Справа № 408/228/19-п
Провадження № 33/810/47/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2019 р. м. Сєвєродонецьк

Суддя Луганського апеляційного суду Белах А.В., за участю секретаря Магомедова Ш.Х, захисника ОСОБА_1 та правопорушника ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на постанову Біловодського райсуду Луганської обл. від 27.02.2019 р.,-

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_2, який народився 3.02.1999 р. в с. Пе-

редільське Ст. Луганського р-ну Лугансь-

кої обл., громадянина України, має повну

середню освіту, не одружений, студент ден-

ної форми навчання СНУ ім. Даля, гр. МБГ-

19-Д, зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_1-

вєродонецьк, вул. Маяковського, 24/520

(гуртожиток), проживає Луганська обл., Ст.

Луганський р-он, вул. Зелена, 40,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП та на нього накладе-но адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч ) грн., без конфіскації, стягнуто судовий збір в розмірі 384,2грн.

Суд першої інстанції в постанові вказав, що 14.12.2018 р. о 13 год. 50 хв. ОСОБА_2 на автомобілі MERSEDES - BENZ VITO р/номер НОМЕР_1 на перехресті доріг Р-22 та Т-1309 між населеними пунктами с. Широкий та с. Нижня ОСОБА_3 Луганського р-ну Лугансь-кої обл. надавав послуги вантажних перевезень продуктів харчування з с. Передільське до смт. Ст. - Луганська з метою отримання прибутку у розмірі 200 грн. без відповідної реєстра-ції як субєкта господарювання, чим порушив вимоги ст. 58 Господарського кодексу України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 ставить питання про скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження по справі, оскільки, на його думку, постанова винесена з порушенням норм процесуального права та неправильного застосування норм ма-теріального права, неправильного зясування обставин справи. Зазначає, що ОСОБА_2 був зу-пинений працівниками УОЗ на окремих територіях зон АТО ГУ ДФС у Луганській обл., які пояснили, що перевозити продукти харчування заборонено, надали документи на підпис, по-яснюючи, що це їм необхідно для роботи, про складання адміністративного протоколу не вказали. ОСОБА_2 не мав можливості заперечувати свою провину, оскільки зазначені люди були озброєні. В судовому засіданні суду першої інстанції своєї вини ОСОБА_2 не визнавав, оскільки не вчиняв адміністративного правопорушення, пояснював, що не займається під-приємницькою діяльністю, а лише один раз перевозив продукти харчування на прохання сво-го дядька ОСОБА_4 Судом не були належним чином перевірені та не отримали на-лежної оцінки всі обставини справи. Однією з обвязкових ознак підприємницької діяльності є систематичність її здійснення, а оскільки ОСОБА_2 не займався підприємницькою діяльніс-тю, то в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши захисника ОСОБА_1 та правопорушника Пе-карчука, які підтримали доводи апеляційної скарги, просили задовольнити її по викладеним доводам, свідка ОСОБА_4, вивчивши матеріали адміністративної справи, дослі-дивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови су-ду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволен-ню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252 та 280 КУпАП суд зобовязаний повно, все-бічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністра-тивне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне та вмо-тивоване рішення.

Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інс-танції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде вста-новлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесу-ального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, або визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду, або необґрунтованим відхиленням їх місцевим судом.

За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: зали-шити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; скасувати постанову та закри-ти провадження по справі; скасувати постанову та прийняти нову постанову; змінити поста-нову.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адмініст-ративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне право-порушення суд зобовязаний зясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи на-явні помякшуючі чи обтяжуючі обставини, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації чи трудовому колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правиль-ного вирішення справи.

Суд першої інстанції зазначені обовязки виконав не в повному обсязі, тому поспішно прийняв судове рішення без належної перевірки обставин адміністративного правопорушен-ня.

Аналізуючи текст постанови, апеляційної суд вважає, що суд першої інстанції із пору-шенням вимог ст. 280 КУпАП, формально дійшов висновку про винуватість особи, вказав-ши, що вина особи підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, фото- таблицею до нього, копіями видаткових накладних на продукти, якими підтверджено перелік та кількість товарів, які перевозив ОСОБА_2, та іншими письмовими матеріалами.

У відповідності до диспозиції ч. 1 ст. 164 КУпАП протиправним визнається провад-ження господарської діяльності без державної реєстрації як субєкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду діяльності, що підлягає ліцензуванню від-повідно до закону.

З аналізу наведеної статті вбачається, що обєктивна сторона даного правопорушення полягає у здійсненні господарської діяльності без державної реєстрації як субєкта господа-рювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону.

Разом з тим, даючи оцінку обставинам викладеним у протоколі, суд мав керуватися визначенням підприємницької діяльності, яке закріплено у ст. 42 Господарського кодексу України, у відповідності до якого підприємництво як вид господарської діяльності - це само-стійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюєть-ся субєктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціаль-них результатів та одержання прибутку.

З наведеного визначення підприємницької діяльності витікає, що нею може визнава-тися лише систематична діяльність особи, яка має на меті отримання прибутку, тобто, врахо-вуючи конкретні обставини справи, необхідно встановити, що дійсно особа за власною ініці-ативою, систематично здійснює певну діяльність з метою отримання прибутку.

