Справа № 703/620/19 р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2019 року Смілянського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1, розглянувши адміністративну справу, яка надійшла від Головного управління ДФС у Черкаській області, про притягнення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.164 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

08 лютого 2019 року головним державним ревізором інспектором ГУ ДФС у Черкаській області Сердюк С.О. складено протокол №17 про адміністративне правопорушення, передбачене ст.164 КУпАП, відносно фізичної особи платника податків ОСОБА_2, відповідно до якого, останній 08 лютого 2019 року близько 13 години 10 хвилин по вул. Соборна, 71, в м. Сміла Черкаської області здійснював систематично маршрутні перевезення автомобілем «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1, з м. Черкаси до м. Сміла. Ціна перевезення коштувала 25 гривень з однієї людини, проте документів, а саме: виписку про державну реєстрацію як фізичної особи підприємця не подав, тобто здійснюється підприємницька діяльність без дозвільних документів, чим вчинив правопорушення пункту 1 статті 58 Господарського кодексу України.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2 в судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав у повному обсязі та просив його суворо не карати.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, повно та всебічно дослідивши матеріали адміністративної справи, суддя приходить до наступного:

За змістом ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При вивченні протоколу про адміністративне правопорушення встановлено, що він складений без дотримання вимог чинного законодавства України.

Відповідно до ст.278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання, зокрема: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи витребувано необхідні додаткові матеріали.

При цьому, виходячи з системного аналізу положень ст. ст. 7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Так, згідно ч.1 ст.256 КУпАП, У протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, імя, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії №17 від 08 лютого 2019 року, ОСОБА_2 вчинив правопорушення пункту 1 статті 58 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст.1 ГК України, цей Кодекс визначає основні засади господарювання в Україні і регулює господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб'єктами господарювання, а також між цими суб'єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання.

Таким чином, Господарський кодекс України не встановлює, яка дія чи бездіяльність особи являється правопорушенням та відповідно не передбачає відповідальність за вчинення відповідних дій чи бездіяльності особи.

При цьому, ст.58 ГК України складається з двох частин, перша частина якої не містить пунктів.

Відповідно до ч.1 ст. 58 ГК України, суб'єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом.

Отже, в разі, якщо головний ревізор інспектор зазначаючи у протоколі про адміністративне правопорушення №17 від 08 лютого 2019 року мав на увазі те, що ОСОБА_2 здійснював підприємницьку діяльність без реєстрації як фізичної особи-підприємця, відтак зобовязаний був зазначити у протоколі ч.1 ст.58 ГК України, яка вказує на обовязковість, при здійсненні підприємницької діяльності, держаної реєстрації.

Крім того, ч.1 ст.58 ГК України являється банкетною нормою та не встановлює певних дій особи, направлений на державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, а передбачає існування іншої норми, розміщеної в іншому нормативному акті, у якому сформульовано конкретні правила для відповідної державної реєстрації.

Разом з тим, протокол про адміністративне правопорушення №17 від 08 лютого 2019 року складений відносно ОСОБА_2 не містить посилань на нормативний акт, яким передбачено отримання виписок про державну реєстрацію як фізичної особи підприємця та дозвільних документів для здійснення підприємницької діяльності.

Також, головним державним ревізором інспектором ГУ ДФС у Черкаській області Сердюк С.О. у протоколі про адміністративне правопорушення №17 від 08 лютого 2019 року зазначено, що ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.164 КУпАП.

Разом з тим, стаття 164 КУпАП складається з трьох частин.

Таким чином, відсутність у протоколі про адміністративне правопорушення №17 від 08 лютого 2019 року посилання головним державним ревізором інспектором ГУ ДФС у Черкаській області Сердюк С.О. на конкретну частину статті 164 КУпАП, позбавляє суд обєктивної можливості дійти однозначного висновку щодо кваліфікації державним ревізором інспектором дій (бездіяльності) особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, відтак і визначити межі розгляду вказаного протоколу.

Крім того, як вбачається з фабули зазначеної у протоколі про адміністративне правопорушення №17 від 08 лютого 2019 року, головним ревізором інспектором зазначено, що ОСОБА_2 здійснював систематичні маршрутні перевезення.

Відповідно до ст.42 ГК України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Згідно п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2004 року №3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності», під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб'єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов'язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Разом з тим, до протоколу про адміністративне правопорушення №17 від 08 лютого 2019 року не додано жодного доказу, який вказує на систематичність дій ОСОБА_2, що є безумовною підставою для визначення дій останнього як підприємницька діяльність.

При цьому, у вищевказаному протоколі зазначено, що ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення 08 лютого 2019 року, тобто головним ревізором інспектором визначено конкретну дату здійснення підприємницької діяльності ОСОБА_2, що свідчить про одноразове вчинення дій, які містять ознаки підприємницької діяльності.

Однак, одноразове вчинення ОСОБА_2 дій, які містять ознаки підприємницької діяльності, в один конкретний день не являється підприємницькою діяльністю відповідно до вищевказаних норм чинного законодавства України.

На підставі вищевикладеного, суддя приходить до висновку, що головним ревізором інспектором у протоколі про адміністративне правопорушення не викладено суті вчинення ОСОБА_2 правопорушення, а саме: не зазначено в чому полягає систематичність дій останнього.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, враховуючи, що згідно ст. 251 КУпАПдоказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про відсутність поставленого у вину органом головного управління ДФС у Черкаській області в діях ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, , у зв'язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КупАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного керуючись ст. ст. 7, 9, 164, 245, 247, 251, 254, 265, 268, 272, 277, 279, 280, 283 284, 289 Кодексу України проадміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.164 КУпАП закрити у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 КУпАП, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 КУпАП.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 цього Кодексу, особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Черкаської області через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області.

Суддя - Л.А.Пасацька