КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2019 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Васильєва М.А.,

за участю:

захисника Куракіна Ю. В.

особи, яка притягнута до

адміністративної відповідальності ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 7 грудня 2018 року, якою

ОСОБА_2 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення уу виді 40 годин громадських робіт, стягнуто судовий збір в сумі 320 грн.,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою суду ОСОБА_2 визнаний винуватим в тому, що 27 жовтня 2018 року близько о 00.10 год. перебував за адресою: м. Київ, вул. Драгоманова, 1 , здійснив злісну непокору вимозі працівника поліції, та своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КУпАП.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає про те, що постанова суду є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки суд не надав належної оцінки доказам, не витребував повного відеозапису події, а обмежився лише частиною відеозапису.

Також, як вказує апелянт, суд не дотримався вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП та не навів достатньо доказів на підтвердження його винуватості у вчиненому.

Крім того, ОСОБА_2 звертає увагу на те, що в протокол про адміністративні правопорушення внесені неправдиві відомості, оскільки події розвивались зовсім іншим чином.

Апелянт зазначає про те, що конфлікт спровокував поліцейський своєю незаконною та явно зухвалою поведінкою, яка не відповідає тим моральним якостям, які повинні бути у працівників правоохоронних органів.

ОСОБА_2 звертає увагу на те, що разом зі своїми друзями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , перебуваючи на вул . Драгоманова 1, підійшли до співробітників поліції, які в цей час також перебували на вулиці, та поцікавилися у співробітників поліції, чи потрібна їм допомога. Однак, на таке запитання співробітники поліції відповіли у грубій формі з застосуванням нецензурної лайки. Він з друзями обурились таким вчинком правоохоронців та попросили їх пред`явити їхні службові посвідчення, щоб в подальшому мати змогу поскаржитись їх керівництву на їх неналежну поведінку. Як наголошує апелянт, їх прохання викликало у поліцейських обурення, вони розцінили його ( ОСОБА_2 ) та його друзів прохання, як особисту образу, та почали застосовувати до нього (ОСОБА_2) та його друзів фізичну силу та вимагати від них пройти з поліцейськими до районного управління поліції на вул. Кошиця, не пояснивши при цьому, з якої причини у останніх виникло бажання відвести його ( ОСОБА_2 ) до управління поліції. Він відмовився та разом з друзями вимагали пояснення такої поведінки поліцейських та пред`явлення службових посвідчень представників правоохоронного органу.

ОСОБА_2 також звертає увагу на те, що свідками та учасниками вищезазначених подій були ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які також були присутні під час спілкування з працівниками поліції та брали безпосередню участь у цих подіях. Однак, ці свідки під час складання протоколу про адміністративне правопорушення не опитувались та, навіть, відомості про цих свідків до протоколу не вносились. Ці свідки також не допитувались і судом.

Окрім того, як зазначає апелянт, під час складання протоколу працівники поліції проігнорували його (ОСОБА_2) прохання про надання правової допомоги, і така вимога також спровокувала агресивну поведінку співробітників поліції, які розцінили таку вимогу, як неповагу до них. Апелянт вважає, що було порушено його конституційні права.

Одночасно апелянт звертає увагу на те, що відеозапис, наданий працівниками поліції, не розкриває цілісної картини спілкування в час події, а є частиною відеозапису. Однак, суд вказаних обставинам не надав жодної оцінки.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2 та його захисника, опитавши свідків, дослідивши матеріали справи, в т.ч. і наявний в матеріалах справи відеозапис, перевіривши доводи апеляційної скарги, доходжу такого висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 283 КУпАП України постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити опис обставин, установлених під час розгляду справи.

Проте, зі змісту постанови, яка наразі оскаржується, видно, що судом першої інстанції вказані вимоги закону не дотримані.

Так, статтею 185 КУпАП передбачена відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Відповідно до пункту 22 частини першої статті 92 Конституції України ( 254к/96-ВР ) виключно законами України визначаються діяння, які є адміністративними правопорушеннями. Кодекс ( 80731-10, 80732-10 ) передбачає відповідальність за злісну

непокору законному розпорядженню або вимозі працівника міліції, члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, військовослужбовця (стаття 185) ( 80731-10 ). Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих,

неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадського формування з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова,

виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок (абзац другий пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 червня 1992 року N 8 ( v0008700-92 ) «Про застосування судами законодавства, що

передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів»).

Слово «непокора» означає відмову від виконання або ігнорування виконання певної вимоги.

Системний аналіз норм Кодексу (80731-10, 80732-10) дає підстави для висновку, що в ньому встановлена відповідальність лише за злісну непокору законній вимозі працівника міліції (Рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2011 року N 10-рп/2011).

Виходячи з наведеного, на наявність складу даного правопорушення в діях особи впливає не лише вимога, яка була поставлена працівниками поліції, але і у зв`язку з чим вона висувалась.

Таким чином, для того щоб притягнути особу до відповідальності за ст.185 КУпАП необхідно щоб були: законне розпорядження або вимога працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, злісна непокора порушника.