З огляду наявних доказів вини правопорушника у матеріалах справи є тільки пояснен-ня самого правопорушника (а. пр. 5) про те, що він не зареєстрований як підприємець та пе-ріодично, за власною ініціативою, з метою отримання прибутку, здійснює перевезення про-дуктів харчування на замовлення ФОП ОСОБА_4 на вантажному автомобілі з с. Переді-льське до смт. Ст. - Луганська. 14.12.2018 р. під час перевезення вантажу сирів в асортимен-ті та масла вершкового був затриманий на блок-посту між с. Широкий та Нижня ОСОБА_3. Як фізична особа-підприємець він не зареєстрований. За виконання разової роботи з переве-зення вантажу йому була обіцяна винагорода в розмірі 200 грн. Інших відомостей щодо обс-тавин вчинення правопорушення у поясненнях та протоколі не наведено. Також до протоко-лу долучені світлокопії видаткових накладних № П-00028788 від 13.12.2018 р. та № П-0002-8835 від 13.12.2018 р. (а. пр. 6-7), світлокопії посвідчення водія (а. пр. 10), реєстраційного до-кументу на транспортний засіб (а. пр. 11), паспорта громадянина України на імя ОСОБА_2 (а. пр. 8-9), картки платника податків (а. пр. 12), фото-таблиця з місця вчинення адміністра-тивного правопорушення (а. пр. 13-15). Проте, з аналізу наведених доказів неможливо дійти безсумнівного висновку, що відображена у протоколі діяльність ОСОБА_2 мала ознаки гос-подарської. У письмових поясненнях правопорушника знайшов своє підтвердження лише факт його керування автомобілем з вантажем. Проте, з наведених письмових пояснень немо-жливо встановити систематичність перевезення ОСОБА_2 вантажів та отримання прибут-ку.

Ці обставини підтвердив в судовому засіданні суду апеляційної інстанції свідок ОСОБА_5 про те, що саме він є підприємцем та 14.12.2018 р. він попросив свого пле-мінника ОСОБА_2 перевезти вантаж, який йому належить, з одного населеного пункту до іншого на вантажному автомобілі, яким користується саме він. Ця поїздка була зроблена тільки один раз, більше він не використовував ОСОБА_2 для перевезень вантажу.

Таким чином, з аналізу наведених доказів, а також пояснень особи, яка притягнута до відповідальності, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність доказів того, що дійсно дії ОСОБА_2 мали ознаки підприємницької діяльності, зокрема, не доведено систематич-ність його діяльності та мотиву особи, спрямованого на отримання прибутку, що в свою чергу виключає склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, у діях особи.

Вищезазначене свідчить, що при розгляді матеріалу про адміністративне правопору-шення судом першої інстанції не були виконані вимоги ст. 280 КУпАП, що призвело до ви-несення необґрунтованого рішення.

Під час апеляційного розгляду адміністративної справи не були встановлені обєктив-ні дані про те, що ОСОБА_2 здійснював господарську діяльність без держреєстрації як су-бєкта господарювання, а саме надавав послуги по перевезенню вантажів та без оформлення відповідної ліцензії.

Оскільки норма ст. 164 КУпАП є бланкетною, то в протоколі обовязково має бути по-силання на норму спеціального закону, за порушення якої настає відповідальність, в даному випадку, на Закон України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 2.03.2015 р. № 222-VIII, яким взагалі не передбачена видача ліцензії на перевезення вантажів субєк-там підприємницької діяльності, однак таке посилання у протоколі відсутнє.

Як вже було зазначено, відповідно до ст. 42 ГК України підприємництво це самостій-на, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється субєктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Однією з обовязкових ознак підприємницької діяльно-сті є систематичність її здійснення. Чинним законодавством систематичною вважається дія-льність у разі, коли подібні дії здійснюються протягом календарного року більш ніж чотири рази, в такому випадку громадяни зобовязані зареєструватися як субєкти підприємництва і тільки при невиконанні останньої вимоги настає відповідальність за ст. 164 КУпАП.

Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_2 здійснював систематичні ван-тажні перевезення.

З матеріалів справи вбачається, що в ній наявні відомості про відсутність реєстрацію ОСОБА_2 як субєкта підприємницької діяльності, але відсутні дані про те, що він займає-ться систематичним перевезенням вантажів, тому він не може бути притягнутий до адмініст-ративної відповідальності через відсутність в його діях складу правопорушення, передбаче-ного ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Враховуючи наявну неповноту у доведеності вини особи у вчиненні правопорушення, а також, дотримуючись вимог ст. 62 Конституції України, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції безпідставно зробив висновок про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, та необґрунтовано наклав на нього стя-гнення, а тому апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги та вважає їх та-кими, що підлягають задоволенню.

За таких обставин, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу задовольни-ти, скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 164 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП через відсутність події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Постанову Біловодського райсуду Луганської обл. від 27.02.2019 р. якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 (сімнад-цять тисяч) грн., без конфіскації, стягнуто судовий збір в розмірі 384,20 грн. скасувати.

Адміністративне провадження у справі про адміністративне правопорушення, перед-бачене ч. 1 ст. 164 КУпАП, відносно ОСОБА_2 закрити на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП в звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2- задовольнити.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Белах А.В.