Справа № 946/6706/19 Провадження № 3/946/1846/19
П О С Т А Н О В А

про направлення протоколу для належного оформлення

04 жовтня 2019 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі судді Волкова Ю.Р., за участю прокурора Дупанової Г., розглянувши справу про адміністративне правопорушення у відношенні

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у Вінницький обл., Іллінецький район, с. Китайгород, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого (працював у Головному управлінні Держпродспоживслужби в Одеській області на посаді заступника начальника управління-начальник відділу безпечності харчових продуктів та ветеринарної медицини Ізмаїльського районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області - звільнений 16.07.2018 року відповідно до наказу про звільнення № 290-к від 12.07.2018 року)

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 1726 КУпАП згідно проекту протоколу № 339/2019, який складений оперуповноваженим в ОВС Управління захисту економіки в Одеській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України ст. лейтенантом поліції Платоновим О.С.,

В С Т А Н О В И В:

Як зазначено в проекті протоколу про адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_2 , перебуваючи на посаді заступника начальника управління-начальника відділу безпечності харчових продуктів та ветеринарної медицини Ізмаїльського районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області, являючись суб`єктом декларування та відповідальності за вчинення корупційного правопорушення згідно з п.п. «в» п.1 ч. І ст. З Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон) та примітки до ст. 172-6 КУпАП, на якого поширюється дія Закону, в порушення вимог ч. 2 ст. 52 Закону, пункту 1 рішення НАЗК від 10.06.2016 № 2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» та пп. 2 ч. 5 Розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Реєстру, затвердженого рішенням НАЗК № 3 від 10.06.2016, письмово не повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції (далі - НАЗК) про суттєві зміни у майновому стані, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачене ч. 2 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

У відповідності до пункту 15 статті 1 Закону, суб`єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пунктах 4 і 5 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», інші особи, які зобов`язані подавати декларацію та виконувати інші вимоги фінансового контролю відповідно до цього Закону .

04 травня 2000 року ОСОБА_2 , прийняв присягу державного службовця.

1травня 2000 року ОСОБА_2 , присвоєно 6 ранг категорія «Б» державного службовця відповідно до наказу Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів від 10.06.2016 року № 893-к.

1березня 2016 року ОСОБА_2 , ознайомлений під підпис з попередженням про обмеження, встановлені Законом України «Державну службу», «Про запобігання корупції» обмеженнями під час прийняття на службу та її проходження. Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 6 Закону України «Про державну службу», керівників структурних підрозділів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та інших державних органів, їх заступників, керівників територіальних органів цих державних органів та їх структурних підрозділів, їх заступників, віднесено до посад категорії «Б» державної служби. Відповідно до частини 1, пункту 1, підпункту «В» ст. З Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктами, особами, на яких поширюються дія цього Закону, є державні службовці. Таким чином, на думку особи, яка склала проект протоколу, на ОСОБА_2 , поширюється дія Закону «Про запобігання корупції», і він є суб`єктом декларування та відповідальності за вчинення правопорушення пов`язаного з корупцією.

Згідно із частиною другою статті 52 Закону у разі суттєвої зміни у майновому стані суб`єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених на 1 січня відповідного року, зазначений суб`єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов`язаний письмово повідомити про це НАЗК. Вказана інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - Реєстр) та оприлюднюється на офіційному сайті НАЗК.

Таким чином, на думку особи, яка склала проект протоколу, ОСОБА_2 , перебуваючи на посаді заступника начальника управління-начальника відділу безпечності харчових продуктів та ветеринарної медицини Ізмаїльського районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області, відповідно до вимог ч. 2 ст. 52 Закону входить до кола осіб, які згідно Закону зобов`язані заповнити та подати письмове повідомлення про суттєві зміни у майновому стані шляхом заповнення та подачі електронної декларації відбувається на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції (НАЗК).

Протокол відносно ОСОБА_2 вже надходив до Ізмаїльського міськрайонного суду і на підставі постанови від 02 липня 2019 року направлений до Управління захисту економіки в Одеській області департаменту захисту економіки Національної поліції України для належного оформлення.

