Справа № 559/1647/19
Номер провадження 3/559/558/2019
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 жовтня 2019 року місто Дубно Рівненська область

Cуддя Дубенського міськрайонного суду Рівненської області Ралець Р.В., розглянувши матеріали, які надійшли від командира військової частини НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , начальника складу медичного майна, зареєстрованого та проживаючого с.Мирогоща, Дубенського району, Рівненської області, за ст. 172-20 ч.3 КУпАП, роз`яснивши ст. 268 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення А2755 №3 від 23.07.2019, 23.07.2019 близько 09:30 год., військовослужбовець ОСОБА_1 на території військової частини НОМЕР_1 , яка розташована у м.Дубно Рівненської області, під час виконання обов`язків військової служби, перебував у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком медичного огляду №284 від 10.07.2019 в умовах дії особливого періоду (Лист Верховного суду від 13.07.2018 №60-1543/0/2-18), чим, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Окрім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення А2755 №4 від 24.07.2019, 24.07.2019 близько 08:00 год., військовослужбовець ОСОБА_1 на території військової частини НОМЕР_1 , яка розташована у м.Дубно Рівненської області, під час виконання обов`язків військової служби, перебував у стані алкогольного сп`яніння, (порушена координація рухів, явний запах алкоголю з порожнини рота) в умовах дії особливого періоду (Лист Верховного суду від 13.07.2018 №60-1543/0/2-18), чим, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Згідно до ст. 36 ч. 2 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

В судове засідання правопорушник не з`явився , про час, дату та місце повідомлявся судом вчасно, належним чином, шляхом направлення рекомендованого поштового відправлення на адресу зареєстрованого місця проживання: с.Мирогоща, Дубенського району (а.с.30), причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи - не подавав.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суди повинні неухильно виконувати вимоги ст. 268 КУпАП, щодо розгляду справи про адміністративні правопорушення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності зазначеної особи, це можливо у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду і від неї не надійшло клопотання про його відкладення.

Відповідно до ч. 1ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі ст. 6 ЄСПЛ, оскільки здійснення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співвставити їх з матеріалами судової справи.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції в праві встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаному Рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення може бути розглянута під час відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадках, коли є дані про її своєчасне повідомлення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Таким чином, з метою забезпечення реалізації ОСОБА_1 прав, судом використано усі можливі способи його сповіщення про місце і час розгляду справи шляхом направлення судової повістки за місцем проживання.

ОСОБА_1 було відомо, що судові повістки будуть йому направлятись за адресою, вказаною ним у протоколі, але своїми фактичними діями він ігнорує їх отримання, що вказує на його небажання брати участь в розгляді справи та фактично таким чином він реалізує надане йому право не з`являтися в судове засідання для розгляду справи. При цьому судом вичерпані всі доступні можливості для забезпечення його участі в судовому засіданні.

Зважаючи на викладені обставини, оскільки ОСОБА_1 своєчасно сповіщався про час і місце розгляду справи, у тому числі з врахуванням положень ч.10, ч.17 ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд відповідно до вимог ч.1 ст.268 КУпАП вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, що сприятиме досягненню завдань, визначених ст.1 КУпАП та дотримання строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, вважаю що факт вчинення ОСОБА_1 правопорушень, передбачених ч.3 ст.172-20 КУпАП підтверджується відповідними доказами, а саме протоколом про адміністративне правопорушення А2755 №3 від 23.07.2019 (а.с.2), протоколом про адміністративне правопорушення А2755 №4 від 24.07.2019 (а.с.16), висновком, щодо результатів медичного огляду (а.с.3), письмовими поясненнчми ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а.с.17,18), направленням на огляд (а.с.19), довідкою про обстеження лікарем неврологом (а.с.20).

Розглянувши зазначену справу про адміністративне правопорушення та на підставі зібраних у справі доказів суд вважає, що при складанні зазначених адміністративних матеріалів не було допущено неповноту чи необ`єктивність в оцінюванні дій правопорушника. Судом не було виявлено порушень при зібранні матеріалів для складання протоколів про адміністративні правопорушення.

При ухваленні рішення у справі суддя враховує обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність. Тому, для запобігання вчиненню нових правопорушень та виховання ОСОБА_1 в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття необхідно накласти на нього адміністративне стягнення в межах санкції статті 172-20 ч. 3 КУпАП у вигляді штрафу.

Відповідно до ст. 5 п.12 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків

Керуючись ст. ст. 36, 172-20, 283, 284, 294 КУпАП, ЗУ «Про судовий збір», суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Об`єднати справи про вчинення адміністративних правопорушень ОСОБА_1 №559/1647/19 (провадження №3/559/558/2019) за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та №559/1648/19 (провадження №3/559/559/2019) за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, в одне провадження, присвоївши об`єднаній справі №559/1647/19.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_2 , визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч.3 ст. 172-20 та ч. 4 ст. 172-11 КУпАП та призначити йому адміністративне стягнення, з урахуванням положень ч. 2 ст. 36 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 3655 (три тисячі шістсот п`ятдесят п`ять) гривень 00 копійок.

Згідно з ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або внесення на неї подання прокурора такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби і у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Дубенський міськрайонний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя :