Справа № 212/4195/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2019 року м. Кривий Ріг

Суддя Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Чайкін І.Б., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, які надійшли з Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровської області Департаменту патрульної поліції відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працює ТОВ «РУДОМАЙН» - водієм, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , Дніпропетровської області,

учасники справи про адміністративне правопорушення: особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

10.05.2019 року о 15 годині 20 хвилин ОСОБА_1 по вул. Десантна в Покровському районі міста Кривого Рогу керував транспортним засобом «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «ДРАГЕР 6820» у присутності двох свідків, результат огляду становить 1,73 проміле, чим порушив п. 2.9 а ПДР України.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав, пояснивши, що зі сторони працівників поліції була провокація відносно нього. А саме, зазначив, що працівники поліції наказали йому сісти за кермо автомобіля те переїхати в інше місце. Він сів за кермо лише на вимогу працівників поліції. Також пояснив, що не заперечує, що вживав алкогольні напої, але сів за кермо не за власною ініціативою, наміру керувати автомобілем, у нього не було.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог п. 1, 2 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про Національну поліцію" завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави.

Згідно з вимогами п.1, 2, 3, 4, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Проте в ході розгляду встановлено, що працівники поліції під час складання вказаного протоколу не дотримались вищезазначених вимог закону.

Зокрема, згідно відеозапису на диску, у якому зафіксовано адміністративне правопорушення та дії працівників поліції, вбачається, що ОСОБА_1 стяв на тротуарі, його автомобіль був припаркований на узбіччі дороги.

При цьому, з відеозапису не вбачається, що транспортний засіб ««VOLKSWAGEN TRANSPORTER» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 взагалі рухався та ним керував ОСОБА_1 , останній повідомив працівникам поліції, що транспортним засобом не керував та перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Працівники поліції, підійшовши до ОСОБА_1 повідомили, що від нього чути запах алкоголю та запропонували йому проїхати з ними до ПНД або пройти тест на вміст алкоголю.

Не дивлячись на заперечення ОСОБА_1 , що він не керував транспортним засобом, йому було запропоновано пройти тест за допомогою пристрою "ДРАГЕР 6820". Відповідно до протоколу та запису з бодикамер поліцейських о 15 годині 20 хвилин ОСОБА_1 пройшов тест газоаналізатором, який показав 1,73 проміле.

Після проходження огляду на стан сп`яніння, незважаючи на те, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, приблизно о 15 годині 24 хвилини (відповідно до відеозапису наданого працівниками поліції), працівники поліції дали йому неправомірну вказівку, щоб він змінив місце паркування автомобіля при цьому демонстративно фіксуючи його дії на відео.

Отже працівник поліції знаючи про те, що ОСОБА_1 перебував у нетверезому стані, після проходження огляду на стан сп`яніння, до того ж сам ОСОБА_1 повідомив поліцейських, що вживав спиртні напої, сказали йому перепакувати транспортний засіб, тим самим спровокували ОСОБА_1 до вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки останній здійснив рух транспортного засобу на вимогу працівника поліції та самі працівники поліції знали, що останній перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, вищезазначена дія працівників поліції була спрямована не на усунення та припинення майбутнього адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , як того вимагають вимоги Закону України "Про Національну поліцію", а навпаки на вчинення дій з метою вчиненням останнім адміністративного правопорушення та складанням на нього протоколу про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, приходжу до висновку про те, що відбулась провокація з боку працівників поліції стосовно вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В силу положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п. 21-22 рішення у справі "Надточій проти України", п. 33 рішення у справі "Гурепка проти України").

З огляду на передбачене санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення (основне й додаткове), можна дійти висновку, що вказане адміністративне правопорушення носить кримінальний характер, адже розмір основного стягнення за його вчинення є більшим, ніж за вчинення деяких кримінальних правопорушень.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 5 лютого 2008 року у справі "Раманаускас проти Литви" зазначив, що підбурювання з боку міліції має місце тоді, коли відповідні працівники правоохоронних органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним переслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений, для того, щоб можна було встановити факт злочину, тобто отримати докази і розпочати кримінальне переслідування.

При цьому, основні вимоги справедливості, зазначені в ст. 6 Конвенції відносяться до всіх видів злочинів, від самих незначних до особливо тяжких. Суспільний інтерес не може виправдовувати використання доказів, отриманих за допомогою провокації.

Згідно ст.1 КУпАП завданням цього Кодексу є серед інших й запобігання правопорушенням, а не провокація громадян на їх вчинення.

Отже враховуючи, що з боку працівників поліції була провокація у вигляді спонукання особи до вчинення адміністративного правопорушення, приходжу до висновку про те, що згідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що сукупність досліджених у справі доказів не є достатньою для висновку про те, що ОСОБА_1 своїми діями порушив Правила дорожнього руху, тобто, що у його діях є склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому провадження у справи, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247, 284 Кодексу України про адміністративне правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 Кодексу України про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення, прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим. Апеляційна скарга подаються до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу.

Суддя: І. Б. Чайкін