ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/595/19 Справа № 187/350/19 Суддя у 1-й інстанції - Говоруха В. О. Суддя у 2-й інстанції - Пістун А. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 року суддя Дніпровського апеляційного суду Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу адвоката Чехута Вікторії Миколаївни в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2019 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: с. Сокол, Долінського р-ну, Сахалінська обл., військовослужбовець, місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Притягнуто його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень (десять тисяч двісті) з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 384,20 грн. в дохід держави.

При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові, 24.02.2019 о 22-20 години в смт. Миколаївка, вул. Партизанська, водій ОСОБА_1 , керував автомобілем RENAULT CLIO д/н НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота та почервоніння очей. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку відмовився, в присутності двох свідків. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, адвокат Чехута В.М. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Зазначає, що працівники поліції взагалі не пропонували ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан сп`яніння, а тому він і не відмовлявся від такого огляду. В протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено від якого саме огляду ОСОБА_1 відмовився, що є порушенням ст. 256 КУпАП. Звертає увагу, що в матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що спростовує факт вимоги пройти такий огляд. Крім того, водія ОСОБА_1 не було відсторонено від керування, що суперечить процедурі оформлення матеріалів за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вказує, що показання свідка ОСОБА_2 не узгоджуються з протоколом та тими свідченнями, які були надані під час судового засідання у суді першої інстанції, а тому не можуть вважатися належними та допустимими доказами у справі.

В судовому засіданні апеляційного суду апелянт підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити з підстав викладених у ній.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що судом першої інстанції, не були дотримані вищезазначені вимоги закону, належним чином не з`ясовано обставини щодо вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а викладені в постанові висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Так, визнаючи доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції виходив з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 450284 від 24.02.2019 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, де вказано, що водій ОСОБА_1 , керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота та почервоніння очей. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку відмовився, в присутності двох свідків; акту огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів де вказано, що ОСОБА_1 відмовився пройти огляд за допомогою алкотестера Драгер.

Відповідно до ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан сп`яніння. Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарський препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно з положенням п. 2.5. Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З матеріалів справи не вбачається, що від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння апелянт відмовлявся, оскільки докази того, що йому пропонували пройти медичний огляд у закладі охорони здоров`я, або на місці за допомогою спеціальних технічних засобів під час складання протоколу також відсутні в матеріалах справи.

Крім того, на порушення вимог ст. 256 КУпАП, в протоколі не сформульовано, який саме огляд ОСОБА_1 мав пройти на вимогу поліцейського (на стан алкогольного сп`яніння чи наркотичного) та у який спосіб (на місці із застосуванням спеціальних засобів чи в найближчому закладі охорони здоров`я), ОСОБА_1 не мав можливості надати однозначну відповідь (погоджується чи відмовляється). Невірне і нечітке формулювання суті правопорушення позбавило водія права на захист, адже обвинувачення йому не було зрозумілим. Особа має право знати, в чому саме її звинувачують, щоб реалізувати право на захист, таким чином, висновок суду про однозначну відмову ОСОБА_1 від проходження запропонованого йому огляду не узгоджується з матеріалами справи.

В протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, що водію пропонувалось поліцейськими пройти огляд на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а також те, що він відмовився від проходження такого огляду.

Вказані суперечності і неточності не були усунуті і належним чином з`ясовані судом першої інстанції.

Крім того, в матеріалах даної адміністративної справи немає відповідних доказів відсторонення водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, тобто існують обґрунтовані підозри, що навіть попри наявність складеного відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, останній міг продовжити свій рух. Дані обставини не залишають у суду сумнівів в упередженості дій співробітників поліції, якими не було виконано вимог ст. 266 КУпАП, чим порушено порядок огляду водіїв на стан сп`яніння встановлений Законом, оскільки, всупереч тому, що спочатку у водія було встановлено наявність ознак сп`яніння, його все-одно не було відсторонено від керування всупереч складеному відносно нього протоколу.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази виконання вимог закону при складанні відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, однак незважаючи на те, в вину водію ставиться відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, з підстав встановлення наявності у нього його ознак.

Також необхідно вказати, що відповідно до вимог ст. 278 КУпАП, при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд в тому числі, вирішує питання правильності складання протоколу та інших матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

Однак, поза увагою суду першої інстанції залишився факт невідповідності складеного відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, за вказаних обставин, судом встановлено факт недотримання норм закону інспекторами поліції щодо проходження огляду водія на стан алкогольного сп`яніння в установах охорони здоров`я чи з використанням спеціальних технічних засобів.

Вказані обставини мають суттєве значення для прийняття рішення, що на підставі наявних доказів та з урахуванням ст. 251 КупАП, позбавляє апеляційний суд встановити наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки встановлені докази, які підтверджують відсутність пропозиції водію пройти огляд на стан сп`яніння.

Враховуючи, що провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється судом в рамках пред`явленого обвинувачення, в даному випадку в межах фактичних обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , а вихід за вказані межі є недопустимим, апеляційний суд приходить до висновку, що зібрані по даній справі докази не підтверджують існування обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення.

Оскільки суд повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності поза розумним сумнівом, вважаю, що за цим стандартом доказування не було доведено винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а відтак і відсутність в його діянні складу даного адміністративного правопорушення, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає необхідним постанову суду скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу даного адміністративного правопорушення в діях останнього.

Керуючись п. 1 ст. 247, ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Чехута Вікторії Миколаївни в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2019 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.О. Пістун