достовірними, належними, допустимими та не підтверджують наявність вини у діях ОСОБА_1 за ст. 173-2 ч. 1 КпАП України.

Таким чином, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 ч. 1 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 173-2 ч. 1, 247 ч.1 п.1, 254, 256, 276-280, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» суд,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 ч. 1 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги чи протесту прокурора в апеляційний суд Донецької області через Великоновосілківський районний суд Донецької області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: О.А. Дурач