30.05.2019 Справа № 522/6783/19
Провадження № 3/522/4593/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2019 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Куцаров В.І., за участю прокурора Острик О.В., особи, щодо якої складено протокол, ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 172-6 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Павлівка Роздільнянського району Одеської області, працюючого начальником відділу Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України, освіта вища, одруженого, працюючого, на утриманні малолітня дитина,зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

-за ознаками правопорушення, передбаченого ч.1ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

До Приморського районного суду м. Одеси з Національного агентства з питань запобігання корупції надійшов протокол та додані до нього матеріали відносно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді начальника відділу з обслуговування Південного регіону (м.Одеса) управління організації оперативних розробок та агентурнооперативної роботи Департаменту протидії наркозлочинності, в порушення п. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» а також рішення Національного агентства від 10.06.2016 № 2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за № 958/29088 (зі змінами), рішення Національного агентства від 10.06.2016 № 3 «Про функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за № 959/29089 (зі змінами), несвоєчасно без поважних причин, а саме 02.04.2018 року подав електронну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави, за минулий рік (за 2017 рік), чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні прокурор надала пояснення про те, що в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності наявний склад адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з чим просить накласти на правопорушника адміністративне стягнення.

ОСОБА_1 в судовому засіданні не визнав свою вину у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення та пояснив, що умислу на вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення він не мав оскільки в період, в який потрібно було подати декларацію, він намагався подати декларацію та здійснив крок та натиснув «Подати декларацію», ще 27.02.2018. тому просив суд закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

При цьому вказав, що подав щорічну декларацію за 2017 рік лише 02.04.2018 року, тобто з пропуском строку, з незалежних від нього причин. Так, 27.02.2018 року на виконання вимог ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» увійшов до особистого кабінету на офіційному сайті НАЗК та заповнивши усі розділи своєї щорічної декларації за 2017 рік натиснув кнопку «Подати документ». Так, як ним не отримано підтвердження про подачу декларації, то 28.02.2018 він повторно увійшов до свого особистого кабінету на офіційному сайті НАЗК, заповнив необхідні розділи декларації та ним повторно натиснуто кнопку «Подати документ». Подачу декларації підтвердив електронними ключем, через деякий час на електронну пошту прийшло повідомлення з НАЗК, та на той час він подумав, і був впевнений, що це підтвердження про успішну подачу щорічної декларації. Однак, тільки 02.04.2018 йому стало відомо, що декларації не подана.

На виконання обов`язку щодо вчасної подачі декларації він планував зайти до офіційного сайту НАЗК та провірити подачу декларації до 31.03.2018, але у зв`язку із хворобою члена сім`ї та перевантаженням сайту НАЗК, йому не вдалось це зробити. Прямого чи непрямого умислу щодо несвоєчасної подачі декларації у нього не було. ОСОБА_1 вважає, що несвоєчасно подав зазначену декларацію за наявності поважних причин, про які ним повідомлялось при наданні пояснення уповноваженій особі НАЗК та які не були перевірені, тому просив закрити справу за відсутністю складу правопорушення.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши надані докази, суд приходить до наступних висновків:

Відповідно до ч.1,2 ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, що посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, а в даному випадку про адміністративне корупційне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого Законом України «Про засади запобігаїуія і протидії корупції» або, з огляду на час вчинення правопорушення чи розгляду в суді, Законом України «Про запобігання корупції»; чи є особа винною в його вчиненні, отже чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

При цьому, при розгляді справ цієї категорії слід керуватися Конституцією України, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), Законом України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції» (далі - Закон), Кодексом України про адміністративні правопорушення, іншими нормативно-правовими актами України, а також практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Враховуючи викладені обставини, рішенням ЄСПЛ, від 14 жовтня 2010 року, у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Положеннями до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» визначено: особи,зазначені упункті 1, підпунктах «а» і «в`пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобовязані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до наказу Голови Національної поліції України № 376 о/с від 22.05.2017 року ОСОБА_1 був призначений на посаду начальника відділу з обслуговування Південного регіону (м.Одеса) управління організації оперативних розробок та агентурнооперативної роботи Департаменту протидії наркозлочинності НПУ.

Як вбачається з відомостей, викладених у витягу з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (наданого суду органом, яким складено протокол), ОСОБА_1 у 2016-2017 роках електронні декларації подавалися двічі: 29.10.2016 року та 17.03.2017 року.

Також, додатку до Інформаційної довідки про встановлення факту несвоєчасного подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, з якого вбачається послідовність дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчинив(ла) ОСОБА_2 , а саме, те, що 27.02.2018 року о 12:26:20, а також 28.02.2018 року о 12:38:45 з IP-адреси 78.26.151.94/32, в розділі персонального кабінету «Декларація» виконана дія натиснуто кнопку «Подати документ».

Крім того, відповідно до інформації ДП «Українські спеціальні системи» № 07-530 від 27.04.2018 року, у січні-квітні 2018 року відбувалося тимчасове обмеження в доступі до ресурсів порталу Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування 02.01.2018 року, а також 15.03.2018 року фіксувалась помилка доступу до сайту.

Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги №7» Одеської міської ради від 30.03.2018 № 5 надана довідка, що в період часу з 28 по 30 березня 2018 року син ОСОБА_1 звільнявся від відвідування дитячого садку по причині хвороби.

Таким чином, судом встановлено та вбачається з вказаного вище й підтверджується особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, що ОСОБА_1 у виконання вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» щодо строку подачі декларації здійснив всі необхідні дії, направлені на подання декларації до електронного реєстру. Разом з тим, в результаті його необережності фактично декларація до реєстру подана не була. Однак, після того, як помилка була виявлена ОСОБА_1 самостійно, він того ж дня 02.04.2018 року подав декларацію до реєстру, що також видно з Інформаційної довідки, що 02.04.2018 року об 11:56:02, з IP-адреси 78.26.151.94/32, в розділі персонального кабінету «Декларація» виконана дія натиснуто кнопку «Подати документ» та 02.04.2018 року об 11:56:13 подання документу підтверджено кваліфікованим електронним підписом (ЕЦП), документ подано. Таким чином, в результаті необережності та за наявності поважних причин подав декларацію у строк, що на 2 дні перевищує гранично встановлений законом.

Також судом встановлено, що ОСОБА_1 не мав умислу порушувати вимоги фінансового контролю шляхом несвоєчасного подання електронної декларації. Його діяння мали місце в результаті необережності та технічних обмежень у доступі до інтернет-ресурсу.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на ухилення від подання чи несвоєчасне подання декларації, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб, або мала непрямий умисел, свідомо допускаючи наслідки у вигляді неподання або несвоєчасного подання декларації. Вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Крім того, статтею 62 Конституції України встановлено презумпцію невинуватості. Обов`язок встановлення всіх обставин умовного правопорушення та доведення вини особи покладається на сторону обвинувачення. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 04.11.1950 року, кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Викладені обставини свідчать про недоведеність наявності в діянні ОСОБА_1 об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 176-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що виключає можливість притягнення його до адміністративної відповідальності за вказаною правовою нормою.

Крім того, суддею встановлена відсутність в діянні ОСОБА_1 суб`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 176-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки правопорушення, передбачене ч.1 ст. 176-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення є правопорушенням, пов`язаним з корупцією.

Умисною є форма вини, яка характеризується тим, що особа усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, передбачає можливість настання негативних наслідків та бажає настання таких наслідків (прямий умисел), або байдуже ставився до їх настання чи свідомо допускав їх настання (непрямий умисел).

Необережна форма вини характеризується тим, що особа не усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, не передбачає можливість настання негативних наслідків, хоча могла і повинна була усвідомлювати та передбачати - недбалість, або коли особа усвідомлює суспільну небезпечність свого діяння, передбачає можливість настання негативних наслідків, але легковажно розраховує на ненастання таких наслідків - самовпевненість.

Відповідно до роз`яснення спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.05.2017 р. №223-943/0/4-17 зазначено:«Суб`єктивна сторона правопорушення (передбаченого ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення) характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності».

Суб`єктивна сторона правопорушень, пов`язаних з корупцією, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Оскільки наявні докази свідчать про порушення ОСОБА_1 вимог законодавства щодо фінансового контролю в результаті необережності, то відсутні підстави для притягнення його до відповідальності за несвоєчасне подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави, тобто за вчинення умисного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, протокол та додані до нього матеріали мали мати докази того, що ОСОБА_1 усвідомлював суспільну небезпечність несвоєчасності подання без поважних причин щорічної декларації, передбачав можливість настання негативних наслідків - неможливості здійснення фінансового контролю з боку держави, та бажав настання таких наслідків (прямий умисел), або байдуже ставився до їх настання чи свідомо допускав їх настання.

Відповідно до п.1, п.п.1 п.3, п.5 «Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» (далі Порядку), затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 56 від 10.02.2017 року, цей Порядок визначає механізм проведення НАЗК контролю та повної перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), відповідно до статей 48 та 50 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон).

Згідно п.2 - п.5 розділу II Порядку, НАЗК здійснює контроль щодо своєчасності подання декларацій. У разі отримання інформації (повідомлень), передбаченої у підпунктах 1, 2 пункту 2 цього розділу, НАЗК перевіряє факт неподання або несвоєчасного подання декларації суб`єктом декларування. У випадку встановлення факту неподання декларації НАЗК письмово повідомляє про це суб`єкта декларування та спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції у визначеному НАЗК порядку.

В той же час, усі обов`язкові дії по проведенню перевірки, у тому числі після встановлення, що суб`єкт декларування несвоєчасно подав декларацію, чи не повідомив про суттєві зміни в майновому стані, уповноважені здійснювати виключно працівники НАЗК, у тому числі на підставі листа отримати пояснення від такої особи і вирішувати питання щодо її притягнення до відповідальності.

Пунктом 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю в його діяннях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Суддя: