КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/1687/2019
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 травня 2019 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Новов С.О., за участю особи, яка притягувалась до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , іншого учасника ДТП ОСОБА_2 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 18 січня 2019 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Дніпровського районного суду м. Києва від 18 січня 2019 року, провадження у справі щодо

ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП - закрито за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення.

Як встановлено постановою судді, ОСОБА_1 23.11.2018 року о 16 год. 25 хв., керуючи автомобілем «Peugeot» д/н НОМЕР_1 , по вул. Петра Запорожця, 3, в м. Києві, перед початком руху не впевнилася в безпечності та скоїла зіткнення з автомобілем «Ford», д/н НОМЕР_2 , що призвело до пошкодження автомобілів та завдало матеріальних збитків.

Своїми діями ОСОБА_1 порушила п.п. 10.1, 2.3 (б) Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, інший учасник ДТП ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Дніпровського районного суду м. Києва від 18 січня 2019 року, скасувати зазначену постанову та прийняти нову, якою визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги ОСОБА_2 посилається на те, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції порушив його право на участь у розгляді справи, так як розглянув справу за його відсутності, не повідомивши його про розгляд справи та її результат, чим порушив вимоги ст. ст. 269, 277-2 КУпАП, позбавивши права на ознайомлення з матеріалами справи, надавати докази та висловлювати правову позицію.

Крім того, апелянт зазначає про те, що судом першої інстанції було порушено вимоги ст. ст. 279, 280 КУпАП, так як не були досліджені належним чином та не взяті до уваги докази, а саме: протокол про адміністративне правопорушення та схема ДТП, а також, як вказує апелянт, виходячи зі змісту постанови, суд керувався лише поясненнями особи, що притягалася до адміністративної відповідальності.

Зокрема, звертає увагу апелянт і на те, що оскаржувана постанова не містить ґрунтовного та аргументованого змісту та йому не зрозуміло, що саме крім пояснень ОСОБА_1 переконало суд у відсутності складу правопорушення.

Також, як вказує апелянт, розглядаючи справу, суд першої інстанції значно відступив від принципів повноти та об`єктивності судового розгляду та порушив вимоги п. 24 Постави Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14.

На думку апелянта, протоколом про адміністративне правопорушення вірно встановлено факт того, що ОСОБА_1 порушено п. 2.3 б), 10.1 Правил дорожнього руху, що виразилось у тому, що вона перед початком руху не впевнилась в безпечності руху та скоїла зіткнення, оскільки, таке порушення знаходиться в прямому причинному зв`язку з виникненням вищенаведеної дорожньо-транспортної пригоди і її наслідками.

Обґрунтовуючи наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ОСОБА_2 вказує на те, що він випадково дізнався про винесення оскаржуваної постанови, оскільки про розгляд даної справи та його результати йому ніхто не повідомляв.

З матеріалами справи, як зазначає апелянт, він ознайомився 11 березня 2019 року, а копію оскаржуваної постанови отримав лише 15 березня 2019 року.

У зв`язку з цим, як вважає ОСОБА_2 , строк на апеляційне оскарження був ним пропущений з поважних причин.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 , який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити; пояснення ОСОБА_1 , яка заперечувала проти задоволення скарги та просила залишити постанову судді без змін; пояснення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ; вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

По-перше, враховуючи обставини, наведені в апеляційній скарзі ОСОБА_2 щодо причин пропуску строку на оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, вважаю, що цей строк підлягає поновленню, оскільки його було пропущено з поважних причин.

По-друге, незважаючи на висновок судді, наведений в оскаржуваній постанові про те, що в діях ОСОБА_1 не вбачається невідповідності вимогам п. п. 10.1, 2.3 (б) ПДР України, а тому в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд апеляційної інстанції не може з ним погодитися з огляду на таке.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 218608 від 23 листопада 2018 року ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом по вул. П. Запорожця, 3, в м. Києві, перед початком руху не впевнилася в безпечності та скоїла зіткнення з автомобілем Ford Fiesta д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по вул. П. Запорожця, внаслідок якого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим водій ОСОБА_1 порушила п. п. 10.1, 2.3 (б) Правил дорожнього руху України, тобто вчинила правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Відповідно до вимог пункту 2.3 (б) Правил дорожнього руху, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування транспортним засобом у дорозі.

Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху, як це прямо передбачено пунктом 10.1 вказаних Правил, водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Приймаючи до уваги зазначені вище положення Правил дорожнього руху, а також обставини дорожньо-транспортної пригоди, які були встановлені за результатами розгляду апеляційної скарги на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 18 січня 2019 року, як на підставі доказів, наявних у матеріалах справи, так і на підставі доказів досліджених безпосередньо під час апеляційного розгляду, зокрема пояснень обох учасників ДТП, свідківОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , суд апеляційної інстанції дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху, а саме порушенні пунктів 2.3 (б), 10.1ПДР, що спричинило пошкодження транспортних засобів, тобто у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, наведених у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 218608 від 23 листопада 2018 року, який було складено щодо ОСОБА_1

Підставою для такого висновку стала оцінка всіх зібраних по справі доказів в їх сукупності, а не однобічна оцінка пояснень ОСОБА_1 , на які суддя послався в оскаржуваній постанові, без врахування пояснень іншого учасника ДТП та фактичних даних, зафіксованих на схемі ДТП, які не підтверджували, а навпаки, в сукупності з іншими доказами, спростовували пояснення водія ОСОБА_1 щодо механізму виникнення дорожньо-транспортної пригоди та дотримання нею правил дорожнього руху, зокрема вимог п.п. 2.3 (б), 10.1 ПДР.

Таким чином, проаналізувавши наявні у справі докази, з точки зору їх належності та допустимості, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апеляційної скарги ОСОБА_2 в частині наявності підстав для висновку про те, що постанова судді Дніпровського районного суду м. Києва від 18 січня 2019 року щодо ОСОБА_1 , не може бути визнана законною та обґрунтованою, оскільки висновки судді про відсутність в діях останньої складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не знайшли свого підтвердження на підставі наявних у справі доказів.

Водночас, незважаючи на наявність достатніх правових підстав для скасування оскаржуваної постанови та прийняття нової постанови про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню лише частково, оскільки на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчились строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, що, відповідно до вимог, передбачених п. 7 ст. 247 цього Кодексу, є підставою для закриття провадження у справі щодо ОСОБА_1

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Дніпровського районного суду м. Києва від 18 січня 2019 року у справі щодо ОСОБА_1

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 18 січня 2019 року щодо ОСОБА_1 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження у справі щодо неї - закрити, на підставі п. 7 ст. 247 цього Кодексу, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду

С.О. Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Федосєєв С.В.