ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/338/19 Справа № 210/484/19 Суддя у 1-й інстанції - Сільченко В. Є. Суддя у 2-й інстанції - Слоквенко Г. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 року м. Дніпро

11 червня 2019 року суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Слоквенко Г.П., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро розглянувши апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на постанову Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 січня 2019 року в справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працює, місце проживання: АДРЕСА_1 ,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, без позбавлення права керування транспортними засобами,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 січня 2019 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, без позбавлення права керування транспортними засобами.

Судом першої інстанції було встановлено, що 16 січня 2019 року о 23 год. 50 хв. в м. Кривий Ріг, по вулиці Соборності, б.53, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці), від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції представник ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, а справу закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Крім цього порушує питання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 січня 2019 року обґрунтовуючи це тим, що повну копію постанови суду першої інстанції він зміг отримати лише 13 лютого 2019 року та вказує, що десятиденний строк повинен рахуватися саме з 13 лютого 2019 року.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вважає, що постанова суду є незаконною та такою, що спростовується матеріалам та обставинам справи.

При цьому вказує, що обставини викладені у протоколі та в постанові суду не відповідають обставинам справи.

Вважає, що працівниками поліції був порушений порядок проведення медичного огляду.

Зазначає, що постанова суду першої інстанції замість судді була спішно виготовлена кимось іншим (можливо секретарем або помічником судді, яка одразу ж запропонувала йому сплатити штраф у ДАІ та судовий збір). Стверджує, що самого розгляду справи не було та із суддею Сільченко В.Є. він не спілкувався.

Вважає, що суд першої інстанції порушив принцип змагальності сторін та безпосередності судового розгляду (зазначені в протоколі в якості свідків особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які ніколи не були свідками подій, ніколи не допитувались в суді ).

Крім цього, зазначає, що відеозапис з відеокамер працівників поліції не досліджувався та не перевірявся.

Вказує, що не відмовлявся від проходження у встановленному законом порядку огляду на встановлення стану алкогольного або наркотичного сп`яніння, оскільки йому не пропонували проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціальних технічних засобів та не вручили йому направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння.

Представник ОСОБА_1 в судовому засіданні свою апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Враховуючи позицію представника ОСОБА_1 . діючого в інтересах ОСОБА_2 , яка зводиться до того, що копію постанови він отримав лише 13 лютого 2019 і строк на апеляційне оскарження на його думку повинен рахуватися саме із вказаної дати, з метою дотримання принципу доступу до правосуддя суд апеляційної інстанції приходить до висновку про поважність причини пропуску представника ОСОБА_1 діючого в інтересах ОСОБА_2 строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення та вважає за необхідним задовольнити клопотання, поновити строк на оскарження постанови та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані.

Доводи апеляційної скарги про те, що постанова суду незаконна є безпідставними.

Висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП є законним та відповідає фактичним обставинам справи.

Однак не визнання вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП спростовується матеріалами справи, які судом першої інстанції були дослідженні в повному обсязі, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення БР № 209784 від 17.01.2019 року, з якого вбачається, що ОСОБА_2 16 січня 2019 року о 23 год. 50 хв. в м. Кривий Ріг, по вулиці Соборності, б.53, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці), від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ;

- відеозаписом із нагрудних камер поліцейських з якого вбачається, що водій ОСОБА_2 того дня відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, який досліджувався у суді апеляційної інстанції;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 17.01.2019 з якого вбачається, що ОСОБА_2 відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в присутності двох свідків;

- рапортом працівника поліції.

Що ж стосується посилання представника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про те, що в матеріалах справи відсутній відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, спростовується матеріалами справи, оскільки на (а.с. 8) наявний відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, копія якого витребувалась судом апеляційної інстанції за клопотанням адвоката Вірка В.В. в інтересах ОСОБА_2

Крім цього, посилання представника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про те, що свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не були свідками подій спростовується відеозаписом на якому чітко вбачається, що ОСОБА_2 в присутності вищезазначених свідків відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні суду апеляційної інстанції пояснив, що вони з ОСОБА_2 поверталися разом з роботи, але були зупинені працівниками поліції. Зазначає, що ОСОБА_2 не відмовлявся від проходження медичного огляду на стан сп`яніння.

Суд апеляційної інстанції критично ставиться до показів свідка ОСОБА_5 , оскільки вони спростовуються відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, а також поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що у своїй сукупності свідчать про беззаперечну вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також суд апеляційної інстанції враховує позицію ОСОБА_2 висловлену ним у суді першої інстанції, який визнав вину у повному обсязі, підтвердив обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КупАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Ст. 266 КупАП передбачено, зокрема, що огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоровя не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Вказане положення ст. 266 КупАП є об`єктивно спрямованою процесуальною гарантією визнання певної дії незаконною з огляду на затримку у її проведенні і не охоплює своєю дією склад правопорушення у виді відмови особи, що керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Таким чином, неможливо визнати недійсною процесуальну дію, спрямовану на зібрання доказів - огляд на стан алкогольного сп`яніння, яка не була проведена.

Згідно п. 3, 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року, огляд проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом;

- лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку)

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам.

За п. 5 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року, результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння.Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.

Суддею першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які у своїй сукупності поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винність ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме відмови особи, що керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, що охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Тобто суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час перегляду, постанова суду є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови місцевого суду без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити представнику Вірко ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 січня 2019 року.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 січня 2019 року відносно ОСОБА_2 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Г.П. Слоквенко