КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2019 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Ігнатов Р.М., за участі:

секретаря судового засідання ? Бендюжик Ю.А.

захисника ? Бердова Є.В.

представника митниці ? Захарова А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу представника Київської митниці ДФС за довіреністю Павленко С.А. на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15.03.2019, -

В С Т А Н О В И В

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винною у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, та накладено штраф у розмірі сто неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 коп. Вилучену згідно протоколу про порушення митних правил №0037/12500/19 від 28.01.2019 готівку в розмірі 2100 (дві тисячі сто) євро та 14500 (чотирнадцять тисяч п?ятсот) гривень ? повернуто ОСОБА_1.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду представник митниці подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15.03.2019 скасувати в повному обсязі та постановити нову, якою визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винною у вчиненні порушення митних правил за ст.471 МК України та застосувати стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (тисяча сімсот) гривень, та конфіскації затриманої валюти в сумі 2100 євро та 14500 гривень.

В обґрунтування апеляційної скарги представник митниці вважає, що при вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення в даній справі слід брати до уваги ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та виходити з того, що сума валюти, пропущеної ОСОБА_1 під час здійснення митного контролю, та сума, яка підлягає конфіскації, у разі застосування додаткового стягнення у виді конфіскації валюти відповідає критерію пропорційності (справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини). Звертає увагу суду, що в даній справі не було встановлено, що застосування конфіскації валюти у сумі 2100 євро та 14500 гривень буде для ОСОБА_1 індивідуальним надмірним тягарем.

Від захисника Бердова Є.В. надійшли заперечення на апеляційну скаргу представника митниці, в яких він просить постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15.03.2019 залишити без змін, а апеляційну скаргу представника митниці без задоволення.

В поданих запереченнях захисник зазначає, що судом першої інстанції було вірно враховано, що ОСОБА_1 вчинила порушення вперше з необережності, переміщувала готівку в ручній поклажі без ознак приховування, щиро розкаялась у вчиненому, до кримінальної чи адміністративної відповідальності раніше не притягувалась, має на утриманні двох дітей і бабусю похилого віку, яка має статус внутрішньо переміщуваної особи та потребує постійного стороннього догляду, загальна сума тимчасово вилучених коштів є для неї дуже значною і конфіскація цих коштів призведе до значного погіршення її матеріального становища, тобто буде для ОСОБА_1 надмірним індивідуальним тягарем. На підтвердження вказаних обставин ОСОБА_1 було надано копії свідоцтв про народження дітей, довідки про склад сім?ї, акти про фактичне проживання, довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. А тому, як зазначає адвокат, судом першої інстанції було правильно застосовано щодо ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу без застосування стягнення у виді конфіскації.

Судом першої інстанції встановлено, що 28.01.2019 о 08 год. 25 хв. під час проходження митного контролю в зоні митного контролю залу «Відліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль» громадянка України ОСОБА_1 , яка відлітала до Італії, м. Мілан, літаком авіакомпанії «МАУ», рейсом № 311, своїми діями вона обрала канал, позначений символами зеленого кольору ? «зелений коридор», тим самим, відповідно до ч. 5 ст. 366 МК України заявила про те, що переміщувані нею через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо вивезення за межі митної території України та засвідчила про факти, що мають юридичне значення.

Перетин пасажиром «зеленої лінії», згідно Наказу Міністерства Фінансів України № 671 від 03.08.2018р. «Про затвердження Порядку виконання митних формальностей на повітряному транспорті», яка позначає початок «зеленого коридору», вказує, що для проходження митного контролю ним обрано «зелений коридор», і декларування здійснюється шляхом вчинення дій. Громадянин самостійно обирає відповідний канал («зелений коридор» або «червоний коридор») для проходження митного контролю.

На підставі п. 4 ст. 336 та ст. 342 МК України громадянці України ОСОБА_1 , було задано запитання щодо наявності в неї готівки, на що вона відповіла, що має приблизно 9 000 євро. Після цього пасажирку було запрошено пройти в службове приміщення митниці (зону митного контролю) та пред`явити всю наявну готівку, де пасажиркою громадянкою України ОСОБА_1 було видано готівку в розмірі 12 100 євро та 14 500 гривень, що знаходились в одному з відділень дорожньої сумки пасажирки (ручна поклажа).

Зазначена готівка переміщувалась без ознак приховування. Зі слів громадянки України ОСОБА_1 , вся готівка належить їй особисто.

По даному факту складено протокол про порушення митних правил № 0037/12500/19, згідно ст. 471 МКУ у відношенні громадянки України ОСОБА_1

З виявленої суми пасажирці громадянці України ОСОБА_1 пропущено 10 000 євро. За протоколом про порушення митних правил у громадянки України ОСОБА_1 вилучено 2 100 євро та 14 500 гривень.

На момент проходження митного контролю належним чином оформленої митної декларації пасажирка не надала, до моменту перетину нею «зеленої лінії» для отримання довідкової інформації в інформаційній зоні та роз`яснення митних правил та порядку використання двоканальної системи до інспектора митниці не зверталась.

Таким чином, своїми діями громадянка України ОСОБА_1 , під час проходження митного контролю в залі «Відліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль» порушила встановлений ст. 366 МК України порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю.

Зазначені дії, що полягають у переміщенні через митний кордон України, громадянкою України ОСОБА_1 , яка формою проходження митного контролю обрала проходження через «зелений коридор» готівки в обсязі, що підлягає обов`язковому письмовому декларуванню у повному обсязі для резидентів України, відповідно до Постанови Правління НБУ № 148 від 27.05.2008 зі змінами, та мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ст.471 МК України.

ОСОБА_1 в судове засідання не з?явилась. Як повідомив його захисник ? адвокат Бердов Є.В., ОСОБА_1 обізнана про подання митним органом апеляційної скарги, до суду не з?явився у зв?язку з відрядженням до іншого міста, просить розглядати апеляційні вимоги митниці за її відсутності, з огляду на те, що її інтереси в суді представляє захисник, якому вона довіряє в повному обсязі здійснювати свій захист.

Заслухавши доповідь судді, доводи представника митниці, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити, думку захисника, який заперечив проти поданої апеляційної скарги, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи в межах заявлених апеляційних вимог, з`ясувавши питання, які виникли під час такого дослідження, перевіривши законність та обґрунтованість постанови місцевого суду в межах апеляційної скарги, а також доводи апеляції, суд вважає, що подана представником митниці апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно положень ч.5 ст.529 МК України, порядок оскарження постанови суду (судді) у справах про порушення митних правил визначається Кодексом України про адміністративні правопорушення. Зокрема цей порядок визначений ст. 294 КУпАП.

Відповідно до ст.486 МК України та ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно приписів ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Так, фактичні обставини вчиненого порушення митних правил, а також правова кваліфікація дій ОСОБА_1 за ст.471 МК України ніким з учасників не оспорюється.

Враховуючи, що апеляційна скарга представником митниці вноситься в частині накладеного на ОСОБА_1 заходу адміністративного стягнення, то встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчинення правопорушень, доведеність вини ОСОБА_1 за ст.471 МК України апеляційним судом не перевіряються, поза як ніким не ставляться під сумнів.

Натомість, доводи апеляційної скарги представника митниці про ненакладення місцевим судом обов`язкового додаткового стягнення у виді конфіскації товарів, яке передбачено санкцією ст.471 МК України як обов`язкове, за вчинене ОСОБА_1 правопорушення апеляційний суд вважає обґрунтованими, зважаючи на слідуюче.

Згідно ч.2 ст.7 КУпАП України, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до правил ч.1 ст.466 МК України, адміністративні стягнення за порушення митних правил не можуть бути застосовані інакше, як на підставі та в порядку, що встановлені цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно вимог ст.471 МК України, порушення встановленого цим Кодексом порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через «зелений коридор», товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі якщо безпосередніми предметами правопорушення є товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, - також конфіскацію цих товарів.

Санкція зазначеної норми за своєю конструкцією є абсолютно визначеною. В даному випадку конфіскація є обов`язковим додатковим видом стягнення при переміщенні через митний кордон України товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України.

Згідно визначення, наведеного в п.57 ч.1 ст.4 МК України, товари ? це будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередач.

П.1 Розділу 2 Інструкції про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України, затвердженої Постановою Правління Національного банку України 27.05.2008 N 148 (далі Інструкція), яка була чинною на момент вчинення правопорушення, визначено, що фізична особа має право ввозити в Україну та вивозити за межі України готівку в сумі, що не перевищує в еквіваленті 10 000 євро, без письмового декларування митному органу.

