Справа № 333/2073/19
Провадження № 3/333/895/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Михайлова А.В., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності по ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого поліцейським БП ОП «Скіф», який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП в матеріалах справи відсутній,

ВСТАНОВИВ:

15.05.2019 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 208135 від 06.04.2019 року, згідно якого ОСОБА_1 06.04.2019 року о 15 год. 27 хв. в м. Запоріжжі, по вул. Чубанова, керував автомобілем «ВАЗ 21099», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку за допомогою технічного засобу НОМЕР_2 «Drager» та в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків.

У судовому засіданні, після роз`яснення головуючим прав, передбачених ст.ст. 55, 56, 59,63 Конституції України, ст.268 КУпАП, ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснив, що 06.04.2019 року він не знаходився за кермом автомобіля «ВАЗ 21099», державний номерний знак НОМЕР_1 , а знаходився на передньому пасажирському сидінні. За кермом автомобіля під час дорожньо-транспортної пригоди перебував не він, а його знайомий, який після перекидання автомобіля зник з місця події. В результаті дорожньо-транспортної пригоди отримав тяжкі травми, тому проходив медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, куди він був доставлений. Підтвердив свої показання довідкою б/н КНП «Міська лікарня екстреної швидкої медичної допомоги» ЗМР від 09.04.2019 року, в якій зазначено, що етанол в крові ОСОБА_1 не виявлений. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, просить провадження по справі закрити.

Захисник правопорушника ОСОБА_2 . в судовому засіданні підтримав позицію свого підзахисного та просив закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення.

Допитавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, його захисника, вивчивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Верховенство права є найважливішим принципом правової держави. Змістом цього принципу є пріоритет (тобто верховенство) людини, її прав та свобод, які визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні. Цей принцип закріплено у ст. 3 Конституції України.

Окрім того, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Як зазначено в п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м`якого покарання) від 02 листопада 2004 року, суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях визначив окремі ознаки принципу верховенства права у розбудові національних систем правосуддя та здійсненні судочинства, яких мають дотримуватись держави - члени Європи, що підписали Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

При цьому суд бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена в справі "Пономарьов проти України" (пункт 40 мотивувальної частини рішення від 3 квітня 2008 року), в якому Суд наголосив, що "право на справедливий судовий розгляд", яке гарантовано п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому п. 2.5. Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 р. №1306 в редакції, чинній на час складання протоколу, встановлює обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушення визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

У відповідності до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Таким чином, суд звертає увагу, що вищезазначена правова норма визначає ряд фактичних даних на основі яких посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

У пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звертається увага судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягують до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, доказуванню підлягає:

1) факт керування особою транспортним засобом;

2) факт відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Для застосування відповідальності, передбаченої ст.130 КУпАП, потрібно доказати обидва факти у їх одночасній сукупності.

Факт керування ОСОБА_1 автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння та факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння не доведені, зазначені у протоколі серії ОБ № 208135 від 06.04.2019 року обставини спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

В протоколі про адміністративне правопорушення ОБ № 208135 від 06.04.2019 року відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП та в інших матеріалах справи, відсутні будь-які достовірні докази, які б свідчили, що ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння у вказаний час.

З пояснень ОСОБА_1 вбачається, що за кермом автомобіля під час дорожньо-транспортної пригоди перебував не він, а його знайомий, який після перекидання автомобіля зник з місця події.

Крім того, з дослідженого відеозапису, вбачається, що при спілкуванні з працівниками патрульної поліції ОСОБА_1 заперечував той факт, що він перебував за кермом автомобіля, який був учасником ДТП, зазначаючи що він перебував у ньому у якості пасажира, і що саме з переднього пасажирського місця його доставали з перевернутого автомобіля.

Проте працівники патрульної поліції, які як вбачається з матеріалів справи, не були очевидцями ДТП і прибули на місце події пізніше, не провели перевірку, зокрема шляхом опитування свідків події, чи дійсно ОСОБА_1 перебував за кермом автомобіля учасника ДТП, або будь-яка інша особа.

Таким чином жодними доказами, які містяться в матеріалах справи не доведено, що саме ОСОБА_1 , відносно якого складено протокол про адміністративне правопорушення, керував транспортним засобом, - учасником ДТП.

Суд також звертає увагу на те, що із відео, яке міститься в матеріалах справи, доданого працівниками поліції до матеріалів справи, не вбачається факту керування ОСОБА_1 автомобілем «ВАЗ 21099», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння.