Однак, як зазначено в постанові суду « ОСОБА_2 27 жовтня 2018 року близько о 00.10 год. перебував за адресою: м. Київ, вул. Драгоманова, 1 , здійснив злісну непокору вимозі працівника поліції. Таким чином ОСОБА_2 своїми умисними діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП» (ас. 4-5).

Таким чином, зі змісту постанови, яка наразі оскаржується, не вбачається, які законні вимоги працівників поліції ОСОБА_2 не виконав, та в чому полягала злісна непокора з боку ОСОБА_2 .

Окрім того, в оскаржуваній постанові, суд вказав про те, що, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення, переглянувши відео з нагрудної камери працівника міліції, він дійшов висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Разом з тим, у постанові суд на підтвердження винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення не розкрив змісту а ні пояснень ОСОБА_2 , а ні обставини, які зафіксовані на відео, у зв`язку з чим доводи апелянта про те, що суд не дав належної оцінки вказаним доказам, є небезпідставними.

За вказаних обставин постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо відсутності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, доходжу такого висновку.

Згідно зі ст. 245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Цих вимог при розгляді даної справи в суді першої інстанції дотримано не в повному обсязі.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АА № 175469 від 27 жовтня 2018 року, складеного щодо ОСОБА_2 , ОСОБА_2 27 жовтня 2018 року о 00.10 год. за адресою: м. Київ, вул. Драгоманова, 1, вчинив злісну непокору законному розпорядженню (вимозі) поліцейського (що знаходився при виконанні ним службових обов`язків) щодо ненадання документів, та припинення правопорушення (вживання алкогольних напоїв в громадському місці), чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

В графі пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 зазначив, що не вчиняв злісної непокори (ас. 1).

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 підтримав доводи, які викладені в апеляційній скарзі, та пояснив, що він з друзями перебували біля магазину АТБ. Там побачили, як від магазину від`їжджав вантажний автомобіль, до якого під`їхали працівники поліції. З метою з`ясування, чи не потрібна допомога працівникам поліції, вони підійшли до працівників поліції. При цьому у друзів в руках було по пляшці пива, а в нього в руках нічого не було. Вони запитали працівників поліції, чим не потрібна їм допомога, на що один із працівників почав відповідати в грубій формі. Він дістав телефон і почав знімати вказані обставини на телефон, після чого працівник поліції почав вимагати у нього документи. Він запитав, на якій підставі він повинен надавати документи, на що почув відповідь, що за розпивання алкогольних напоїв в громадському місці. Він, продовжуючи знімати на телефон події, попросив представитися працівника поліції, після чого працівник поліції, бачачи, що у нього в руках тільки телефон, знову почав говорити про пред`явлення документів. На його ( ОСОБА_2 ) запитання, у зв`язку з чим, працівник поліції надягнув на нього кайданки та в подальшому повіз до райвідділу поліції. З його (ОСОБА_2) боку злісної непокори працівникам поліції не було. Згодом викликали ще два екіпажі патрульної поліції, начебто, відбувся напад на представників правоохоронних органів. Протокол про адміністративне правопорушення був складений тільки щодо нього ( ОСОБА_2 ).

В суді апеляційної інстанції захисник Куракін Ю.В. підтримав апеляційну скаргу ОСОБА_2 та послався на те, що з наявних у справі даних не зрозуміло, в чому полягала з боку ОСОБА_2 злісна непокора представнику правоохоронному органу. В діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Допитаний в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_3 пояснив, що з ОСОБА_2 перебуває в дружніх відносинах. В момент події стояв біля магазину «АТБ», він ( ОСОБА_3 ), ОСОБА_2 і ОСОБА_4 - ще один свідок. Подія відбувалась по вул . Драгоманова . Все почалось з того, що водій авторозвантажувального автомобілю не міг виїхати, під`їхали працівники поліції. Він з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 підійшли та запитали, чи не потрібна працівникам поліції допомога. На таке запитання один з інспекторів поліції відповів у грубій формі, поводив себе зухвало, поведінка не була достойна представникові правоохоронного органу. ОСОБА_2 нічого не говорив працівникам поліції, з працівниками поліції спілкувався він ( ОСОБА_3 ) та свідок - ОСОБА_4 . ОСОБА_2 знімав все на телефон. В подальшому працівники поліції вихопили з рук ОСОБА_2 мобільний телефон, надів на ОСОБА_2 кайданки та посадив в авто патрульної поліції. Він (ОСОБА_3) запитував у поліцейських, куди везуть ОСОБА_2 . Згодом приїхав ще один патруль, і всі поїхали на вул.. Кошиця до райвідділу поліції. До ОСОБА_2 не допускали. По часу у райвідділі пробули близько 1,5 години. Працівники поліції пояснень ні від нього ( ОСОБА_3 ), ні від ОСОБА_4 не брали і нічого не запитували. Протокол затримання особи не складали. В момент затримання ОСОБА_2 водія вантажного автомобіля уже не було. Вимога працівника поліції до ОСОБА_2 пред`явити документи не зрозуміло у зв`язку з чим була. Будь-яких інших протоколів чи постанов на них ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ) не було складено. До поліцейських ближче стояв ОСОБА_2 Пиво у пляшках було у нього ( ОСОБА_3 ) та у ОСОБА_4 , у ОСОБА_2 алкоголю в руках не було. ОСОБА_2 знімав на відео. З приводу розпивання алкогольних напоїв були зауваження до нього ( ОСОБА_3) та ОСОБА_4 . Саме він ( ОСОБА_3 ) намагався працівникам поліції пояснити, що там, де вони перебували, не є громадським місцем відповідно до Закону. У зв`язку з чим було затримано ОСОБА_2 , вони так і не зрозуміли.

