Справа № 567/1622/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2019 року м. Острог

Суддя Острозького районного суду Рівненської області Назарук В.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Острозького ВП ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, непрацюючого, посвідчення водія серії РВА №111270 видане 29.10.2002 Острозьким МРЕВ

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

встановив:

відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 17.11.2018 року біля 02:30 год. в с.Грем"яче по вул.Центральна Острозького району Рівненської області ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння.

В суді ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення не визнав та пояснив, що 17.11.2018 року близько 02:00 год. він, року разом зі своєю дружиною ОСОБА_2 на автомобілі НОМЕР_1, яким керувала його дружина ОСОБА_2, рухались в напрямку с.Грозів. Вказує, що між селами Грем"яче та Грозів автомобіль в автомобілі виникла технічна несправність, а саме погасли фари. В той час між ним та його дружиною виник конфлікт, після якого дружина пішла додому пішки, оскільки їх будинок знаходився недалеко, при цьому забрала з собою ключі від автомобіля, а він залишився біля автомобіля та пізніше з'ясував причину несправності, яка полягала в тому, що перегорів один з запобіжників. Приблизно через 5-10 хв. до автомобіля підїхали працівники поліції, які висловили припущення, що він керував автомобілем та при цьому перебував в стані алкогольного сп"яніння, на що він заперечив факт керування автомобілем. Зазначив, що працівники поліції не пропонували йому пройти огляд на стан спяніння на місці, а відразу доставили його в КП «Острозька ОПЛ», де він пройшов огляд за результатами якого було складено висновок про його перебування в стані алкогольного спяніння.

Після чого, приблизно о 03:15 год. працівники поліції відвезли його назад на місце стоянки автомобіля. В подальшому, на місце події повернулась його дружина, яку він викликав по телефону, після чого працівники поліції зупинили інший автомобіль та запросили свідків.

Вказує, що акт огляду було складено після їх повернення з ОПЛ, а не о 02:45 год. як зазначено в акті. Пояснив, що відмовився від підпису протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки був не згідний з ним.

Заперечив факт керування автомобілем та те, що працівники поліції взагалі зупиняли автомобіль ВАЗ-21011, в якому він з дружиною повертався додому.

Захисник ОСОБА_3 в судовому засіданні вважає, що справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю у зв"язку з відсутністю в діях події та складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом не підтверджено жодними доказами, як і не підтверджено належними доказами факт його перебування в стані алкогольного спяніння.

Окрім того вважає, що огляд ОСОБА_1 на стан спяніння було проведено з порушенням процедури такого освідування.

Заслухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності та думку його захисника, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, а також іншими документами.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснила, що 17.11.2018 після 02:00 год. вона, керуючи автомобілем НОМЕР_1, разом зі своїм чоловіком ОСОБА_1 поверталась додому в с.Грозів. Між с.Грозів та с.Грем"яче їх автомобіль зламався, після чого вона зупинила автомобіль, забрала ключі від автомобіля та пішла додому, при цьому ОСОБА_1 залишився біля автомобіля.

Через деякий час ОСОБА_1 зателефонував до неї та попросив її прийти забрати автомобіль. Коли вона прийшла на місце події, там були два працівники поліції в яких вона запитала про причину проходження огляду на стан сп"яніння ОСОБА_1 та повідомила працівників поліції, що за кермом автомобіля ОСОБА_1 не перебував, так як автомобілем керувала вона. Після цього працівники поліції зупинили інший автомобіль та запросили свідка, яким був ОСОБА_4

Свідок ОСОБА_4 пояснив, що 17.11.201.8 після 03:30 год. його зупинили працівники поліції та запросили в якості свідка при цьому пояснили, що зупинили водія, який керував автомобілем в стані алкогольного сп"яніння. Вказує, що в його присутності ОСОБА_1 не пропонували пройти огляд на стан спяніння ні на місці зупинки, ні в медичному закладі. Вказав, що акт огляду він не підписував.

Зазначив, що він не бачив чи керував ОСОБА_1 автомобілем та чи саме його зупиняли працівники поліції.

Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 р. №14 судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст.130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп'яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

В судовому засіданні з пояснень ОСОБА_1 встановлено, що він не керував транспортним засобом та працівниками поліції не зупинявся. Зазначене підтвердила свідок ОСОБА_2, зазначивши, що саме вона керувала транспортним засобом.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні показав, що він не був очевидцем факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Окрім того, згідно наданого працівниками поліції відеозапису, як доказу вчинення правопорушення вбачається, що на зазначеному відеозаписі відсутні відомості про факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та обставини його зупинки працівниками поліції. На відео зафіксовано лише проходження ОСОБА_1 огляду для визначення стану спяніння в медичному закладі.

З метою повного зясування обставин справи судом вживались передбачені законом заходи шляхом виклику в судове засідання інспектора Острозького ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_6, однак зазначені особи в судові засідання тричі не зявились без повідомлення причин.

Отже, в судовому засіданні не встановлено достатніх належних доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та встановлені судом обставини вказують на те, що інспектором не було встановлено чи є ОСОБА_1 належним субєктом даного правопорушення.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об'єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп'яніння визначається ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735.

Статтею 266 КУпАП визначено порядок огляду водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції.

Зокрема, цією статтею визначено, що огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Згідно ст. 266 КУпАП, у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Пунктом 6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначено, що огляд на стан спяніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

З пояснень ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_4 в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд для визначення стану спяніння на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків.

Зазначені відомості свідчать про те, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп'яніння проведений з порушенням вимог ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. У зв"язку з цим огляд на стан сп'яніння, преведений щодо ОСОБА_1 слід ввжати недійсним.

Одночасно, доводи ОСОБА_7 про те, що його автомобіль стояв у нерухомому стані зачинений, і він не керував автомобілем, в судовому засіданні не спростовані та підтверджені показами свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_4

Частиною 1 ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Частиною 3 ст.62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Згідно п.2 ст.129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року №5-рп/2015 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Усі сумніви щодо доведеності вини суд трактує на користь особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно положень КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен вжити всіх передбачених законом заходів для повного, всебічного і об'єктивного дослідження доказів по справі та з'ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Окрім того, статею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди України при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, справи про адміністративні правопорушення є кримінальним для цілей застосування Конвенції (п.39 рішення у справі Лучанінова проти України від 09.06.2011 року).

При цьому, у відповідності до практики Європейського суду з прав людини у справах "Лучанінова проти України" (рішення від 09.06.2011, заява №16347/02), "Малофєєва проти Росії" (рішення від 30.05.2013, заява №36673/04), "Карелін проти Росії" (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016), серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.

Відповідно до ч.2 ст. 251 КУпАП, обов"язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки до протоколу про адміністративне правопорушення не надано достовірних доказів, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції саме під час керування автомобілем та доказів, що підтверджують проходження ним огляду для визначення стану спяніння у встановленому законом порядку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення, а тому справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП підлягає закриттю.

Враховуючи викладене та керуючись ст.221, 247, 276, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення

постановив:

провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити у зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Повний текст постанови складено 01.03.2019.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_8