Справа №592/5611/19 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Катрич О. М.
Номер провадження 33/816/214/19 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 483 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2019 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про порушення митних правил № 592/5611/19 за апеляційною скаргою представника Сумської митниці ДФС БИКОВА Д. О. на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 10.04.2019, якою провадження у справі відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 483 МК України закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі представник Сумської митниці ДФС БИКОВ Д. О. просить скасувати постанови судді, визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК, та накласти стягнення в межах санкції статті, оскільки станом на момент розгляду справи в суді строк накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2 не сплив.

Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 10.04.2019 провадження у справі відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 483 МК закрито на підставі ч. 1 ст. 467 МК у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до постанови судді, 08.05.2018, ОСОБА_2 через декларанта ФОП ОСОБА_3 надав на митний пост «Центральний» Сумської митниці ДФС митну декларацію ІМ40ДЕ № UA805180/2018/008474 з метою оформлення згідно митного режиму «імпорт» автомобіля марки RENAULT MEGANE, (VIN): НОМЕР_1 . Продавцем товару, згідно інвойсу, зазначено компанію UAB T&S MOBILE Kauno g. 151 68228 MARIJAMPOLE, LT. У якості підстави для митного оформлення товарів разом з митною декларацією подані рахунок TSN № 2570 від 27.04.2018 на суму 3050 EUR (95436,28 грн) та свідоцтво про реєстрацію т/с від 30.10.2013 № СМ0489395. В результаті опрацювання інформації отриманої від митних органів Литовської Республіки встановлено, що з території останньої т/с експортовано компанією за вартістю 4050 EUR (126726,87 грн) відповідно експортної декларації № 18LTKC0100EK03DC19 від 27.04.2018 і рахунку TSN № 2570 від 27.04.2018. У зв`язку з заниженням бази оподаткування прогнозована сума несплачених митних платежів за митною декларацією склала 7360,16 грн. Таким чином, ОСОБА_2 під час митного оформлення декларації вчинив дії, спрямовані на переміщення товару на територію України з приховуванням від митного контролю, шляхом подання органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості, необхідні для визначення митної вартості.

Зважаючи на те, що ОСОБА_2 вчинив правопорушення 08.05.2018 і воно не було безперервним до дня його виявлення, то на час розгляду справи в суді сплив шестимісячний строк накладення стягнення.

Будучи у відповідності до вимог ст. 268, 277-2 і 294 КУпАП своєчасно сповіщеним у встановленому законом порядку про дату і місце розгляду його апеляційної скарги, ОСОБА_2 в судове засідання 10.06.2019 не з`явився і будь-якого клопотання про відкладення апеляційного розгляду справи від нього не надходило, а тому апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд даної справи у відсутності цієї особи.

Перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вказана вище апеляційна скарга представника митниці підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Розглянувши протокол про порушення митних правил № 0218/80500/19 від 27.02.2019, суддя суду першої інстанції дійшла висновку, що 08.05.2018 ОСОБА_2 під час митного оформлення декларації вчинив дії, спрямовані на переміщення товару на територію України з приховуванням від митного контролю, шляхом подання органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості, необхідні для визначення митної вартості. При цьому, зважаючи на те, що ОСОБА_2 вчинив правопорушення 08.05.2018 і воно не було безперервним до дня його виявлення, то на час розгляду справи в суді сплив шестимісячний строк накладення стягнення, у зв`язку з чим суддею прийнято рішення закрити провадження у справі на підставі ч. 1 ст. 467 МК.

Відповідно ч. 1 ст. 1 МК, законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у ст. 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана ВРУ, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів, а згідно вимог ст. 487 МК, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно положень ст. 9 Конституції України, ст. 19 ЗУ «Про міжнародні договори України» та ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Відповідно ч. 1 ст. 486 МК, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, а згідно ч. 2 цієї статті, провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у ст. 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв`язку з оскарженням.

Відповідно ч. 2 ст. 283 КУпАП, постанова повинна містити, крім іншого: опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Ухвалюючи своє рішення, суддя суду першої інстанції не дотрималася вказаних вище вимог закону, а саме, не дослідила безпосередньо в судовому засіданні та не виклала у постанові наявні у матеріалах цієї справи про порушення митних правил докази, а також не обґрунтувала та не вмотивувала належним чином свої висновки у постанові.

