23.05.2019 Справа № 756/4913/19
Унікальний № 756/4913/19
Провадження № 3/756/2609/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2019 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Яценко Н.О., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

за ч.1 ст. 130 КпАП України, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №318824 від 31.03.2019 року, 31.03.2019 року о 17 год. 10 хв. в м. Києві, по вул. Автозаводській, буд.89-а, водій ОСОБА_1 , керував автомобілем марки «Ніссан», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, сповільнена реакція зіниць на світло, неприродна блідість обличчя. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у лікаря-нарколога водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину в інкримінованому адміністративному правопорушенні не визнав, суду пояснив, що він погоджувався пройти огляд на стан сп`яніння, однак працівники поліції вказали, що він може відмовитись і вони оформлюють матеріали на місці і відпускають його. Водій вказує, що він поспішав на роботу, а тому погодився на швидку процедуру.

Як зазначено в ст.252 КпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справив їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.31, 40 Закону України „Про Національну поліцію", Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої Наказом Департаменту патрульної поліції від 03.02.2016 №100, поліція використовує технічні засоби - нагрудні відеокамери (відеореєстратори).

Використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) як превентивного поліцейського заходу є важливим елементом функціонування патрульної поліції, покликаним гарантувати чесність, відкритість та антикорупційну спрямованість діяльності патрульної поліції (п. 1.3 Розділу І Інструкції).

Відповідно до п.3.3. Розділу III вищенаведеної Інструкції нагрудна відеокамера (відеореєстратор) повинна активовуватись працівником патрульної поліції та знаходитись у режимі відеозйомки при будь-якому контакті з особами, зокрема, але не виключно: при оформленні дорожньо-транспортної пригоди; при перевірці документів; при поверхневому огляді; при загрозі використання фізичної сили, спеціальних засобів або вогнепальної зброї; при наданні допомоги особам; у випадках, коли усвідомлення особою факту відеофіксації її поведінки може сприяти вирішенню конфліктної ситуації.

Відповідно до відеозапису з нагрудної камери інспектора поліції при складанні протоколу серії БД №318824 від 31.03.2019 р. вбачається, що на пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння водій неодноразово погоджувався, однак працівники поліції наголошували, що якщо він відмовиться від огляду це прискорить оформлення матеріалів та вони його швидко відпустять.

З вищевказаного відео вбачається, що працівниками поліції висловлена неоднозначна вимога стосовно проходження огляду, а саме надано водію дві альтернативи або пройти огляд на стан сп`яніння, або відмовитись, натомість не роз`яснивши ОСОБА_1 наслідки даної відмови.

Відповідно до п.6 розділу 1 та п.1 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 09.11.2015 року (далі Інструкція) огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У відповідності до п. 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 (надалі Порядок), вбачається, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Однак, працівниками поліції вищевказане направлення для проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я Фещенко О.О. надано не було.

Натомість водій 23.05.2019 р. в судовому засіданні надав суду довідку №415409 від 16.05.2019 р. видану КМНКЛ «Соціотерапія», з якої вбачається, що гр. ОСОБА_1 за даними облікової документації під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває.

Відповідно до положення ч. 1 ст.265-2 КУпАП, у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені зокрема, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 цього Кодексу, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, або транспортний засіб розміщений на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. При тимчасовому затриманні транспортного засобу складається акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України.

З матеріалів справи убачається, що працівники поліції, склавши відносно ОСОБА_1 протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в порушення вимог ст.ст. 265-2 та 266 КУпАП не здійснили тимчасове затримання керованого ним транспортного засобу, маючи підозру перебування останнього в стані наркотичного сп`яніння.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Абзац 2 п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративне правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року № 14 встановлює, що виключною підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності є протокол, що складений у присутності двох свідків.

Досліджуючи письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , судом встановлено, що дані пояснення надруковані на стандартних бланках (в тому числі зміст пояснень свідків) на одному аркуші паперу та в них не конкретизовано всіх наявних обставин справи, окрім того з них не вбачається від якого саме огляду відмовився водій.

Відповідно до положення ст.251 КпАП України, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КпАП України

Відповідно до ч.ч.2,3 ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину (як і правопорушення).

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При чому ЄСПЛ у справі «AllenetdeRibemont v. France» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Таким чином, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, протокол БД №318824 від 31.03.2019 року, пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , пояснення водія ОСОБА_1 , відеоматеріал з бодікамери АА 00181, суд вважає, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад та подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 247 п.1 ч.1, ч.1 ст.130 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ч.1 ст. 130 КпАП - закрити, за відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня її постановлення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя