ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/767/19 Справа № 201/5137/19 Суддя у 1-й інстанції - Гончаренко В. М. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко Н. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2019 року м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду Коваленко Н.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31 травня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого спеціалістом ТОВ «Руш», який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31 травня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень; вирішено стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 384,20 грн.

Згідно з оскаржуваною постановою, водій ОСОБА_1 01 березня 2019 року о 21 годині 30 хвилин, керуючи автомобілем «Фольксваген», д/н НОМЕР_1 , рухався в районі перехрестя вул. Набережна Перемоги та Бульвар Слави в м. Дніпрі, де, перевищуючи дозволену швидкість руху у населених пунктах більше ніж 50 км/год, скоїв зіткнення з автомобілем «Тойота», д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався по Бульвару Слави. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам, крім того тілесних ушкоджень зазнали пасажири ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , водії ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк апеляційного оскарження постанови суду, скасувати її та прийняти нову, якою провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження постанови захисник вказує на те, що судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання, а його копію він отримав лише 03 червня 2019 року.

Свої вимоги про скасування постанови ОСОБА_1 обґрунтовує невідповідністю висновків суду фактичним обставинам. ОСОБА_1 зазначає, що наявні у матеріалах провадження докази вказують на винуватість іншого учасника ДТП - ОСОБА_2 , який при виїзді з другорядної смуги не надав йому перевагу у русі. На переконання ОСОБА_1 , цим доказам суд належної оцінки не надав, внаслідок чого дійшов до передчасного висновку про наявність вини в його діях. Окрім того, суд не вжив заходів для допиту свідка ОСОБА_6 , а також для призначення автотехнічної експертизи. ОСОБА_1 зазначає, що суд необґрунтовано взяв до уваги висновок експертного дослідження, проведеного на замовлення ОСОБА_2 , не встановив на підставі яких саме вихідних даних воно проводилось та не врахував, що експерт не попереджався про кримінальну відповідальність. Поряд із цим, поза увагою суду залишились також й порушення, допущені при складанні протоколу та оформленні адміністративного матеріалу. Апелянт зазначає, що долучена до протоколу схема місця ДТП є недопустимою, оскільки в ній неправильно відображено ділянку дороги, а оформлений протокол з додатками було направлено до суду всупереч вимогам Інструкції, затвердженої Наказом МВС № 1395 від 07 листопада 2015 року у строк, що перевищує 1 місяць.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_1., який апеляційну скаргу підтримав, ОСОБА_2 , який проти задоволення скарги заперечував, чвастково дослідивши докази у справі, перевіривши законність та обґрунтованість постанови, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня її винесення, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Вирішуючи питання про необхідність поновлення строку апеляційного оскарження постанови, суд апеляційної інстанції виходить з того, що її копію ОСОБА_1 отримав лише 03 червня 2019 року.

З огляду на викладені обставини, суд не вважає строк апеляційного оскарження постанови пропущеним.

Розглядаючи апеляційну скаргу по суті, апеляційний суд зазначає таке.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Ці вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні цього адміністративного правопорушення підтверджується наявними в матеріалах провадження доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 153163 від 16 квітня 2019 року, протоколом огляду місця ДТП від 01 березня 2019 року, схемою місця ДТП від 01 березня 2019 року, фото з місця ДТП, довідками про стан здоров`я учасників ДТП, поясненнями потерпілого ОСОБА_2 , висновком експертного дослідження № 10.1-10.4/016-Д від 10 квітня 2019 року, відеозаписом з реєстратора та камер спостереження.

В сукупності зазначені докази підтверджують факт порушення водієм «Фольксваген», д/н НОМЕР_1 ОСОБА_1 п. 12.4 Правил дорожнього руху України, що спричинило механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам.

Сумніви щодо належності, достовірності та допустимості зазначених доказів у суду відсутні.

Що стосується доводів апелянта про невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, суд апеляційної інстанції зазначає, що дослідженими судом доказами вони повністю спростовуються.

Так, у відповідності з вимогами п. 12.4 ПДР України, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Наявним у матеріалах провадження відеозаписом обставин ДТП, встановлено, що під час руху по вул. Набережній Перемоги в напрямку Південного мосту в м. Дніпрі автомобіль «Фольксваген», під керуванням водія ОСОБА_1 слідував справа від автомобіля «Шкода», після чого ОСОБА_1 почав випереджати вказаний автомобіль «Шкода» та перестроюватись в ліву смугу для руху перед перехрестям з Бульваром Слави, звідки виїжджав автомобіль «Тойота», під керуванням водія ОСОБА_2 , перетинаючи вказане перехрестя з вул. Набережна Перемоги, після чого між останніми відбулось зіткнення, від якого автомобілі «Фольксваген» та «Тойота» продовжили некерований рух і зупинились за межами проїзної частини.

Разом із цим, як видно з висновку експертного дослідження від 10 квітня 2019 року, середнє значення швидкості руху автомобіля «Фольксваген», під керуванням водія ОСОБА_1 на ділянці дороги в районі перехрестя вул. Набережна Перемоги та Бульвару Слави в м. Дніпрі до початку руху останнього в загальмованому стані становить 132,8 км/год, при цьому час руху автомобіля «Тойота», під керування водія ОСОБА_2 з моменту виїзду на перетинання проїзних частин зі сторони Бульвару Слави на вул. Набережна Перемоги становить 2,48 с., таким чином дії водія ОСОБА_1 в частині вибору швидкості руху в населеному пункті не відповідали вимогам п. 12.4 Правил Дорожнього руху України. При цьому, цим висновком встановлено, що дії водія ОСОБА_2 хоча і не відповідали вимогам п. 16.11 та д.з. 2.1 Розділу 33 Правил дорожнього руху України, однак його дії з технічної точки зору не перебували у причинному зв`язку з настанням події цієї ДТП.

Що стосується доводів ОСОБА_1 про те, що суд взяв до уваги висновок експертного дослідження, проведеного за заявою ОСОБА_2 , то вони не заслуговують на увагу, оскільки це дослідження було проведено, як в контексті пояснень ОСОБА_1 , так і в контексті пояснень ОСОБА_2 та висновки по кожному з них не суперечать одне одному.

Твердження ОСОБА_1 про те, що схема ДТП складена невірно, оскільки в ній неправильно відображено ділянку дороги, не заслуговують на увагу, з огляду на те, що вона не суперечать іншим доказам у справі та була підписана самим ОСОБА_1 без зауважень.

З огляду на викладені обставини, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 стосовно відсутності в його діях причинного зв`язку з наслідками ДТП, на думку апеляційного суду, є безпідставними.

Отже, при розгляді справи судом першої інстанції порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31 травня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Н.В. Коваленко