Справа № 127/9457/19
Провадження № 33/801/476/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кашпрук Г. М.
Доповідач: Сопрун В. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді Сопруна В.В.,

за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.164 КУпАП, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 13 травня 2019 року,

в с т а н о в и в:

28 лютого 2019 року о 12:00 год в м. Вінниця, вул. Д. Нечая, буд. 122, ОСОБА_1 здійснював господарську діяльність з перевезення пасажирів на таксі ВАЗ 210994 НОМЕР_1 , без одержання ліцензії відповідно до вимог Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», чим порушив вимоги ч.1 ст.164 КУпАП.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 13 травня 2019 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. на користь держави. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 384,20 грн. на користь держави.

Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 13 травня 2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП та закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю і діях складу адміністративного правопорушення. Вважає, що постанова суду постановлена з порушенням норм процесуального та матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Заслухавши ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 252, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, суд першої інстанції вказаних вимог закону не дотримався та дійшов помилкового висновку про наявність події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КпАП України.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, а саме 28 лютого 2019 року о 12:00 год в м. Вінниця по вул. Д. Нечая, буд. 122, здійснював господарську діяльність з перевезення пасажирів на таксі ВАЗ 210994 НОМЕР_1 , без одержання ліцензії відповідно до вимог Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», чим порушив вимоги ч.1 ст.164 КУпАП

На підтвердження факту, викладеного в протоколі, додано лише фотознімок автомобіля ВАЗ 210994 НОМЕР_1 , обладнаного фішкою таксі служби «555-777». Будь-яких інших доказів матеріали справи не містять.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата та місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, ні у протоколі про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 , ні у постанові суду першої інстанції не вказано чи отримувалися кошти за здійснення господарської діяльності, відсутні й пояснення осіб, кому надавалися послуги по перевезенню.

Судом першої інстанції не викладено обставини, встановлені при розгляді справи та висновки про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП, при цьому відтворив у постанові лише формальні дані протоколу про адміністративне правопорушення.

Диспозиція ч.1 ст.164 КУпАП передбачає відповідальність за дії, які полягають у провадженні господарської діяльності: без державної реєстрації як суб`єкта господарювання; без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності; здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування.

При цьому, згідно з ч.ч.1, 2 ст. 3 Господарського кодексу України (далі ГК), під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва підприємцями.

Відповідно до ст. 42 ГК України, підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Згідно з ст. 55 ч. ч. 1,2 ГК України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Суб`єктами господарювання є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Згідно з ч. 1 ст. 20 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015 року №222-VIII, за провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, без ліцензії чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування посадові особи суб`єктів господарювання несуть адміністративну відповідальність, передбачену Кодексом України про адміністративну відповідальність.

В той же час, згідно пункту 24 частини 1 статті 7, частини 9 статті 13 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015 року перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів річковим, морським, автомобільним, залізничним та повітряним транспортом, міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом потребують ліцензування.

Крім того, частиною 3 статті 9 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року визначено, що ліцензія видається на господарську діяльність з надання послуг з перевезення пасажирів і небезпечних вантажів в тому числі на такий вид робіт як надання послуг з внутрішніх перевезень пасажирів на таксі.

ОСОБА_1 заперечує факт зайняття господарською діяльністю, зазначивши, що не надавав послуги по перевезенню пасажирів. Зазначив, що в автомобілі знаходилась його дружина.

Сам лише факт знаходження знаку фішки таксі служби «555-777» на даху автомобіля, жодним чином не підтверджує самого здійснення діяльності, як перевезення пасажирів, тобто таксі.

Таким чином, в матеріалах справи немає належних та допустимих доказів, які б вказували на вчинення ОСОБА_1 дій зазначених у диспозиції ч.1 ст.164 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом, який повинен відповідати певним вимогам, зокрема, містити відомості про суть адміністративного правопорушення (ч. 1 ст. 256 КУпАП).

Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає (ч. 1 ст. 254 КУпАП та ч. 2 ст. 251 КУпАП), та не може бути перекладено на суд.

В описовій частині протоколу зазначено, що ОСОБА_1 порушив вимоги ч. 1 ст. 164 КУпАП, однак не зазначено точних обставин вчинення адміністративного правопорушення, не викладені дані, яким чином він здійснював господарську діяльність з перевезення пасажирів, по якому маршруту та кому надавав послуги перевезення.

В матеріалах справи відсутні будь-які пояснення пасажирів, яким ОСОБА_1 надавав ніби послуги пасажирських перевезень.

Разом з тим, оскільки ОСОБА_1 здійснював разове перевезення пасажира на автомобілі з фішкою таксі, він не є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, а отже не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП.

Неконкретність пред`явленого обвинувачення ОСОБА_1 позбавляє його права здійснювати предметний захист і порушує його процесуальні права, в тому числі право на захист.

Відповідно до ч.2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого звинувачено у вчинені адміністративного правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Європейський суд з прав людини зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу адмінправопорушника, що є ключовими поняттями для демократичної концепції судового розгляду.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Перевіривши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції всупереч ст. 252 КУпАП належним чином не дав оцінки доказам в їх сукупності через що прийняв помилкове рішення щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

На підставі викладеного, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, тобто за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Керуючись ст.164, ст.247, ст.294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 13 травня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП, скасувати.

Провадження у адміністративній справі щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького апеляційного суду: /підпис/ В. В. Сопрун

Згідно з оригіналом: В.В. Сопрун