КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2019 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Васильєва М.А.,

за участю:

захисника Геруса Ю.М.

особи, яка притягнута

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника Геруса Юрія Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Подільського районного суду м. Києва від 2 листопада 2018 року, якою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою суду ОСОБА_1 визнаний винуватим в тому, що 8 серпня 2018 року близько о 09 годині 30 хвилин в м. Києві по вул. Північно-Сирецька, 3, керував транспортним засобом «Богдан Т90110» державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності свідків. Тим самим, порушив п. 2.5 ПДР України.

Не погоджуючись з постановою суду, захисник Герус Ю.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На думку апелянта, місцевий суд при розгляді справи допустив істотні порушенням процесуальних прав особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності.

Апелянт вказує на те, що протокол повністю сфальшований, оскільки складався за відсутності ОСОБА_1 та містить, нібито, його підписи, які навіть приблизно не схожі на підпис ОСОБА_1 , що міститься на договорі про надання правової допомоги та в паспорті останнього, що повністю виключає достовірність даного протоколу. На переконання захисника Геруса Ю.М. такі дії працівників поліції є неприпустимими і такими, що грубо порушують вимоги законності та права людини.

Окрім того, Захисник звертає увагу на те, що захід адміністративного стягнення обраний із порушенням вимог закону, а місцевий суд не вказав жодного доводу, на підставі якого обирає адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, а не, наприклад, штрафу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та його захисника, допитавши свідків, переглянувши відеозапис, який міститься в матеріалах справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, постанова суду першої інстанції скасуванню, із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, з огляду на наступне.

Згідно з вимогами ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції ці вимоги закону дотримані не в повному обсязі.

Приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 суд першої інстанції в оскаржуваній постанові послався на протокол про адміністративне правопорушення, пояснення свідка ОСОБА_5 , пояснення свідка ОСОБА_4 , рапорт (ас. 13), але не розкрив зміст доказів, які б підтверджували винуватість ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні, не проаналізував докази їх в сукупності та не перевірив їх з точки зору достатності та допустимості, не усунув наявні у справі суперечності.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник Герус Ю.М. підтримали апеляційну скаргу та просили закрити провадження у справі. При цьому ОСОБА_1 вказав про те, що він перебував на обідній перерві, транспортним засобом не керував. До нього підійшли працівники поліції, які почали до нього висловлювати незрозумілі вимоги та претензії. Потім один з працівників поліції сказав, що вбачає у нього (Гончаренка) ознаки наркотичного сп`яніння та запитав, чи поїде він до лікаря. Він погодився. Працівник поліції позвав двох свідків, в присутності яких знову задав це ж питання. Він знову сказав, що поїде. Цих свідків відпустили, але його нікуди не повезли. Потім працівники поліції пропонували йому, щоб він відмовився від проходження огляду у лікаря, знову зупинили двох свідків, проте, він не заперечував проти проходження огляду. Коли він сів в машину до поліцейських, вони трохи проїхали і працівник поліції йому повідомив, що це займе багато часу, що для нього краще відмовитися, а він потім сам пройде огляд і принесе довідку. Він погодився, після чого вони повернулись назад, і він відмовився від огляду. Будь-яких документів він не підписував.

Відповідно до відеозапису, який міститься в матеріалах справи, працівники поліції в присутності двох свідків - чоловіка та жінки запитують у водія, чи він ( ОСОБА_1 ) поїде з ними (поліцейськими) на лівий беріг до лікаря нарколога, на що ОСОБА_1 погоджується. В подальшому працівники поліції заповнюють якісь документи, проте, з відео не видно, що це за документи. Один з поліцейських говорить: «Ваня, ти курив 9 днів назад». Відео закінчується.