Допитаний в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_4 дав пояснення, аналогічні поясненням свідка ОСОБА_3 , зазначивши, що алкоголю у ОСОБА_2 не було, він знімав все на камеру телефону, але чомусь документи поліцейські просили тільки у ОСОБА_2 Поліцейські спілкувались із претензійною лайкою. В подальшому говорили, що в разі ненадання документів ОСОБА_2 це буде розцінюватись як злісна непокора працівнику поліції. Далі поліцейські наділи на ОСОБА_2 кайданки та посадили в службовий автомобіль. Згодом приїхали ще два екіпажі патрульної поліції, і всі разом поїхали в райвідділ.

Пояснення, надані ОСОБА_2 та свідками в суді апеляційної інстанції, підтверджуються переглянутими під час апеляційного розгляду відеозаписами, які містяться на диску, наявному в матеріалах справи. Відповідно до вказаних відеозаписів, які розпочинаються з того, що ОСОБА_2 знімає події на мобільний телефон, а поруч стоять свідки, в руках у яких знаходяться пляшки з пивом. Відео, на якому зафіксовано, що ОСОБА_2 вживає алкогольні напої або тримає в руках пляшку з пивом, відсутнє. При цьому з відеозапису вбачається, що працівник поліції висловлює вимогу до всіх трьох щодо надання документів. ОСОБА_2 зазначає, що після надання документів працівником поліції. Працівник поліції показує документи, які ОСОБА_2 читає вголос. Далі працівник поліції ще раз запитує у ОСОБА_2 з приводу надання документів та роз`яснює, що особа, відповідно до Закону України «Про національну поліцію» зобов`язана надати представнику правоохоронного органу документи на законну вимогу, а в разі невиконання, до особи будуть застосовані спецзасоби - кайданки, особа буде затримана та доставлена до Дарницького УП ГУ НП у м. Києві. На запитання ОСОБА_3 , у зв`язку з чим вони повинні надавати документи, працівник поліції зазначає про розпиття спиртних напоїв в громадському місці. Свідок ОСОБА_3 намагається роз`яснити, що це не є громадським місцем, та пояснює, що вони підійшли до працівників поліції поцікавитися, чи не потрібна останнім допомога. ОСОБА_2 Проте, кайданки одягає тільки на ОСОБА_2 та саджає його в автомобіль. Після цього працівник поліції викликає інший патруль. На запитання свідка ОСОБА_3 , за що затримали ОСОБА_2 , працівник поліції відповідає, що він був самий буйний, багато розмовляв, був п`яний, розказував, що їм працівникам треба робити. Третій файл більшою частиною не переглядається, в кінці запису видно, що затриманих заводять в райвідділ. Четвертий файл з відеозаписом фіксує розмову працівників поліції в автомобілі.

З метою перевірки доводів апеляційної скарги, пояснень ОСОБА_2 та свідків судом апеляційної інстанції викликались працівники поліції, однак останні до суду не з`явились, про причини неявки суд не повідомили (ас. 37, 41).

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Аналіз наявних у справі доказів, за відсутності достатніх, належних та допустимих доказів про вчинення ОСОБА_2 будь-яких дій, в т.ч. і будь-яких відомостей про те, що стосовно ОСОБА_2 був складений протокол про адміністративне правопорушення за ст. 178 КУпАП, що давало б право працівнику поліції відповідно до вимог Закону України «Про національну поліцію» заявляти законну вимогу про надання документів для встановлення особи, ставить під сумнів законність вимоги поліцейського до ОСОБА_2 про пред`явлення документів та свідчить, що невиконання саме ОСОБА_2 вимог працівників поліції про передачу документу, що посвідчує особу - паспорту, у даному випадку не може бути кваліфіковане як злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.

З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, не доведена. Однак, нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачено закриття провадження у зв`язку з недоведеністю винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а тому вважаю, що провадження у справі щодо ОСОБА_2 за ст. 185 КУпАП підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Таким чином, постанова суду підлягає скасуванню, провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КУпАП, а апеляційна скарга - задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Дарницького районного суду м. Києва від 7 грудня 2018 року, якою ОСОБА_2 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення уу виді 40 годин громадських робіт, - скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду М.А. Васильєва