Зокрема, обґрунтованість судового рішення означає відповідність висновків судді у постанові фактичним обставинам, які підлягають доказуванню у провадженні у справі про порушення митних правил, і винесення обґрунтованої постанови є результатом пізнання суддею цих обставин, які в обов`язковому порядку повинні бути підтверджені доказами (ч. 1 ст. 251 і ст. 280 КУпАП).

Згідно ст. 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, слід зазначити, що суддя може обґрунтовувати свої висновки лише на тих доказах, які вона безпосередньо досліджувала в судовому засіданні у порядку, передбаченому ст. 279 КУпАП.

Прийняття суддею суду першої інстанції необґрунтованого та невмотивованого рішення також є безумовною підставою для його скасування через порушення норм процесуального права, оскільки право на отримання належним чином мотивованого судового рішення («право на вмотивованість судового рішення») є процесуальним елементом і складовою «права на справедливий суд», гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року та національним законодавством України.

Як неодноразово вказував ЄСПЛ, «право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони» (п. 29-30 рішення від 09.12.1994 у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain); інші рішення ЄСПЛ у справах «Ван де Гурк проти Нідерландів» (Van de Hurk v. the Netherlands); «Гарсія Руїс проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain); «Кузнєцов та інші проти Росії» (Kuznetsov and Others v. Russia).

Вартою уваги в контексті вмотивованості постанови судді є правова позиція, викладена в окремих рішеннях ЄСПЛ, зокрема у рішенні № 19997/02 від 15.02.2007 в справі «Болдя проти Румунії» (Boldea v. Romania), згідно якої «суд першої інстанції не здійснив розгляд усіх складових елементів правопорушення і зовсім не аналізував надані докази, що йому б надало можливість, у разі необхідності, ухвалити вмотивоване рішення, чого йому в справі не вдалося зробити».

Крім того, суддя суду першої інстанції дійшла висновку про те, що оскільки ОСОБА_2 згідно протоколу про порушення митних правил вчинив правопорушення 08.05.2018 і воно не було безперервним до дня його виявлення, то шестимісячний строк накладення стягнення станом на момент розгляду справи в суді сплив, у зв`язку з чим провадження у справі було закрито. При цьому, суддя послалася на ч. 1 ст. 467 МК, яка встановлює строк накладення адміністративного стягнення шість місяців з дня виявлення правопорушення. Разом з тим, ст. 467 МК була застосована суддею в ред. ЗУ № 2612-VIII від 08.11.2018, яка набрала чинності лише 25.11.2018, тобто після вчинення правопорушення, і погіршує становище ОСОБА_2 , так як фактично продовжує строк накладення на нього стягнення, а тому відповідно ст. 3 МК не має зворотної дії в часі, у зв`язку з чим ця стаття підлягала застосуванню в попередній ред. ЗУ № 5288-VI від 18.09.2012.

На підставі викладеного, постанову судді суду першої інстанції не можна вважати законною, обґрунтованою та вмотивованою, у зв`язку з чим вона підлягає скасуванню.

Як встановлено під час апеляційного розгляду справи про порушення митних правил, 08.05.2018 ОСОБА_2 через декларанта ФОП ОСОБА_3 надав на митний пост «Центральний» Сумської митниці ДФС МД ІМ40ДЕ № UA805180/2018/008474 з метою оформлення згідно митного режиму «імпорт» автомобіля марки RENAULT MEGANE, (VIN): НОМЕР_1 . Згідно інвойсу продавцем товару зазначено компанію UAB T&S MOBILE Kauno g. 151 68228 MARIJAMPOLE, LT. У якості підстави для митного оформлення товарів разом з митною декларацією подані рахунок TSN № 2570 від 27.04.2018 на суму 3050 EUR (95436,28 грн) та свідоцтво про реєстрацію т/с від 30.10.2013 № СМ0489395. В подальшому встановлено, що з території Литовської Республіки т/с експортовано компанією за вартістю 4050 EUR (126726,87 грн) згідно експортної декларації № 18LTKC0100EK03DC19 від 27.04.2018 та рахунку TSN № 2570 від 27.04.2018, що призвело до заниження бази оподаткування та несплати суми митних платежів за митною декларацією. Тобто ОСОБА_2 під час митного оформлення декларації вчинив дії, спрямовані на переміщення товару на територію України з приховуванням від митного контролю, шляхом подання органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості, необхідні для визначення митної вартості.