Але вказані судом недоліки виправлені не були і протокол знову направлений до Ізмаїльського міськрайонного суду.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення, матеріали справи, суд дійшов висновку, що протокол про адміністративне правопорушення складаний із грубим порушенням вимог ст. 256 КУпАП, у зв`язку з чим у суду немає можливостей розглянути справу по суті.

Так, КУпАП чітко визначає форму і основні елементи змісту протоколу про адміністративне правопорушення. Зокрема, згідно ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, в тому числі, відомості, необхідні для вирішення справи.

ОСОБА_2 незважаючи на не однократні виклики в судове засідання не з`явився.

Згідно ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

При розгляді справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, суди зобов`язані забезпечувати своєчасний та якісний їх розгляд, точне й неухильне застосування чинного законодавства. Вирішуючи справи цієї категорії, суди повинні керуватися Конституцією України, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), Законом України від 14 жовтня 2014 року № 1700-УІІ «Про запобігання корупції», Кодексом України про адміністративні правопорушення, іншими нормативно-правовими актами України, а також практикою Європейського суду з прав людини.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зіст.10 КУпАП,адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно,коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності,передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Згідно зі ст. 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачати.

Положеннями ст. 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Крім того, згідно опису до проекту протоколу, вказано, що протокол відносно ОСОБА_2 розміщений на сторінках 01 11, а проект протоколу відносно ОСОБА_2 розміщений на сторінках 01 10, які не пронумеровані. На сторінці 11 розміщений рапорт о/у УЗЕ в Одеській області ДЗЕ Національної поліції України ст. лейтенанта поліції О.С. Платонова.

Нумерація справи розпочинається з 12 сторінці.

На думку суду, місце проживання ОСОБА_2 вказано не вірно, про ще свідчить та обставина, що проект протоколу складений в м. Вінниця, полонення у ОСОБА_2 отримані у м. Одеса, документів про реєстрацію та місце проживання ОСОБА_2 суду не надані, як і не надані документи, що характеризують особу.

Щодо права прокурора оскаржити постанову суду в справі про адміністративне правопорушення, суд наголошує на наступному.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Отже, прокурор до цього кола суб`єктів не входить.

За змістом ст.ст. 7, 287 КУпАП прокурор має право на оскарження постанов по справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених ч.5 ст.7 цього Кодексу, а саме коли прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Стаття 250 КУпАП передбачає право прокурора перевіряти правильність застосування відповідними органами (посадовими особами) заходів впливу за адміністративні правопорушення. Такими заходами примусового характеру, пов`язаними з обмеженням особистої свободи громадян, фактично є лише адміністративний арешт. Однак, за правопорушення, пов`язані з корупцією, він не застосовується.

Згідно з положеннями ст. 24 Закону України «Про прокуратуру», яка визначає особливості здійснення окремих форм представництва інтересів держави в суді, йдеться про право прокурора на подання апеляційної чи касаційної скарги на судове рішення лише в цивільній, адміністративній і господарській справі. При цьому в ч. 7 ст. 24 Закону чітко зазначено, що повноваження прокурорів, передбачені цією статтею, здійснюються виключно на підставах та в межах, передбачених процесуальним законодавством.

Судом не може бути вирішено питання про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, оскільки суд позбавлений можливості перевірити додержання порядку складення протоколу про адміністративне правопорушення.

У зв`язку з викладеним, протокол про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_2 слід повернути для належного оформлення.

Таким чином, виходячи з вище зазначеного,

керуючись вимогами п. 2 ч. 1 ст. 278 КУпАП, суд

постановив:

Проект протоколу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_2 за у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 1726 КУпАП та додані до нього матеріали направити до Управління захисту економіки в Одеській області департаменту захисту економіки Національної поліції України для належного оформлення.

Постанова оскарженню не підлягає.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду Ю.Р.Волков