Справа № 500/3581/19 Провадження № 3/500/994/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2019 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі: головуючого судді Присакар О.Я., за участю секретаря судового засідання Аубекерової Г.В., особи, стосовно якої розглядається протокол про вчинення адміністративного правопорушення Шаркевич П.М., ознайомившись з адміністративними матеріалами, що надійшли з відділу з організації населення служби в місті Ізмаїл Управління патрульної поліції в Одеській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

18.05.2019 року о 17 год. 15 хв. в водій ОСОБА_1 керував мотоблоком HONDA без державного номера по автомобільній дорозі М15 234 км Одеса-Рені в стані алкогольного сп`яніння. В присутності двох свідків пройшов тест за допомогою алкотестера Драгер 6810 з результатом 0,26‰.Своїми діями порушив вимоги п 2.9а Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (із змінами та доповненнями), за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП.

Згідно п. 2.9а Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (із змінами та доповненнями), водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину заперечував та зазначив, що спиртні напої вживав напередодні, крім того вміст алкоголю 0,26‰ недостатній для визначення стану алкогольного сп`яніння, на його думку, про стан алкогольного сп`яніння свідчив би результат алкотестера з показником в 1‰. Крім того, ОСОБА_1 зазначив, що мотоблок не являється транспортним засобом.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 пояснив, що ОСОБА_1 18.05.2019 року взагалі не вживав спиртні напої, після зупинки пройшов тест за допомогою алкотестера з результатом 0,26‰.

Так, згідно Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Враховуючи, що після проведення тесту цифровий показник алкоголю в крові ОСОБА_1 був 0,26 проміле, суд вважає, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Крім того, що стосується тверджень ОСОБА_1 , що мотоблок не є транспортним засобом, то вони є необґрунтованими. Як вже було зазначено вище, ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою в стані алкогольного чи іншого сп`яніння, а також за відмову від проходження огляду такою особою. Визначення терміну «транспортний засіб» наведено в п.1.10 Правил дорожнього руху України, згідно з яким транспортний засіб - це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів. Тобто проаналізувавши дану норму Правил, можна дійти висновку, що у випадку, коли мотоблок служить для перевезення осіб, зокрема, і самого водія чи його вантажу, то в цьому випадку він є повноправним учасником дорожнього руху і вважається транспортним засобом, а тому особа, що керує таким транспортним засобом повинна нести відповідальність за керування ним у стані алкогольного сп`яніння чи відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. При цьому чинне законодавство не містить вказівки на те, що пристрій визнається транспортним засобом лише у разі присвоєння пристрою номерного знаку та за наявності посвідчення водія у особи, яка ним керує.

Таким чином, вина ОСОБА_1 підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 201512 від 18.05.2019 року, підписаним ОСОБА_1 ;

-поясненнями ОСОБА_1 від 18.05.2019 року;

-тестуванням на алкоголь алкотестером Драгер 6810 від 18.05.2019 року;

-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого, вміст алкоголю становить 0,26‰.

Згідно довідки наданої СРПП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області, згідно облікових даних НАІС України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія на право керування транспортними засобами відповідної категорії не отримував.

Відповідно до п. 28 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочинів проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» … «позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 121, ч. 4 ст. 122, ст. 122-2, ч. 3 ст. 123, статтями 124 і 130 КпАП ( 80731-10 ). Можливості накладати на винну особу таке стягнення як додаткове цей Кодекс не надає. Суди не вправі застосовувати його й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала».

Враховуючи викладене, при вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення суд враховує обставини, згідно ст.ст. 34, 35 КУпАП, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, з урахуванням чого застосовує адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 гривень.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» ставки судового збору встановлюються у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст.ст. 130 ч.1, 283 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 10200 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп., зарахувавши його до спеціального фонду Державного бюджету України.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення.

Суддя: О.Я.Присакар