Зміст викладених обставин адміністративного правопорушення у протоколі не узгоджується із сукупністю інших доказів по справі, які були предметом перевірки під час судового засідання.

Будь-які інші докази, які б об`єктивно підтверджували те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в зазначений в протоколі час та в зазначеному місці з явними ознаками алкогольного сп`яніння у справі відсутні.

Відповідно до п. 1.10 ПДР України, водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Відповідно до пункту 27 Постанови ПВССУ від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 18, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

З огляду на положення п. 1.10 ПДР України та диспозицію ст. 130 КУпАП, ОСОБА_1 в даній ситуації неможливо визнати водієм, оскільки матеріали справи, відеозапис не містять відомостей, які б підтверджували факт керування ним транспортним засобом.

Окрім того, порядок проведення огляду на стан алкогольного або іншого сп`яніння наряду з іншими нормативним актами регламентується «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженого спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735.

Відповідно до п. 8 розділу І Інструкції, у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я.

Виходячи із матеріалів справи, працівникам патрульної поліції було відомо, що за участю ОСОБА_1 відбулася дорожньо-транспортна подія. Проте, в порушення вищенаведених вимог Інструкції працівники патрульної поліції пропонували йому пройти огляд із застосуванням технічного приладу «Драгер».

Відповідно до п. 14 розділу III вищевказаної Інструкції, якщо водій - учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стан або з тяжкими травмами, обов`язково проводиться дослідження біологічного середовища або крові на вміст алкоголю, наркотичних чи психотропних речовин у закладах охорони здоров`я, куди він був доставлений.

З місця дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 був доставлений 06.04.2019 року автомобілем швидкої допомоги до прийомного покою П`ятої міської лікарні по вул. Перемоги, 80 в м. Запоріжжя. Йому був встановлений діагноз: «Струс головного мозку. Забійна рана голови. Закритий оскольчатий перелом правої ключиці зі зміщенням фрагментів.». Він був госпіталізований до стаціонару лікарні і того ж дня переніс складну операцію.

Проте, вищенаведені положення п. 14 розділу III Інструкції працівниками патрульної поліції були проігноровані. Замість того, щоб організувати проведення дослідження біологічного середовища на наявність алкоголю у лікарні, куди був доставлений постраждалий у ДТП, працівники патрульної поліції вивели ОСОБА_1 з приміщення лікарні, де біля патрульного автомобіля намагались провести огляд за допомогою технічного приладу «Драгер» або відвезти його до Запорізького обласного наркологічного диспансеру.

З дослідженого відеозапису з нагрудної відео-камери патрульного поліцейського вбачається, що ОСОБА_1 стоїть біля приймального відділення П`ятої міської лікарні м. Запоріжжя, з перебинтованою головою та тримаючись за пошкоджене плече. При цьому відмовляючись від проходження огляду в порядку запропонованому працівниками патрульної поліції мотивує поганим самовідчуттям, зокрема сильним головним болем.

З наведених обставин вбачається, що працівниками патрульної поліції які складали протокол про адміністративне правопорушення та інші матеріали, допущені порушення порядку проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння.

Окрім того, в матеріалах справи наявна довідка б/н від 09.04.2019 року Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня екстреної та ш видкої медичної допомоги» Запорізької міської ради, в якій зазначено, що ОСОБА_1 , 1994 року народження, перебуває на лікуванні у відділенні з 06.04.2019 року по теперішній час з діагнозом «пошкодження м`яких тканей голови, осколковий перелом правої ключиці, забій мозку», етанолу в крові ОСОБА_1 не виявлено.

Також, відповідно до п. 2 розділу II «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року (зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року за № 1408/27853) у разі відмови особи, що притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу про адміністративне правопорушення в ньому робиться відповідний запис, який засвідчується підписами двох свідків.

В порушення вищевказаних вимог законодавства, у протоколі серія ОБ № 208135 від 06.04.2019 року запис зроблений працівником патрульної поліції про відмову ОСОБА_1 від підписання протоколу про адміністративне правопорушення, не засвідчений підписами двох свідків.

У відповідності до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України" (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey), п. 282), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Також, у справі "Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain" від 06 грудня 1998 року (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу даного адміністративного правопорушення, що є підставою для закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 цього Кодексу.

Виходячи із вищенаведеного, провадження у справі необхідно закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ч. 1 ст. 130, п. 1 ч. 1 ст. 247, п. 3 ч.1 с. 284 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого поліцейським БП ОП «Скіф», який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП в матеріалах справи відсутній, за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м.Запоріжжя особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Комунарського районного

суду м. Запоріжжя А.В.Михайлова