ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/2497/19 Суддя 1 інстанції: Харченко А.М.
Провадження: 33/818/645/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УкраЇнИ

04 червня 2019 року м. Харків

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду Яковлева В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Московського районного суду м. Харкова від 16 квітня 2019 року,-

В С Т А Н О В И В:

ПостановоюМосковського районного суду м. Харкова від 16 квітня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Як вказано в постанові суду першої інстанції, 03.02.2019 року о 03 год. 20 хв. по вул. Джерельна, 11 в м. Харкові ОСОБА_1 , керував автомобілем «Audi A6», державний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Драгер» та в закладі охорони здоров`я, відмовився в присутності двох свідків.

Не погодившись з рішенням районного суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Московського районного суду м. Харкова від 16 квітня 2019 року та закрити адміністративне провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу правопорушення. В обгрунтування доводів апеляційної скарги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, вказує, що з відеозапису долученого до протоколу взагалі неможливо встановити, що ОСОБА_1 керував автомобілем, а отже не встановлено особу, яка повинна нести відповідальність за ст. 130 КУпАП. Крім того, відсутня інформація про використання спеціальних технічних засобів «Drаger Alcotest 6820» не передбачено чинним законодавством. Також, зазначає, що у поліції був відсутній газоаналізатор, дозволений до застосування, так як був відсутній сертифікат відповідності, не повідомлено про порядок його застосування, не була заповнена форма направлення на огляд, не було запропоновано пройти освідування у медичному закладі, огляд проведено не лікарем ЗОЗ. Сам протокол про адміністративне правопорушення складений працівниками невідомої організації. Особи, які вказані в протоколі не є свідками керування транспортним засобом та проходження огляду на стан сп`яніння особою, яка притягується до адміністративної відповідальності.

ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі.

В апеляційній скарзі просив розглядати справу без його участі.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

За викладених обставин, та з урахуванням розумних строків розгляду адміністративної справи, суд приходить до висновку щодо можливості розгляду скарги за відсутності апелянта.

Вивчивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Суд першої інстанції, з огляду на матеріали справи, дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, як відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Факт правопорушення і вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується, зокрема, даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 181159 від 03.02.2019р. (а.с. 1), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а.с. 4-5), рапортом інспектора роти 5 батальйону 1 УПП в ХО ДПП лейтенанта поліції Турманідзе Д.З. (а.с. 6), відеозаписом правопорушення (а.с. 2).

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Частина 1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд критично оцінює доводи апелянта про те, що він не був водієм, та розцінює їх як позицію захисту та намагання особи уникнути адміністративної відповідальності, в той час як вина ОСОБА_1 встановлена на підставі сукупності доказів.

Посилання скаржника на протиправність дій співробітників поліції не знайшли свого підтвердження зібраним матеріалами. Не надано таких відомостей і до суду апеляційної інстанції, в той час як факт відмови від проходження освідування ОСОБА_1 засвідчив власноруч у складеному протоколі (а.с. 1).

Доводи ОСОБА_1 про те, що йому не були роз`яснені права, спростовуються матеріалами справи, зокрема, відеозаписом з нагрудних камер поліцейських та письмовими поясненнями свідків.

Невідповідностей складеного протоколу вимогам чинного законодавства, які б потягли безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено. Даних щодо оскарження дій співробітників поліції матеріали справи також не містять.

Доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять.

Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що постанова суддіМосковського районного суду м. Харкова від 16 квітня 2019 року є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами апеляційної скарги не підлягає.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Московського районного суду м. Харкова від 16 квітня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік,- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського

апеляційного суду В.С. Яковлева