Факт вчинення ОСОБА_2 правопорушення за обставин, викладених у протоколі про порушення митних правил 0218/80500/19 від 27.02.2019, об`єктивно підтверджується іншими дослідженими в суді апеляційної інстанції доказами у справі, а саме:

? МД ІМ40ДЕ № UA805180/2018/008474, яку 08.05.2018 ОСОБА_2 через декларанта ФОП ОСОБА_3 надав на митний пост «Центральний» Сумської митниці ДФС з метою оформлення згідно митного режиму «імпорт» автомобіля марки RENAULT MEGANE, (VIN): НОМЕР_1 , загальна сума за рахунком НОМЕР_2 ;

? рахунком TSN № 2570 від 27.04.2018 на автомобіль марки RENAULT MEGANE, (VIN): НОМЕР_1 , сума 3050 EUR;

? свідоцтвом про реєстрацію автомобіля марки RENAULT MEGANE, (VIN): НОМЕР_1 від 30.10.2013 № СМ0489395;

? експортною декларацією № 18LTKC0100EK03DC19 від 27.04.2018 на автомобіль марки RENAULT MEGANE, (VIN): НОМЕР_1 , загальна сума за рахунком НОМЕР_3 ;

? рахунком TSN № 2570 від 27.04.2018 на автомобіль марки RENAULT MEGANE, (VIN): НОМЕР_1 , сума 4050 EUR;

? розрахунком платежів, згідно якого загальна сума платежів при вартості товару 126726,87 грн складає 46203,04 грн.

Відповідно до положень ч.1 ст.495 МК, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України, а згідно вимог ч. 1 ст. 488 цього Кодексу провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил.

Суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

З огляду на викладене, аналізуючи зазначені вище положення процесуального закону та оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про порушення митних правил, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти вказаним доказам.

Таким чином, апеляційний суд приходить до переконання, що протокол про порушення митних правил разом з іншими дослідженими в судовому засіданні доказами, наведеними вище, у своїй сукупності і взаємозв`язку є достатніми для прийняття рішення про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги в цій частині є обґрунтованими і задоволенню підлягають.

Згідно ч. 1 ст. 458 МК, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність, а згідно ч. 2 цієї статті відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає у разі, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Враховуючи наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, факт вчинення ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК, за обставин, викладених в протоколі про порушення митних правил, знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду цієї справи, оскільки останній під час митного оформлення декларації вчинив дії, спрямовані на переміщення товару на територію України з приховуванням від митного контролю, шляхом подання органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості, необхідні для визначення митної вартості, а тому апеляційний суд вважає за необхідне визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні даного правопорушення.

Разом з тим, на підставі ч. 2 ст. 467 МК (в ред. ЗУ № 5288-VI від 18.09.2012), якщо справи про порушення митних правил відповідно до ст. 522 цього Кодексу розглядаються суддями, стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а в разі розгляду справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені ст. 469, 477-485 цього Кодексу, не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень. При цьому, ст. 467 МК підлягає застосуванню саме у вказаній редакції, оскільки ця норма закону в ред. ЗУ № 2612-VIII від 08.11.2018, як зазначалося вище, погіршує становище ОСОБА_2 , а тому згідно ст. 3 МК не має зворотної дії в часі. За цих обставин не може бути розпочато провадження в справі, а розпочате підлягає закриттю (п. 7 ст. 247 КУпАП).

Зважаючи на те, що порушення митних правил вчинене 08.05.2018 і не є триваючим, то шестимісячний строк накладення стягнення сплинув 08.11.2018, внаслідок чого після скасування постанови судді від 10.04.2019 провадження у справі стосовно ОСОБА_2 підлягає закриттю у зв`язку із закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ч. 2 ст. 467 МК (в ред. ЗУ № 5288-VI від 18.09.2012), а апеляційна скарга таким чином підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Сумської митниці ДФС БИКОВА Д. О. задовольнити частково.

Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 10.04.2019 відносно ОСОБА_1 скасувати через порушення суддею суду першої інстанції норм процесуального права, а провадження у справі закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент апеляційного розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 467 МК України (в ред. ЗУ № 5288-VI від 18.09.2012).

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуРунов В. Ю.