Аналогічну суму готівки (в еквіваленті), що дозволяється переміщувати без письмового декларування при перетині митного кордону України, встановлено і ч.1 ст.8 Закону України "Про валюту і валютні операції", який введено в дію 07.02.2019.

Таким чином, законодавством України встановлено обмеження на переміщення через митний кордон України готівки в сумі понад 10 000 євро (в еквіваленті).

Судом доведено, а сторонами не спростовується, що ОСОБА_1 обравши в зоні митного контролю прохід «зелений коридор», здійснила переміщення через митний кордон України без декларування готівки, сума якої перевищує встановлену п.1 Розділу 2 Інструкції межу ? 10 000 євро.

Відтак, оскільки законодавством України встановлено обмеження на переміщення через митний кордон України валютних цінностей в сумі, яка перевищує 10 000 євро, до правопорушника у відповідності до санкції ст.471 МК України повинно бути застосовано штраф, як основний вид стягнення, та конфіскація безпосереднього предмету правопорушення, як обов`язковий додатковий вид стягнення.

Натомість, судом першої інстанції вказаних вимог закону дотримано не було і не застосовано до ОСОБА_1 обов`язковий додатковий вид стягнення ? конфіскацію незадекларованих грошових коштів, які остання переміщувала через митний кордон України в сумі, яка перевищує дозволений ліміт ? 10 000 євро.

Крім того, суд апеляційної інстанції в даному випадку звертає увагу на наступному.

Ч.2 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, визначено, що Конвенція жодним чином не обмежує право держави вводити в дію такі закони, які, на її думку, є необхідними для здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

П.33 рішення ЄСПЛ у справі «Ісмаїлов проти Росії», визначено, що загальна вимога щодо декларування товарів, що переміщуються через митний кордон, яка поширюється на кожну особу, котра перетинає державний кордон, запобігає неконтрольованому ввезенню готівки в державу чи її вивезенню з неї, тому конфіскація у випадку недекларування готівки під час проходження митного контролю є частиною регуляторного механізму, який відповідає загальним інтересам суспільства.

Наведені положення норм міжнародного права співвідносяться з нормами національного законодавства України щодо регуляторного механізму держави, який реалізується шляхом встановлення державою обмежень щодо здійснення права на власність шляхом конфіскації заборонених та обмежених товарів.

У відповідності до правил ч.1 ст.33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України (в даному випадку ст.471 МК України).

Оскільки санкція ст.471 МК України за своєю конструкцією не передбачає альтернативи, так як є абсолютно визначеною і щодо основного виду стягнення і щодо додаткового, то апеляційний суд приходить до висновку щодо неправильного застосування місцевим судом до ОСОБА_1 закону, який передбачає відповідальність за порушення митних правил, яке ставиться в вину останній ? не застосування обов?язкового додаткового заходу стягнення у виді конфіскації.

З огляду на вказане, доводи захисника щодо неумисного характеру дій ОСОБА_1 , а також щодо погіршення її матеріального становища через надмірним тягар при застосуванні до неї конфіскації ? не можуть вважатись такими, які спростовують імперативну вимогу закону щодо необхідності застосування до правопорушника заходів адміністративного впливу у точній відповідності з законом, як це визначено ч.3 ст.7 КУпАП.

Враховуючи викладене, оскаржувана постанова Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15.03.2019 підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови за правилами п.3 ч.8 ст.294 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України Київської митниці ДФС ? задовольнити.

Постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15.03.2019 щодо ОСОБА_1 за ст.471 МК України ? скасувати та прийняти нову постанову в частині визнання вини та накладення адміністративного стягнення, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у скоєнні порушення митних правил, передбаченого ст.471 МК України, та накласти штраф у розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одну тисячу сімсот) гривень з конфіскацією затриманої валюти в суді 2100 (дві тисячі сто) євро та 14500 (чотирнадцять тисяч п?ятсот) гривень в дохід держави.

В іншій частині щодо стягнення судових витрат ? постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.М.Ігнатов

справа №359/1780/19

апеляційне провадження № 33/824/916/2019

категорія: ст.471 МК

суддя у першій інстанції - Вознюк С.М.

суддя в апеляційній інстанції - Ігнатов Р.М.