1Справа № 335/2314/19 3/335/517/2019
ПОСТАНОВА
про закриття провадження у справі
3 червня 2019 року суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Соболєва І.П., за участю секретаря Хома Д.М., прокурора Веретеніної М.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з Управління захисту економіки в Запорізькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Веселе, Веселівського району Запорізької області, громадянки України, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,
Згідно протоколу № 84 від 23.02.2019 про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, складеного Управлінням захисту економіки в Запорізькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України лейтенантом поліції Панасейком Е.Є., ОСОБА_1 , на підставі розпорядження Запорізького міського голови № 1810к від 19.04.2011 призначена на посаду головного спеціаліста відділу регуляторної політики та організації сфери обслуговування управління розвитку підприємництва та дозвільних послуг Запорізької міської ради.
На підставі розпорядження Запорізького міського голови №835 к/тр від 03.05.2018 ОСОБА_1 звільнено з вказаної посади 07.05.2018.
Таким чином, ОСОБА_1 , будучи згідно п.п. в п. 1 ч. 1 ст. 3, ст. 45 закону України Про запобігання корупції, приміткою до ст. 172-6 КупАП є суб`єктом відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 ОСОБА_2 .
ОСОБА_1 повинна була подати до 07.05.2018 декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, у порушення вимог ч. 2 ст. 45 закону України Про запобігання корупції, рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 №3, подала її несвоєчасно, лише 11.05.2018, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП (в редакції закону №1700-VІІ від 14.10.2014) несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
В судовому засіданні ОСОБА_1 факт вчинення адміністративного правопорушення заперечувала, винуватість не визнає.
Прокурор в судовому засіданні просив визнати винуватою ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, притягнути її до адміністративної відповідальності та накласти стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 гривень.
Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суддя встановив наступне.
Орган (посадова особа) при розгляді справ про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, як це визначено ст. 252 КУпАП.
Згідно із положеннями ч. 1 ст. 172-6 КУпАП адміністративна відповідальність настає за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Відповідно до ч. 3 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.
З даної норми вбачається, що строк накладення стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, має відраховуватися з дня його виявлення.
Разом із тим, чинним законодавством чітко не визначено, що слід розуміти під виявленням правопорушенням.
Згідно приписів ст. 17 закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Рішенням Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 року у справі Щокін проти України визначено концепцію якості закону з вимогою, щоб він був доступний для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення такого питання, порушує вимогу якості закону. В разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.
З досліджених у судовому засіданні матеріалів справи вбачається, що 21.12.2018 УЗЕ в Запорізькій області ДЗЕ Національної поліції України звернулось до Департаменту надання адміністративних послуг та розвитку підприємництва Запорізької міської ради з запитом про надання документів щодо перебування ОСОБА_1 на посаді та щодо її звільнення. Тобто, вже на момент направлення такого запиту, уповноваженому органу було відомо про неподання до дня звільнення ОСОБА_1 декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави.
Крім того, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення наявна інформація, надана Національним агентством з питань запобігання корупції, а саме послідовність дій користувача Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які вчинила ОСОБА_1 , період: 01.01.201827.11.2018. Зазначена інформація була отримана УЗЕ в Запорізькій області ДЗЕ Національної поліції України.
На підставі викладеного, доходжу висновку, що інформацією про правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 , спеціально уповноважені суб`єкти у сфері протидії корупції володіли вже 21.12.2018, тобто на момент направлення запиту на адресу Департаменту надання адміністративних послуг та розвитку підприємництва Запорізької міської ради.
Отже, днем виявлення інкримінованого ОСОБА_3 адміністративного правопорушення є день направлення запиту на адресу Департаменту надання адміністративних послуг та розвитку підприємництва Запорізької міської ради від 21.12.2018 №7162/39/107/03-2018, тобто 21.12.2018. Таким чином, у даному випадку за встановлених вище обставин, днем закінчення передбаченого ч. 3 ст. 38 КУпАП строку накладення адміністративного стягнення слід вважати 21.03.2019.
Зволікання з проведенням ефективної адміністративної перевірки та зі складанням протоколів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не може бути підставою для штучного продовження строків, передбачених ст. 38 КуПАП.
Посилання УЗЕ в Запорізькій області ДЗЕ Національної поліції України в протоколі на те, що днем виявлення вчиненого правопорушення слід вважати дату складання протоколу про адміністративне правопорушення є помилковим.
Так, протокол про адміністративне правопорушення є документом, який фіксує факт, час та місце вчинення правопорушення. Однак, не можна ототожнювати дату складання протоколу та дату виявлення правопорушення, оскільки виявлення і фіксування правопорушення є різними юридичними фактами. Підстави для складання протоколу були наявні раніше, коли була отримана інформація від Національного агентства з питань запобігання корупції, яка свідчить про вчинення такого правопорушення ОСОБА_1 та на момент підготовки запиту для отримання документів від Департаменту надання адміністративних послуг та розвитку підприємництва ЗМР в грудні 2018 року.
Аналогічний висновок щодо суті поняття «день виявлення правопорушення» зроблено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі №166/46/17 від 14.08.2018.
Згідно з п. 7 ст. 247 КУпАП якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строк, передбачений ст. 38 КУпАП закінчився, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд доходить висновку, що з дня виявлення правопорушення на момент розгляду справи пройшло більше трьох місяців.
Крім того, суд зважає на зміст ст. 247 КУпАП, яка чітко передбачає, що закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії. За таких обставин, втрачається можливість здійснення будь-яких заходів, спрямованих на притягнення особи до адміністративної відповідальності. Це дає підстави стверджувати про відсутність у судді необхідності з`ясовувати і встановлювати вину чи невинуватість особи в постанові про закриття справи.
У відповідності до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Оскільки на момент розгляду справи судом строк, передбачений ч.3 ст.38 КУпАП, закінчився, провадження в ній підлягає закриттю.
Керуючись ст.ст. 38 ч. 2 ст. 172-6, 247, 283, 284 КУпАП, суд
ПОСТАНОВИВ:
Провадження у справі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити, на підставі п. 7 ст.247 КУпАП, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Постанова може бути оскаржена, на підставі ст. 294 КУпАП, особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником, потерпілим, його представником, протягом десяти днів з дня винесення постанови до Запорізького апеляційного суду.
Суддя І.П. Соболєва