Допитаний в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_5 суду повідомив, що він проживає у м. Рівне. Станом на дату події він перебував в Києві по справах. Його автомобіль був зупинений працівником поліції, та працівник поліції попросив бути свідком відмови водія від огляду. Він, як колишній працівник правоохоронних органів, погодився. В його присутності водій погодився пройти огляд у лікаря. Водій разом з працівниками поліції від`їхали службовим автомобілем метрів20, а потім водій з незрозумілих причин відмовився від проходження огляду. Подія відбувалася близько 10-11 години ранку, до обідньої пори. Щодо пояснень, які він (ОСОБА_5) підписав, то працівники поліції сказали, що це звичайна формальність, і він їх, на жаль, не читав. «Драгер» водію пройти не пропонували. Він спершу підписав документи, а потім працівники поліції заповнювали. Другий свідок також був, але підійшов пізніше трохи. Водій був переляканий. Будь-яких ознак сп`яніння у водія він (ОСОБА_5) не бачив.

В протоколі про адміністративне правопорушення та поясненнях його (Шура) підпис.

В апеляційному суді свідок ОСОБА_6 суду повідомив, що точної дати події не пам`ятає, був зупинений працівниками поліції в району вул. Північно-Сирецької, та поліцейські повідомили, що водій відмовляється від освідування, що спочатку водій погоджувався пройти освідування, а потім відмовився. В присутності його (ОСОБА_4) водія не запитували, чи він погоджується проїхати на освідування. Він ( ОСОБА_4 ) підписав документи, про обставини відомо тільки зі слів працівників поліції. З другим свідком вони підходили неодночасно.

Під час допиту свідка ОСОБА_6 останньому було надано для огляду протокол про адміністративне правопорушення, а також пояснення, на що свідок повідомив, що у протоколі є його підпис, а в поясненнях зверху схожий на його підпис, а внизу пояснень - не його підпис. Огляд за допомогою приладу «Драгер» водію не пропонували. Все відбувалося близько 11-12 години. Візуально водій був тверезий, будь-яких ознак, які б кидалися в очі, він ( ОСОБА_4 ) не помітив. Зіниці очей працівники патрульної поліції при ньому не перевіряли.

Відповідно до вимог ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення с будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа] встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Встановлені правила допустимості і відповідності доказів є гарантом їх достовірності та істинності.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

До Київського апеляційного суду неодноразово з метою перевірки пояснень ОСОБА_1 та доводів апеляційної скарги викликались працівники патрульної поліції, однак, останні не з`явились, про причини неявки суд апеляційної інстанції не повідомляли (ас. 48-49, 52-53).

Статтею 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року за № 1452/735, передбачені порядок, процедура та особливості проведення огляду особи на стан сп`яніння, а також дії поліцейського в разі відмови особи від проходження такого огляду.

Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103.

Відповідно до пунктів 6 і 8 Порядку, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_1 спочатку погоджується пройти огляд у лікаря нарколога, а потім відмовляється, і пояснення ОСОБА_1 з приводу підстав його відмови, а саме те, що він саме за пропозицією працівників поліції відмовився від проходження такого огляду, наявними у справі доказами не спростовані. Окрім того, як встановлено під час апеляційного розгляду, один із свідків вказав про те, що при ньому не було того, щоб водію пропонували пройти такий огляд та він відмовився, про відмову водія від проходження огляду у лікаря нарколога він дізнався тільки зі слів працівників поліції.

Також в матеріалах справи відсутні відомості про те, що водія відсторонено від керування транспортним засобом або затримано транспортний засіб, відповідно до положень ст.ст. 265-2, 266 КУпАП, що ставить під сумнів достовірність виявлених працівниками поліції ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: ... юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

У відповідності до п. 4.1 вказаного Рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, з урахуванням положень, викладених у рішенні Європейського суду з прав людини від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії», відповідно до якого збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутністю сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення, свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду, апеляційний суд доходить висновку, що наявною сукупністю доказів у справі не доведена наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому апеляційна скарга підлягає до задоволення, постанова суду - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника Геруса Юрія Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Подільського районного суду м. Києва від 2 листопада 2018 року, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір в сумі 352, 40 грн. - скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду М.А. Васильєва