Провадження № 3/761/4477/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2019 року

Суддя Шевченківського районного суду м. Києва Хардіна О.П.,

за участі: Пожарського Максима Віталійовича, прокурора Дяченка В.П.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Донецьк, громадянина України, працюючого на посаді інженера-консультанта у сфері будівництва у ТОВ «Центральне БТІ», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 15 травня 2019 року, ОСОБА_1 обіймаючи посаду начальника відділу експертної роботи, ринкового нагляду та надання адміністративних послуг Головного управління Держпраці у Київській області, будучі державним службовцем категорії «Б», відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції, примітки до ст. 172-6 КУпАП, являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог абзацу 2 частини 2 статті 45 даного Закону, 03.09.2018 року припинивши виконання функцій держави або місцевого самоврядування, 03.04.2019 несвоєчасно без поважних причин подав в установленому частиною 1 цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік 2018 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Датою вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією є день несвоєчасного подання ОСОБА_1 декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого с самоврядування, за минулий 2018 рік (після звільнення), тобто 01 квітня 2019 року.

В суді ОСОБА_1 свою вину у вчиненні корупційного адміністративного правопорушення не визнав, вказав, що в середині березня 2019 року, перебуваючи в своєму службовому кабінеті ТОВ «Центральне БТІ», за адресою: м.Київ, вул. Бастіонна, 5/13 розпочав подавати декларацію за 2018 рік. Так цього дня ним були заповнені всі розділи, які передбачає декларація та ним було натиснуто кнопку «Подати декларацію». Однак він не перевірив на електронній адресі повідомлення щодо успішного подання декларації. Вважав, що декларація ним була подана. 02.04.2019 року від знайомих дізнався, що подана ним декларація за 2018 рік не була оприлюднена на сайті НАЗК. Після відновлення електронного ключа подав 03.04.2019 року електронну декларацію, проте з пропущенням строку.

Під час судового розгляду справи прокурор вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку про відсутність в діях особи складу вказаного адміністративного правопорушення з таких підстав.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи, протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягується до відповідальності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають значення.

Дії особи, поведінка якої є предметом дослідження, у кожному випадку потрібно оцінювати у контексті положень ст. 9 КУпАП, де закріплено поняття адміністративного правопорушення, яке визначається як протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, вчинена суб`єктом правопорушення, і за яку передбачено адміністративну відповідальність. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Так, відповідно до абз. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання корупції" суб`єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Згідно з частиною 2 пункту 1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції" суб`єктами, на яких поширюються дія цього Закону, є зокрема: в) державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування.

Як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, вчинення вказаного адміністративного правопорушення для ОСОБА_1 пов`язують з несвоєчасним поданням щорічної декларації за 2018 рік. Таким чином, в протоколі, складеному про адміністративне корупційне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 172-6 КУпАП, міститься твердження про встановлення вчинення конкретних дій особою, яка подала, проте несвоєчасно, всупереч строкам, визначеним законом, електронну декларацію за 2018 рік.

ОСОБА_1 в суді в поясненнях вказав, що таку дію як подання електронної декларації за 2018 рік відповідно до Закону «Про запобігання корупції» він вчинив 03.04.2019 року. При цьому датою вчинення адміністративного правопорушення, яке полягає у несвоєчасному поданні декларації за 2018 рік, в протоколі зазначено 01.04.2019. Проте відомості про вчинення в цей день ОСОБА_1 будь - яких активних дій, які утворюють склад адміністративного правопорушення, фабула щодо якого викладена в даних протокола про адміністративне правопорушення, в матеріалах справи відсутні.

В підтвердження таким обставинам, що саме 01.04.2019 року подана декларація за 2018 рік, матеріали справи не містять, уповноваженою особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, такі фактичні дані до протокола не додані.

Отже, твердження в протоколі про несвоєчасне подання ОСОБА_1 декларації, тобто вчинення дій у вказаний час, не знаходять підтвердження в матеріалах справи як об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6КУпАП.

При цьому лише з даних, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, виходить суддя при вирішенні справи про адміністративне правопорушення, вирішення питання про наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62) .

Відповідно до п.4.1 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення) відзначається принцип правової визначеності, який означає, що "обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки".

Як наголошує Конституційний Суд України у п.4.2 вказаного Рішення, орган (посадова особа) при розгляді справи, зокрема, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність; повинен своєчасно, всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності до закону тощо (статті 245, 280 Кодексу). Згідно з Кодексом провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення; оцінка доказів ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності (стаття 252). Положення зазначених статей визначають систему процесуальних механізмів, які в сукупності з наведеними конституційними нормами унеможливлюють притягнення до адміністративної відповідальності особи, яка не вчиняла правопорушення.

Таким чином, оскільки в суді не доведено наявність в діях ОСОБА_1 об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення, уповноваженою особою при складанні протокола не визначено чітко дата вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.176-6 КУпАП, такі обставини виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, яка підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 172 -6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О.П. Хардіна